Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

25 липня 2025 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» в електронній формі через електронний кабінет підсистеми «Електронний Суд» звернулося до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 06.02.2018 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та [PERSON] укладено Заяву про надання Кредиту «Кредитна картка» № 010/1078/82/0124048. Відповідно до умов кредитного Договору, Банк зобов`язаний надати Клієнту Кредит в сумі 20900.00 грн. Строк Кредиту 48 місяців з 06.02.2018 (дата надання кредиту) по 06.02.2022 (Дата повного погашення Кредиту). Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за Договором, надавши Позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору. Згідно з умовами Договору Позичальник зобов`язаний у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором. Незважаючи на це, відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй Кредит в строки, передбачені Договором. 20.09.2019 року було укладено договір №114\\2-19-F, відповідно до якого АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №010/1078/82/0124048. 28.12.2022 року було укладено договір №28-12/2022, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №010/1078/82/0124048. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором №010/1078/82/0124048. Станом на день формування позовної заяви заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість у розмірі 43357,20 грн., з яких: 22750,61 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 20208,94 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 364,00 грн. - інфляційні збитки; 33,65 грн. - нараховані 3% річних. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором №010/1078/82/0124048 від 06.02.2018 року у розмірі 43357,20\~грн.,\~а також понесені судові витрати. Ухвалою судді від 29.07.2025 року провадження по даній цивільній справі відкрите, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судові засідання не з`явився, але в позовній заяві просив суд розгляд справи здійснювати за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що дійсно у 2018 році підписала заяву на отримання кредиту в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», однак не мала фінансової можливості для того, щоб вчасно сплачувати тіло кредиту та відсотки. З розрахунком заборгованості, який надав позивач, згодна. Однак просила зменшити заявлений позивачем розмір понесених судових витрат на правову допомогу, оскільки вважає, що сума 16000,00 грн. занадто завищена позивачем. Дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 05.02.2018 року [PERSON] звернулася до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» із заявою на отримання кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка», вказавши свої персональні дані, засоби зв`язку, відомості про місце роботи, майновий стан, адреси місця проживання, суму ліміту та термін кредитування. 06.02.2018 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено договір, шляхом підписання власноручним підписом Заяви про надання Кредиту «Кредитна картка» №010/1078/82/0124048. Відповідно до п.1.1. На умовах цієї Заяви, з Дати початку кредитування Клієнт має право отримати, а Банк зобов`язаний за умови відсутності (недостатності) коштів на картковому рахунку № [NUMBER] (далі - КР) надати Клієнту в межах Поточного ліміту кошти (Кредит), а Клієнт зобов`язаний повернути Банку Кредит та сплатити проценти за його користування (далі - Проценти). Кредит надається шляхом зарахування коштів Кредиту на КР одночасно з ініціюванням Клієнтом платіжних (видаткових) операцій за КР або шляхом Договірного списання Банком коштів Кредиту з КР у випадках, визначених Договором. Метою Кредиту є придбання Клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Як вбачається з п.1.3. Розмір Поточного ліміту на дату підписання Заяви 20900,00 (двадцять тисяч дев`ятсот гривень 0 копійок ) гривень. Згідно п.1.4. Строк Кредиту - сукупність Періодів, протягом яких Банк визначає Поточний ліміт відповідно до пункту 2 Заяви. На дату підписання Заяви Строк Кредиту становить 48 місяців, що починається з «06» Лютого 2018р. (далі - Дата початку кредитування) та закінчується «06» Лютого 2022р. (далі - Дата закінчення Строку користування Кредитом. Пунктом 1.5. передбачено, що Проценти (за користування Кредитом), в т.ч. за користування Недозволеним овердрафтом - процентна ставка фіксована, 42.0% річних. Крім того, 05.02.2018 року [PERSON] власноручним підписом підписала Паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «кредитна картка», де зазначена інформація про контактні дані кредитодавця, про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, про орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача, про порядок повернення кредиту, про додаткову інформацію та про інші важливі правові аспекти. Також в Паспорті зазначено, що відповідач підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних нею умов кредитування. Підтверджує отримання нею всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до її потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для неї, в тому числі в разі невиконання нею зобов`язань за таким договором. Відповідно до виписки по рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] , за період 06.02.2018 року до 16.01.2020 року відповідач користувалася кредитними коштами для особистих потреб. Таким чином, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, для чого за зверненнями відповідача відкрив рахунок. В свою чергу відповідач фактично отримала електронний платіжний інструмент, який дає можливість використовувати власні гроші або кредитний ліміт на банківському рахунку для здійснення безготівкових операцій, тим самим відповідач мала безперервний доступ до самого рахунку. Відповідач зобов`язалася повернути використану частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором у встановлений Договором строк. Відповідно до виписки по рахунку за період 06.02.2018 16.01.2020 в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Як вбачається з копії розрахунку заборгованості по картковому кредиту за договором №010/1078/82/0124048 від 06.02.2018 року станом на 16.01.2020 року загальна заборгованість [PERSON] становить 23230,61 грн., яка складається з наступного: 20900,00 грн. - заборгованість за дозволеним овердрафтом; 1850,61 грн. - заборгованість за недозволеним овердрафтом; 480,00 грн. - заборгованість за відсотками. 20.09.2019 року було укладено договір відступлення права вимоги №114\\2-19-F, відповідно до якого АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників. Як вбачається з витягу з реєстру боржників від 16.01.2020 року до Договору відступлення права вимоги №114\\2-19-F від 20.09.2019 року ТОВ «ВЕДИКТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги до [PERSON] за договором №010/1078/82/0124048 від 06.02.2018 року. Згідно з розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за кредитним договором №010/1078/82/0124048 від 06.02.2018 року станом на 28.12.2022 року загальний розмір заборгованості становить 43357,20 грн., з яких: 22750,61 грн. - заборгованість по основній сумі кредиту; 522,50 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 19686,44 грн. - нараховані відсотки згідно кредитного договору; 364,00 грн. - інфляційні збитки; 33,65 грн. - нараховані 3% річних. 28.12.2022 року було укладено договір №28-12/2022 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників. Як вбачається з витягу з додатку №1 до додаткової угоди №4 від 04.02.2025 року (до договору №28-12/2022 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 28.12.2022 року) ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право вимоги до [PERSON] за договором №010/1078/82/0124048 від 06.02.2018 року. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором №010/1078/82/0124048. Згідно з розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за кредитним договором №010/1078/82/0124048 від 06.02.2018 року станом на 26.06.2025 року загальний розмір заборгованості становить 43357,20 грн., з яких: 22750,61 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 20208,94 грн. - заборгованість за відсотками; 364,00 грн. - інфляційні збитки; 33,65 грн. - нараховані 3% річних. Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Зі змісту ч. 1 ст. 205 ЦК України вбачається, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Положеннями ч. 1 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ч. 3 цієї статті). Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В абз. 2 ч. 1 ст. 638 ЦК України зазначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Таким чином, з моменту підписання відповідачем заяви, між позивачем та відповідачем був укладений договір в порядку ч.1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання клієнта до запропонованого позивачем договору. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Судом встановлено, що відповідач не лише отримала кредитну картку, а й визнала укладення кредитного договору та погодилася з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання укладеного договору та його умов, в тому числі щодо сплати відсотків. Як передбачено ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, які передбачені ч. 1 ст. 611 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі абз.1 ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. З матеріалів справи вбачається, що первісний кредитор\~свої зобов`язання\~за Договором\~виконав в\~повному обсязі,\~а саме\~надав відповідачу\~можливість розпоряджатись\~кредитними коштами\~на умовах\~передбачених Договором\~та в\~межах встановленого\~кредитного ліміту,\~для чого\~за зверненнями\~відповідача відкрив\~рахунок.В порушення вимог Закону, [PERSON] в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобов`язань, в процесі\~користування кредитним\~рахунком відповідач\~не надавала\~своєчасно грошові\~кошти для\~погашення заборгованості\~за борговими\~зобов`язаннями,\~в результаті\~чого станом\~на 26.06.2025\~року утворилась\~заборгованість у\~розмірі 43357,20\~грн. Щодо права вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. В свою чергу, [PERSON] не надала доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та визнала позовні вимоги. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, права позивача порушені, оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, та підлягають судовому захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованості у розмірі 43357,20 грн. Враховуючи наведене вище, суд прийшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Договором підлягають до задоволення. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати за сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422,40 грн., який позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Як вбачається з наданої платіжної інструкції кредитового переказу коштів №0538460001 від 15.07.2025 року, за подання даного позову до суду, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., а тому, у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, вказані судові витрати підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Крім того у позовній заяві представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» витрати на професійну правову допомогу у розмірі 16000,00 грн. Згідно ч.ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. За положеннями ч.1, п.1 ч.3 ст.33 та ч.ч.1-3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.4-6 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Із матеріалів справи вбачається, що на підставі договору про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024 року, Прайс-листу АО «Лігал Ассістанс», Заявки на надання юридичної допомоги №249 від 02.06.2025 року, Витягу з акту №11 про надання юридичної допомоги від 30.06.2025 року розмір заявлених позивачем до стягнення витрат з відповідача складає 16000,00грн. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях: від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Верховний Суд у постанові від 25 липня 2023 року у справі №340/4492/22 прийшов до висновку, що наявність або відсутність заперечень процесуального опонента проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення лише для розв`язання питання про співмірність судових витрат на правову допомогу, заявлених до відшкодування. Водночас, це не впливає на обов`язок перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим критеріям. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечила щодо заявленого позивачем розміру судових витрат на правову допомогу, оскільки вважає, що сума 16000,00 грн. є занадто завищена позивачем та не співмірна із заявленими вимогами та просила зменшити її. З урахуванням\~встановлених обставин,\~на думку\~суду,\~у даному\~випадку розмір\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу у\~сумі 16000,00\~грн.,\~не відповідає\~критеріям обґрунтованості\~та співмірності у розумінні приписів частини 4 статті 137 ЦПК України та, враховуючи заперечення відповідача проти відшкодування витрат на правову допомогу в такому розмірі та складність справи, а саме те, що вона є типовою і не складною, перелік наданих послуг, час, необхідний для складання позовної заяви у спорі, а також критерії розумності та співмірності, з урахуванням вимог ч.2 ст. 141 ЦПК України,\~суд дійшов\~висновку про\~часткове стягнення\~з відповідача\~на користь\~позивача витрат на правничу допомогу, зменшивши їх розмір до 3000,00 гривень.

Outcome: approved