Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Представник Акціонерного товариства "Акцент-Банк" Шкапенко О.В. 24 вересня 2025 року звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивує тим, що відповідачка 22 квітня 2021 року приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг в Банку з метою укладення кредитного договору та отримання кредитної картки. На підставі вказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг Банку відповідачці було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання Банківських послуг у Банку разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://а-bаnk.соm.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Вказує, що Акціонерне товариствп "Акцент-Банк" (далі Банк) свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі і на умовах, встановлених договором. Усупереч умовам кредитного договору відповідачка належним чином не виконала свої зобов`язання, а саме не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 24 вересня 2025 року має заборгованість на суму 24087 грн. 87 коп., яка складається з: 14983 грн 54 коп. заборгованість за кредитом; 9104 грн 33 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Просить стягнути із [PERSON] на користь Банку 24087 грн 87 коп. заборгованості за кредитним договором та судові витрати. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26.09.2025 справу передано для розгляду за підсудністю до Ратнівського районного суду Волинської області. Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 21.10.2025 дану справу прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, призначено судове засідання на 08 год. 30 хв. 21 листопада 2025 року. Призначене на 21 листопада 2025 року судове засідання, відкладено на 08 год. 40 хв. 09 грудня 2025 року, у зв`язку з перебуванням головуючої у нарадчій кімнаті у справі № 166/1819/25, провадження № 1-кп/166/25/25. Поштове відправлення, надіслане за зареєстрованим місцем проживання відповідачки, у якому містились копія ухвали від 21.10.2025, вдруге повернуто до суду невручении через відсутність адресата за вказаною адресою. За наведених обставин, суд уважає, що за правилами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідачці вручена ухвала від 21.10.2025, якою встановлено строк для подання відзиву. Відповідачка у встановлений ухвалою суду строк відзив на позов не подала, у зв`язку з чим суд на підставі ч. 2 ст. 191 ЦПК України розглядає спір за наявними матеріалами справи. \~ \~ \~ \~Позов підлягає до частковогозадоволення. \~ \~ \~ \~Суд установив, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з кредитного договору. Згідно з ч. 1, ч. 3\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома. Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, споживач ознайомлений з ними та погодився на їх застосування, особливо за умов коли ці Умови та Тарифи постійно змінюються. Згідно з анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Банку [PERSON] 22 квітня 2021 року під підпис підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Вказана анкета-заява містить у собі лише особисті дані відповідачки. Будь-яких даних про суму кредиту, відсоткову ставку за користування кредитом, встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, конкретного виду кредитної картки, яку бажає отримати заявниця, дати її видачі та строку дії, анкета-заява не містить. Як стверджено наданим Банком розрахунком боржниця свого зобов`язання за договором не виконала. Так, станом на 24 вересня 2025 року відповідачка заборгувала 24087 грн 87 коп., у тому числі 14983 грн 54 коп. заборгованості за тілом кредиту, 9104 грн 33 коп. заборгованості за відсотками. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~ст. 89 ЦПК\~України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК\~України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Банком до матеріалів справи додано Умови та правила надання банківських послуг, однак суд констатує, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що саме з цими Умовами надання банківських послуг та Тарифами Банку ознайомилася [PERSON] при підписанні анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Банку. У заяві-анкеті позичальниці відсутні відомості про вартість кредиту: процентну ставку, обов`язкові строкові платежі, розмір пені та штрафів тощо. Вказаний документ не містить і строку повернення кредиту. Крім того, суд вважає безпідставними, посилання позивача на те, що всі умови кредитування викладені в Паспорті споживчого кредиту, який підписаний відповідачкою, безспірно свідчить про погодження всіх істотних умов договору укладеного з відповідачем, оскільки анкета-заява не містить жодних відомостей про сам паспорт, як складову цього договору. Разом з тим, варто зазначити, що Паспорт споживчого кредиту наданий Банком як доказ містить зауваження, зі змісту якого слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Указаний паспорт споживчого кредиту не є частиною кредитного договору, а виступає способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20). Також витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ "Акцент-Банк", який міститься в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідачки, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 22 квітня 2021 року шляхом підписання заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/1480/17-ц, яку ухвалено з приводу подібних правовідносин, Велика Палата Верховного Суду вказала, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Надані позивачем Правила надання банківських послуг "Приватбанку", з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "Приватбанк" не повернуті, Велика Палата Верховного Суду погоджується, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Отже, за відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг, відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про розмір кредитного ліміту, порядок і строки його повернення, розмір і порядок нарахування процентів, надані банком документи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору. У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Беручи до уваги встановлені обставини у справі, аналізуючи законодавство та правову позицію Верховного Суду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки на користь позивача 9104 грн 33 коп. заборгованості за відсотками, до задоволення не підлягають. Разом з тим, враховуючи те, що відповідачка отримала від позивача грошові кошти, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № б/н від 22.04.2021 та випискою по карті за період з 22.04.2021 до 24.09.2025, які в добровільному порядку не повернула, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 14983 грн 54 коп. підлягають задоволенню. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19). Частково задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує із відповідачки на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 1506 грн 82 коп. (14983,54/24087,87*2422,4).

Outcome: partial