Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Акціонерне товариство «Кредобанк» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] (далі - відповідачі), в якому просить стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за Кредитним договором №44797/2021 в розмірі 1391492 грн 03 коп. В обґрунтування позовних вимог представник АТ «Кредобанк» у позовній заяві зазначив наступне. 16 вересня 2021 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №44797/2021, за умовами якого останній отримаі від позивача кредитні кошти в розмірі 1313340 грн 00 коп. на строк до 15 вересня 2025 року зі сплатою відсотків. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого перед позивачем виникла вищезазначена заборгованість. Крім того, 16.09.2021 між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов`язався відповідати перед кредитором за виконання зобов`язань боржника у повному обсязі. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу, позивач змушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 11.09.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 27.10.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. У судові засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідачі у судові засідання не з`явилися, хоча про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, клопотань чи заяв до суду не подали, не повідомили суд про причини неявки. Відповідно до інформації з Єдиного державного демографічного реєстру від 10.06.2025 відомості щодо [PERSON] відсутні (а.с.61. 04 серпня 2025 року на запит Ємільчинського районного суду Житомирської області надійшла інформація із Ємільчинської селищної ради Житомирської області від 01.08.2025 року за №1616 про зареєстроване місце проживання відповідача № 2 [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.71). 10 вересня 2025 року на запит Ємільчинського районного суду Житомирської області надійшла інформація із Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України від 04.08.2025 за № 6.2-9780/6.01-25 з якої вбачається, що за даними ДМС, місце проживання відповідача 1 [PERSON] не встановлено (а.с.74). Відповідачу 2 [PERSON] судові повістки були направлені за місцем реєстрації: [ADDRESS] , однак поштова кореспонденція повернулася з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тому, відповідач, в силу п. 4 ч.8 ст.128 ЦПК України, вважається належним чином повідомлений про розгляд справи. Згідно положення, передбаченого ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Крім того, про час та місце судового розгляду відповідачі повідомлялися, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, що відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Суд, виконуючи вимоги ст. 280 ЦПК, враховуючи, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подавли відзив та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. Ухвалою суду від 08.12.2025 вирішено здійснювати заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 16 вересня 2021 року між АТ «Кредобанк», з одного боку, та [PERSON] , з другого боку, укладено кредитний договір № 44797/2021, за умовами якого Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник - у порядку та на умовах, визначених договором, зобов`язався повертати кредит, сплачувати проценти за користування коштами, комісію та інші передбачені договором платежі у сумах та строки, визначені графіком погашення кредиту (а.с.5-13). Відповідно до умов кредитного договору Позичальник зобов`язався повернути Банку кредит у повному обсязі в строки та порядку, передбачені цим договором і додатковими угодами. Сума наданого кредиту становить 1313340 грн 00 коп., кінцевий строк виконання зобов`язань 15 вересня 2026 року. Сума щомісячного платежу визначена у розмірі 26693 грн. Процентна ставка є змінюваною. Проценти нараховуються щомісячно на суму заборгованості за кредитом за методом «факт/360» відповідно до розділу 3 («Розрахунки між сторонами») кредитного договору - з дня видачі кредиту до дня його повного повернення (п. 3.11 договору). Відповідно до Додаткового договору №1 до Кредитного договору №44797/2021 від 16.09.2021 сторони змінили порядок погашення заборгованості за договором, сума платежу за місяць становить 31110 грн (а.с.14-15). Позичальником підписано також Паспорт споживчого кредиту та Анкету-заяву фізичної особи (а.с.16,18)ю Згідно з умовами кредитного договору, у разі прострочення виконання позичальником графіку погашення кредиту або сплати процентів Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, а Позичальник зобов`язаний здійснити таке дострокове погашення всієї заборгованості та інших нарахувань. У п.п. 4.7, 4.8 кредитного договору визначено, що банк у випадках передбачених п. 2.10 цього кредитного договору\~вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. Позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п. 4.7 кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні, протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку (п. 4.7 кредитного договору). Відповідно до п. 6.1 кредитного договору виконання зобов`язань за цим договором забезпечується заставою транспортного засобу марки «Toyota», модель «Highlander», рік випуску 2021, кузов [NUMBER] ; договором поруки № 44797/2021/2 на суму 1313340 грн. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №44797/2021 від 16.09.2021 [PERSON] уклала з АТ «Кредобанк» договір поруки № 44797/2021/2, за яким поручився відповідати перед Кредитором за виконання Позичальником своїх зобов`язань у повному обсязі (повернення суми кредиту, сплата процентів, комісій, пені, штрафів, неустойки). Умовами договору поруки встановлено, що Поручитель і Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором (а.с.17). Відповідно до п. п. 1.1, 2.1, 2.2 договору поруки, поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] зобов`язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати процентів та комісій за користування кредитом, пень, штрафів, неустойок) за кредитним договором №44797/2021 від 16.09.2021, укладеним між боржником та кредитором. У випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором кредитор письмово повідомляє поручителя про це із зазначенням суми заборгованості боржника. Поручитель зобов`язаний сплатити кредитору заборгованість протягом 7 календарних днів з моменту невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до меморіального ордеру № 53455977 від 16.09.2021 на рахунок відповідача [PERSON] зараховані кошти у розмірі 131340 гривень, призначення платежу - надання кредиту [PERSON] , відп до Договору №1457/21 від 15.09.2021 на авто Toyota Highlander, 5TDLZ3ВН80S097355, в т. ч. ПДВ 218890,00 грн (а.с.29). Відповідач частково сплачував кредитну заборгвоаність, однак з червня 2024 року свої зобов`язання не виконує, що підтверджено випискою з особового рахунку (а.с.30-35). З розрахунку заборгованості станом на 08.05.2025 за договором слідує, що заборгованість [PERSON] перед банком становить 1391492 грн 03 коп. з яких: 1197744 грн 45 коп - заборгованість за тілом кредиту, 193747 грн 58 коп - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.27-28). 12 березня 2025 року АТ «Кредобанк» направило відповідачу [PERSON] рекомендованим листом досудову вимогу № 85-14492503/1/25 щодо погашення кредитної заборгованості у сумі 1358957грн 45 коп, яку він отримав 25.03.2025 (а.с. 36-39). 08 травня 2025 року АТ «Кредобанк» направляло відповідачці [PERSON] рекомендованим листом досудову вимогу № 85-14492503/1/25 щодо погашення кредитної заборгованості (а.с.40-42) Однак у визначені строки зазначені вимоги не виконані. Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення\~невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За порушення зобов`язання винна особа несе цивільно-правову відповідальність, тобто зазнає основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні боржника певних прав або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За змістом частини 1\~статті 1056-1ЦК України\~процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки та розмір процентів визначається кредитним договором. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до ст. 540 ЦК України, якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України). Статтею 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. За змістом ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою - боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручителі відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до частини першої\~статті 1048ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтями 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з положеннями статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору) цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Закон України «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. Стаття 1 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору) визначає терміни, які вживаються в цьому Законі, зокрема: договір про споживчий кредит\~вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальна вартість кредиту для споживача\~сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом; загальні витрати за споживчим кредитом\~витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту, тощо. Положеннями частини 4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Відповідно до п. 4.1 кредитного, укладеним між сторонами, позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені цим кредитним договором та/або додатками до нього. Відповідно до п. 4.8 кредитного договору, позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п. 4.7 цього кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 310-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку (п. 4.7 кредитного договору). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц (провадження №14-680цс19) виснувала, що звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 Закону №1023-XII (у редакції, чинній до 10 червня 2017 року), не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а в суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову в частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду конкретизувала свій правовий висновок, висловлений у постанові від 27 березня 2019 року у справі №521/21255/13 (провадження №14-600цс18), вказавши, що суд, установивши, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, має застосувати до встановлених правовідносин приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування, зокрема, частини десятої статті 11 Закону №1023-XII (у редакції, чинній до 10 червня 2017 року), в якій був установлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 12 березня 2025 року та 08 травня 2025 року позивачем було складено досудові вимоги на ім`я [PERSON] та [PERSON] , посилаючись на те, що наявна прострочена заборгованість. АТ «Кредобанк» вимагав від них протягом 30 днів з моменту отримання письмової вимоги банку усунути порушення умов кредитного договору та погасити прострочену заборгованість. На підтвердження надіслання відповідачам досудових вимог про погашення простроченої заборгованості та дострокового повернення кредиту позивачем додано до позовної заяви списки згрупованих відправлень Укрпошта Експрес (форми 103А) та квитанції сплати відправки листів. Крім того, надано докази отримання відповідачем такої досудової вимоги про усунення порушень за кредитним договором, тому він мав об`єктивну можливість виконати передбачений ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» обов`язок щодо повернення простроченої суми заборгованості за договором. За правилами частин 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Верховний Суд у справі № 759/11628/14-ц зазначив, що порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов`язання. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким встановлено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На час розгляду справи судом відповідачами не надано альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором, а також даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідачів від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до статті 617 ЦК України. Відповідач [PERSON] не виконав умови кредитного договору №44797/2021 від 16.09.2021, а відповідач [PERSON] з огляду на укладений договір поруки є солідарним боржником по кредитному договору, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 1391492 грн 03 коп у солідарному порядку. Розподіляючи судові витрати, суд враховує, що позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 20872 грн 40 коп, що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 20872 грн 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved