Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

ТОВ «Фінпром маркет» звернулось з позовом до [PERSON] , в якому вказало, що 17.02.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір позики №1473734 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), на підставі якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 2550 гривень строком на 20 днів зі сплатою 1,99% в день. 01.03.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено додаткову угоду до договору позики, за умовами якої позичальник збільшив суму позики на 2450 гривень, тож загальна сума позики становить 5000 гривень. 21.06.2021 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №2106, на підставі якого фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей (додаток №1 до цього договору), в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами (право вимоги). Згідно з реєстром прав вимог №2, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло право вимоги за договором, укладеним із відповідачем. 03.04.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром маркет» укладено договір факторингу №030423-ФК, за умовами якого фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей (додаток №1 до цього договору), в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами (право вимоги). Згідно з Додатком №1 до договору реєстром заборгованості, ТОВ «Фінпром маркет» набуло право вимоги за договором, укладеним з відповідачем. Відповідач кошти отримав, однак, зобов`язання з повернення суми позики та сплати відсотків не виконує, тому станом на 05.06.2025 року існує заборгованість в сумі 15260,5 гривень, які просять стягнути разом з судовими витратами. Ухвалою суду від 30.07.2025 року відкрите провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників. Відповідач у наданий судом строк своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. В ході розгляду справи сторонами інші заяви чи клопотання не подавались. При дослідженні матеріалів справи встановлено наступне. 17.02.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 1473734 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), згідно з яким, позикодавець зобов`язався передати відповідачеві у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача, а відповідач зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Згідно з п. 2 сума позики становить 2550 та надана на строк 20 днів до 09.03.2021 року зі сплатою процентів за користування коштами в розмірі 1,99% в день. Пунктом 4.2 договору визначено, що позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ (надалі Правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі. Пунктом 5 передбачено, що цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України Про електронну комерцію Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. 01.03.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору позики № 1473734, позикодавець збільшує суму наданої позичальнику позики на 2450 гривень. В іншій частині умови договору позики не змінювались. Довідками ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» підтверджується ідентифікація відповідача в ІТС позикодавця та видача на банківську карту клієнта відповідача онлайн-позики із зазначенням номеру платежу. ТОВ «ФК «Фінекспрес» довідками від 06.05.2025 року підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів», а саме переказу 17.02.2021 року коштів в сумі 2550 гривень на користь отримувача [PERSON] , та переказу 01.03.2021 року в сумі 2450 гривень на користь [PERSON] 21.06.2021 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №2106, на підставі якого фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей (додаток №1 до цього договору), в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами (право вимоги). Згідно з реєстром прав вимог №2, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло право вимоги за договором №1473734, укладеним 17.02.2021 року з [PERSON] на суму заборгованості в розмірі 15359,94 гривень. 03.04.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром маркет» укладено договір факторингу №030423-ФК, за умовами якого фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей (додаток №1 до цього договору), в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами (право вимоги). Згідно з Додатком №1 до договору реєстром заборгованості, ТОВ «Фінпром маркет» набуло право вимоги за договором №1473734, укладеним 17.02.2021 року з [PERSON] на суму заборгованості в розмірі 15359,94 гривень. За розрахунком позивача за період з 17.02.2021 року по 05.06.2025 року, через неналежне виконання відповідачем зобов`язань з повернення суми позики та процентів за користування позикою, утворилась заборгованість в сумі 15260,5 гривень, з яких 5000 гривень заборгованості за сумою позики та 10260,5 гривень заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами. При вирішенні спору суд керується наступними нормами. Згідно зі ст. 11 ч. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно зі ст. 11 ч. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Позивач в обґрунтування заявлених вимог посилався на укладений між сторонами договір, за яким передбачено зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Водночас, суд не погоджується з доводами про те, що Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» є частиною укладеного між сторонами договору, адже в самому договорі вказано, що відповідач з цими правилами ознайомлений, водночас не вказано, що такі Правила є частиною укладеного договору. Враховуючи зазначене, суд враховує виключно умови, визначені безпосередньо текстом договору № 1473734. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. За ст. 1048 ч. 1 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вказує ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статті 546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов`язання неустойкою (штрафом, пенею). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вказує ст. 1084 ч. 1 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. З тексту договору позики вбачається, що договір укладений строком на 30 днів за умови сплати відсотків за фіксованою процентною ставкою 1,99% на день. Зазначеним договором не передбачено можливості його пролонгації після завершення строку, на який він був укладений. За змістом частини першої статті 530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631\~ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№ 202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263\~ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Зважаючи на викладене, суд вважає, що за вказаним договором відповідач мав повернути суму кредиту у 2550 гривень та сплатити відсотки, нараховані протягом строку дії кредитного договору, тобто протягом 20 днів за ставкою 1,99% за кожен день на суму позики у 2550 гривень, що становить суму 3564,9 гривні (2550 гривень сума позики, 1014,9 гривень відсотки), а також повернути суму кредиту у 2450 гривень та сплатити відсотки, нараховані протягом строку дії кредитного договору, тобто протягом 8 днів (з 02.03.2021 року по 09.03.2021 року) за ставкою 1,99% за кожен день, що становить 2840,04 гривень (2450 гривень сума позики, 390,04 гривень відсотки. Загальна сума, які підлягала сплаті позичальником складає 6404,94 гривні, яку суд вбачає підстави для стягнення з відповідача. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог (42%). При вирішенні питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Представником позивача в обґрунтування підстав для стягнення витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено копію договору про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024 року, укладеного між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ «Фінпром маркет», копію акту приймання передачі справ на надання правничої допомоги, копію витягу з акту приймання-передачі наданої правничої допомоги від 19.05.2025 року на загальну суму 3500 гривень, з яких 500 гривень за надані послуги з вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів (у разі відсутності у клієнта необхідних документів/доказів, адвокат збирає їх самостійно шляхом направлення адвокатських запитів) по малозначних справах для формування позовної заяви та 3000 гривень за підготовку/складання позовної заяви до боржника за договором позики у малозначній справі (клієнт самостійно подає позовну заяву до суду у зручний для клієнта спосіб в електронній або паперовій формі), копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АХ №1149961 від 01.11.2024 року. Відповідно до ст. 137 ч. 1-6 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, адже такі послуги були надані. При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд вважає суму у 3500 гривень за надані послуги співмірними складності справи, водночас стягненню з відповідача підлягає частка таких витрат з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial