Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України через систему «Електронний суд» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути інфляційні втрати в розмірі 7 590 грн 65 коп. та 3% річних у розмірі 2 626 грн 57 коп. від простроченої суми боргу за період з 08.09.2023 по 26.09.2024, а також судові витрати в розмірі 3 028 грн 00 коп. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що рішенням Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 07.09.2023 по справі № 534/783/23 відповідач [PERSON] зобов`язана була сплатити на користь МТСБУ суму боргу в розмірі 83 004 грн 15 коп., яка складається з понесених витрат по сплаті страхового відшкодування в порядку регресу, та 2 684 грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору. На виконання вказаного рішення судом видано виконавчий лист, який було направлено на виконання. Враховуючи, що дане рішення не було виконано вчасно, та відповідно до положень ст. 625 ЦК України позивач, користуючись правом вимоги, просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 7 590 грн 65 коп. та 3 % річних у сумі 2 626 грн 57 коп. за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 08.09.2023 по 26.09.2024. Ухвалою судді Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 14.05.2025 відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Позивач подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, яке було задоволено судом. Відповідач не подав відзиву на позов, не надав клопотань про розгляд справи за правилами загального позовного провадження чи з повідомленням сторін, а також не надав доказів поважних причин неучасті у справі. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, за відсутності відзиву відповідача суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі письмових доказів, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 07.09.2023 у цивільній справі № 534/783/23 задоволено позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] , з відповідача стягнуто в порядку регресу 83 004 грн 15 коп. страхового відшкодування та 2 684 грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору, загалом: 85 688 грн 15 коп. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом видано виконавчий лист, який стягувачем направлено до відділу державної виконавчої служби, де було відкрито виконавче провадження № 74326638. Відповідно до постанови державного виконавця від 27.09.2024 виконавче провадження завершено у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду в повному обсязі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст.ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Зазначений висновок суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 14-68цс18 (№ 758/1303/15-ц). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відтак положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30.03.2016 року у справі № 6-2168цс15, а також підтверджена постановою Верховного Суду від 19.03.2018 у справі № 718/2080/17-ц. Отже відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України входить до розділу I Загальні положення про зобов`язання книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги МТСБУ щодо стягнення зі Шкурнікової інфляційних втрат та 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання є обґрунтованими. Відповідно до ст. 3 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХII «Про індексацію грошових доходів населення», індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики (Державним комітетом статистики України) і не пізніше 10 числа кожного місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону (стаття 4). Крім того, сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) (постанова Вищого господарського суду України від 05.04.2011 № 23/466 та лист Верховного Суду України «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» від 03.04.1997 № 62-97р). Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка виникла з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без урахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з урахуванням даного місяця (Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права від 17.07.2012 № 01-06/928/2012). Поряд із цим суд звертає увагу, що право вимоги до [PERSON] виникло з дня набрання рішенням законної сили, тобто з 10.10.2023, а не з дня його ухвалення. Отже суд не враховує індекс інфляції за вересень 2023 року. У зв`язку з цим інфляційні втрати розраховуються наступним чином: Індекс інфляції за весь період = (100.8 : 100) x (100.5 : 100) x (100.7 : 100) x (100.4 : 100) x (100.3 : 100) x (100.5 : 100) x (100.2 : 100) x (100.6 : 100) x (102.2 : 100) x (100.0 : 100) x (100.6 : 100) x (101.5 : 100) = 1.091449 Інфляційне збільшення = 83 004,15 x 1.08601892 - 83 004,15 = 7 139,93 грн. Розрахунок 3 % річних здійснюється за формулою (3 % ? сума боргу ? кількість прострочених днів) / 365 (кількість днів у році). Період прострочення грошового зобов`язання, виходячи з моменту виникнення обов`язку у [PERSON] виконати грошове зобов`язання, становить 353 дні. Таким чином, розрахунок 3 % річних виглядає наступним чином: з 10.10.2023 до 31.12.2023 - 83 004,15 x 3 % x 83 : 365 : 100 = 566,25 грн.; з 01.01.2024 до 26.09.2024 - 83 004,15 x 3 % x 270 : 366 : 100 = 1 836,98 грн. Усього 2 403,22 грн. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, а саме стягнення з відповідача на користь позивача інфляційні втрати в сумі 7 139, 93 грн та 3 % річних у сумі 2 403,22 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір стягується пропорційно задоволеним вимогам, а саме в сумі 3 006,10 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial