Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] , від імені якої діє представник [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому прохала: встановити факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] з [PERSON] в період з липня 2018 року по листопад 2023 року; визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] ; в порядку поділу спільного майна визнати за [PERSON] право власності на частку квартири [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову вказала, що [PERSON] та [PERSON] протягом часу проживання однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу придбали спірну квартиру, яка є об`єктом спільної сумісної власності, проте згідно договору купівлі-продажу титульним власником був лише [PERSON] . Спадкоємці померлого [PERSON] , які є відповідачами по справі, не визнають права спільної сумісної власності позивача та [PERSON] на квартиру, тому змушена звернутися до суду. Вказує, що з 1989 по 2014 рік [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який було розірвано через захоплення чоловіка новими відносинами. Дітей у шлюбі не було. Проте подружжя зберегли дружні відносини і продовжували спілкуватися. З 2014 по 2016 рік [PERSON] перебував в шлюбі з [PERSON] . Їхнє життя не склалося і шлюб було розірвано 31.03.2016. Деякий час [PERSON] проживав одиноко. Починаючи з 2016 року його стан здоров`я погіршився через загострення хвороб, внаслідок чого у 2017 року він отримав ІІ групу інвалідності. Протягом 2016 -2017 року колишнє подружжя активно спілкується, [PERSON] постійно піклувалася про колишнього чоловіка, оскільки їх пов`язувало багато спільних років життя. З липня 2018 року [PERSON] та [PERSON] приймають рішення поновити сімейні стосунки і починають постійно жити разом за адресою: [ADDRESS] у квартирі, яка належить позивачці. Після того, як 07.11.2022 року [PERSON] продала квартиру за вказаною адресою та разом із [PERSON] купили квартиру по [ADDRESS] , вони почали жити разом у новій квартирі до дня смерті [PERSON] . Про смерть останнього першою дізналася позивачка, яка повернулася з роботи додому та побачила там померлого. Всі організаційні питання щодо поховання чоловіка вирішувалися [PERSON] , яка навіть придбала для себе місце на кладовищі порядок з чоловіком. Також саме [PERSON] зберігає всі документи чоловіка, які залишилися у спірній квартирі. Крім того, зазначає, що квартиру по [ADDRESS] було куплено [PERSON] 07.11.2022 року за кошти, які того ж дня отримані від продажу квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] . Вказана квартира купувалася для спільного проживання сім`ї, в якій вони проживали до дня смерті чоловіка. Вважає, що позовні вимоги доведені належними та допустимими доказами та прохає їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 08 квітня 2025 року позовну заяву залишено без руху. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 25 квітня 2025 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, задоволено клопотання про виклик свідків, витребувано копію спадкової справи. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 24 червня 2025 року у прийнятті зустрічного позову [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Святецька І.В., про визнання права власності на спадкове майно відмовлено. Зустрічний позов повернуто. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 02 липня 2025 року повернуто судовий збір за зустрічним позовом. \~ \~ \~ \~Від відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до суду надійшов відзив на позов, в якому вказали, що є рідними сестрами та братом померлому [PERSON] . Зазначають, що [PERSON] дійсно перебувала у шлюбі з 1989 по 2014 рік з [PERSON] , вони не один раз купували нерухоме та рухоме майно. На час смерті брата залишилося спільне нерухоме майно подружжя квартира [ADDRESS] , яка 23.07.2013 року зареєстрована на [PERSON] . Таким чином, частка померлого у вказаній квартирі становить , про яке позивач не згадує. У 2014 році їхній брат [PERSON] уклав новий шлюб, який не був тривалий, після розірвання шлюбу жив один. 07.11.2022 року відбулася купівля-продаж квартири [ADDRESS] , під час угоди [PERSON] написав нотаріальну заяву, що він не перебуває у шлюбі та не проживає однією сім`єю у фактичних шлюбних відносинах , повідомивши, що гроші, за які він купує квартиру, є його особистою приватною власністю. Ця заява була складена у присутності [PERSON] , яка в цей день продавала спадкове майно, яке було реконструйоване і відремонтоване за кошти [PERSON] . Позиція [PERSON] щодо спільного проживання з [PERSON] викликає сумніви і документально заперечується. Прохали відмовити у задоволенні позову. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 28 серпня 2025 року закрито підготовче провадження, викликано свідків. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 01 вересня 2025 року повернуто судовий збір за зустрічним позовом. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснила, що після одруження з чоловіком вони проживали по [ADDRESS] в будинку її матері та жили там до розлучення. Після цього, чоловік жив по [ADDRESS] з новою дружиною Орендочкою А. Після розлучення у 2016 року, чоловік повернувся жити на [ADDRESS] , а з 2018 року вони почали жити там разом. Квартиру по [ADDRESS] , яку придбали у 2013 році, здавали в оренду. Жили на ці кошти, а також на її заробітну плату та пенсію [PERSON] . У 2020 році вирішили продати спадщину по [ADDRESS] та придбати квартиру по [ADDRESS] , так як будинок по [ADDRESS] утримувати було недоцільно. За кошти від продажу її спадщини купили квартиру по [ADDRESS] в один день. [PERSON] зареєструвався у квартирі по [ADDRESS] , а вона залишалася бути зареєстрованою у квартирі по [ADDRESS] вони жили разом, в ній же вона і знайшла чоловіка, який помер в той час, коли вона була на роботі. Квартиру по [ADDRESS] оформили на [PERSON] , оскільки він був інвалідом ІІ групи та мав пільги. Також вказала, що квартиру по [ADDRESS] [PERSON] продав у 2018 році. Після розірвання шлюбу він вже бізнесом не займався. Кошти за квартиру по [ADDRESS] витрачалися. Також вони робили ремонт по вул.Куйбишева. До 2022 року кошти розтратилися. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, додатково пояснила, що [PERSON] працювала, [PERSON] був на пенсії по інвалідності, тому займався побутовими питаннями. Про їхнє спільне проживання свідчить довіреність видана [PERSON] на чоловіка, те що вона знайшла його тіло, оповістила родину, займалася його похованням. Також ними в один день було продано старе та придбано нове житло за ті ж кошти. Вважає, що заява [PERSON] про придбання квартири за особисті кошти не може бути прийнята судом до уваги через її суперечливий зміст. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що все, що говорить [PERSON] є неправдою. [PERSON] був власником таксі, а [PERSON] до 2017 року не працювала. Після того, як їхнього шлюбу не стало, [PERSON] почав гуляти. За свої кошти він купив житло по [ADDRESS] та жив там у шлюбі із [PERSON] з 2014 по 2016 рік. Після розірвання шлюбу з [PERSON] , він продав квартиру по [ADDRESS] у 2017 році та повернувся на [ADDRESS] , де жив один. Потім [PERSON] купив квартиру по [ADDRESS] і сам там і помер. Категорично заперечує, що [PERSON] та [PERSON] жили як чоловік і дружина. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу жили по [ADDRESS] , будували там. З 2007 року вони фактично вже не жили, у [PERSON] були жінки. Тоді була куплена квартира по [ADDRESS] , яку продали у 2012 році та купили квартиру по [ADDRESS] . Після свого другого шлюбу [PERSON] повернувся на [ADDRESS] та жив там сам. Квартиру по [ADDRESS] [PERSON] купляв за свої гроші, у нього були кошти за квартиру по [ADDRESS] . Заяву написав свідомо у нотаріуса. У них була домовленість, що він віддає їй квартиру по [ADDRESS] , а вона по [PERSON] . \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судовому засіданні показав, що з 2018 року він часто жив у брата по [ADDRESS] . Жили на кухні, ванни не було. Потім [PERSON] купив квартиру на [ADDRESS] , жив там сам. Квартиру по [ADDRESS] [PERSON] перебудував з мазанки в 2-х поверховий будинок за свої кошти. \~ \~ \~ \~Представник відповідачів [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] з дружиною спілкувався, але він написав заяву у нотаріуса, що квартиру купив за свої кошти та що в шлюбі не перебуває. Тому у них були не такі довірительні стосунки, і заява не можна не приймати до уваги. \~ \~ \~ \~Суд заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 21 липня 1989 року по 10 січня 2014 року, що підтверджується свідоцтвами про укладення шлюбу серії [NUMBER] та розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.25-26 том 1). \~ \~ \~ \~Під час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS] у квартирі, яка належала матері [PERSON] - [PERSON] , а після її смерті [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 липня 2013 року, виданим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Носовою Ж.Б., за реєстровим № 930 (а.с.29). \~ \~ \~ \~25 січня 2014 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 25 січня 2014 року (а.с.27 том 1). \~ \~ \~ \~В цей період [PERSON] та [PERSON] проживали у квартирі по [ADDRESS] , яку придбав [PERSON] , що визнається сторонами, а тому не підлягає доказуванню згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України. \~ \~ \~ \~31 березня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 31 березня 2016 року (справа № 554/112/16-ц) (а.с.28 том 1). \~ \~ \~ \~ [PERSON] після розірвання шлюбу продає квартиру по [ADDRESS] та повертається проживати у квартиру [ADDRESS] , що також визнається сторонами та не потребує доказування відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України. Крім того, судом встановлено, що у період шлюбу [PERSON] та [PERSON] у 2007 році купували квартиру по [ADDRESS] , у 2013 році вказану квартиру продали та купили квартиру [ADDRESS] , яка оформлена на [PERSON] , яка у ній зареєстрована з 14.11.2022 (том 1 а.с.18). Зазначені обставини сторонами не оспорюються. 07 листопада 2022 року [PERSON] продала квартиру [ADDRESS] за 2\~270\~100 грн., що підтверджується Договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Руденко Н.Ю., за реєстровим номером № 1090 ( том 1 а.с.37). В цей же день, 07 листопада 2022 року [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] за 586\~600 грн., що вбачається із Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Руденко Н.Ю., за реєстровим номером № 1093 (а.с.23 том 1). Під час укладення вказаного Договору купівлі-продажу від 07 листопада 2022 року [PERSON] надав приватному нотаріусу Руденко Н.Ю. заяву від 07 листопада 2022 року, в якій повідомив, що у шлюбі не перебуває та не проживає однією сім`єю у фактичних шлюбних відносинах, гроші, що сплачуються ним за договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , набувається у особисту приватну власність. Осіб, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на відчужуване нерухоме майно, у тому числі й відповідно до статей 65, 74 та 97 СК України або цивільних договорів, немає (а.с. 189 том 1). [INFO] [PERSON] помер, що слідує із Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15 листопада 2023 року (а.с.19). \~ \~ \~ \~Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 13 червня 2024 року (справа № 554/3640/24 встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] є рідним братом [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.20-21 том 1). Із копії спадкової справи на майно померлого [PERSON] № 166/2023 вбачається, що із заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (том 1 а.с.86-137). Постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Святецької І.В. від 31 січня 2024 року у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відмовлено у зв`язку із відсутністю підстав для закликання до спадкоємства (а.с.22 том 1). Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що працює в агентстві нерухомості. Знав [PERSON] з 2000-х років. У 2022 році останній звернувся в Агенцію з продажу його будинку по [ADDRESS] , прийшов сам, без дружини. Коли знайшли клієнта, [PERSON] прийшов з дружиною. Показав документи, а він сказав, що [PERSON] не має відношення, так як це спадщина [PERSON] . [PERSON] сказала, що у них вимога продати будинок і в один день купити квартиру. Всі разом прийшли до нотаріуса Руденко, він попросив надати свідоцтво про одруження, на що [PERSON] сказав, що це дружина по життю, що вони в цивільному шлюбі. [PERSON] підписалася у договорі, [PERSON] взяв гроші, поклав у барсетку. Зазначає, що викликав [PERSON] та запитав, чи розуміє вона, що робить, на що остання відповіла, що хоче оформити все на [PERSON] . [PERSON] дістав з барсетки кошти і частину віддав за квартиру. Про те, що вони не одружені дізнався 07.11, коли оформляли договір. Коли будинок оглядали, [PERSON] та [PERSON] були разом. [PERSON] сказав, що це людина, яка буде продавати їхній будинок. Також повідомив, що коли заходив у ванну кімнату, то бачив дві зубні щітки, жіночу косметику. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] у судовому засідання показав, що знайомий з [PERSON] з 2001 року. Коли вони познайомилися, то [PERSON] та [PERSON] були чоловіком та дружиною. Вони працювали у таксі, [PERSON] займалася диспетчерами, [PERSON] водіями. Він допомагав йому з різних питань, в тому числі, і сплати податків. Знає, що [PERSON] та [PERSON] ніколи не переставали спілкуватися, навіть, коли [PERSON] одружився другий раз. З другою дружиною [PERSON] жив на [PERSON] , потім квартиру там продав та повернувся на [PERSON] . Там вони жили з [PERSON] як чоловік і дружина, [PERSON] готувала, прала, речі були в будинку. Вказує, що пару раз на місяць він на [PERSON] був і бачив там [PERSON] . До [PERSON] у нього була довіра. Там вони жили до продажу будинку, потім купили квартиру за ТД «Шевченківський». Йому відомо, що у [PERSON] була житлова площа, тому оформили квартиру на [PERSON] . Вказує, що на вул.Європейську він впускав тільки його та [PERSON] . Останню бачив у квартирі регулярно. Брат [PERSON] з ним не жив. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що знайомий із [PERSON] та [PERSON] з 2003 року, з 2006 року [PERSON] є хрещеним його дочки. У 2014 році [PERSON] одружився вдруге, потім у 2016 році розлучився. Після 2016 року [PERSON] та [PERSON] приходили до них у гості, також він приходив до них у гості на [PERSON] . У [PERSON] речі Були на [PERSON] , він з [PERSON] жили разом. Вказав, що працює лікарем-хірургом. Коли у 2017 році [PERSON] потрапив у реанімацію, то за ним доглядали всі, і сестри, і брат, і дружина. Також вказав, що був і у квартирі по [ADDRESS] , робив перев.»язки, там було багато речей і [PERSON] , і [PERSON] . \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що знає [PERSON] та [PERSON] з початку 2000 років. Познайомився спочатку як юрист, здійснював супроводження Таксі-058, потім вже разом відпочивали, дружили. Розлучилися вони у 2014 році. Потім [PERSON] одружився вдруге у 2014 році до 2016, однак із [PERSON] вони спілкувалися. З 2016 року [PERSON] та [PERSON] підтримували відносини, а з приблизно з 2018 року проживали разом однією сім`єю, вели спільне господарство по [ADDRESS] . Він інколи заходив до них у гості. Також у 2020 році у нього було день народження, а у 2021 році було день народження у його дружини, то вони були разом, позиціонували себе як пара. Коли з 2022 року він пішов служити, то раз в місяць приїздив до м.Полтави та заходив на [PERSON] . Там проживало двоє. Взагалі з 2018 року був на [PERSON] десяток разів, то [PERSON] там проживала. Йому відомо, що квартиру по вул.Європейська вони придбали на [PERSON] , це було їхнє спільне рішення. Вказує, що [PERSON] дуже хворів і хотів узаконити свої стосунки з [PERSON] . Вказує, що телефонував [PERSON] та передавав ці побажання, але вона відмовила через порядність, щоб ніхто нічого не подумав. Вказав, що [PERSON] по [ADDRESS] не бачив, будинок був в стадії ремонту, але для двох людей жити було можна. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що є сусідкою, живе по [ADDRESS] . Скільки пам`ятає, [PERSON] та [PERSON] жили все життя разом. Вона навіть не знала, що вони не жили. У вересні 2023 року бачила на ринку [PERSON] , каже, що [PERSON] послала його за м`ясом. На свято Пасхи також бачила, [PERSON] говорила, що буде готувати окрошку. У дворі вони разом висаджували рози, у 2019-2020 пам`ятає, як консервували. Про те, що вони продали будинок, дізналася від сусідів. Стосунки у них були гарну, таке бачить рідко. Іноді бачила у дворі, як до [PERSON] приходив брат [PERSON] , тоді [PERSON] просив її не здати їх [PERSON] , але брат там не жив. Що [PERSON] був у другому шлюбі вона не знала, вони постійно робили ремонт у будинку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що є сусідкою по [ADDRESS] . Знає, що [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] , жили разом, працювали. Що вони розлучалися їй не відомо. Вказує, що працює двірником на цій дільниці та бачила, що з 2017 року [PERSON] жив по [PERSON] . Одного разу [PERSON] дзвонив та говорив, що вони їдуть відпочивати на базу, просив придивитися за житлом. Бачила біля двору брата [PERSON] , але він там не жив. У будинку [PERSON] була, бачила там як чоловічі, так і жіночі речі. Із показів свідка [PERSON] слідує, що вона є троюрідною сестрою [PERSON] . Вказала, що [PERSON] знає як першу дружину брата, з яким вони десь у 2007 році розлучилися. У 2011 році він представив на спільному святі другу дружину [PERSON] . Після розлучення з [PERSON] у 2016 році жив один на [PERSON] , там було вічне будівництво. Вона завжди заходила до [PERSON] , коли йшла на ринок. Оскільки він після розлучення жив один, то вона заносила йому їжу. За [PERSON] не знає нічого, якби вона була цивільною дружиною брата, він би це повідомив. З 2018 року бачила [PERSON] на Куйбишева разів 4-5, він жив сам. [PERSON] в той час не бачила. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що є чоловіком рідної сестри [PERSON] - [PERSON] . З 2009 року він спілкувався з [PERSON] , на той час він одруженим ще не був з його сестрою. Коли його бачив, він був при здоров`ї, відпочивав з різними дівчатами, організовував сауни, влаштовував вечірки. У 2014 році він був у нього свідком на весіллі. Після розлучення у 2016 році [PERSON] проживав сам. Він дуже боявся пандемії і сидів вдома на [PERSON] . Чиє це житло він не цікавився. Знає, що там частенько жив його брат [PERSON] . Також вказав, що [PERSON] постійно будував по [PERSON] . Останні роки вже не було здоров`я будувати, тому [PERSON] говорив, що буде продавати і купувати інше житло. [PERSON] побачила на похоронах у [PERSON] , йому повідомили, що [PERSON] його колишня дружина. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що є зятем [PERSON] . Декілька років працював з [PERSON] , а потім приблизно у 2002-2003 р.р. почав зустрічатися із своєю майбутньою дружиною [PERSON] . Декілька раз вони разом приходили в гості до [PERSON] , де він жив із [PERSON] та її матір`ю. Будинок був дуже старий, починалися якісь ремонтні роботи. Далі з ним працював у таксі з 2005 року, займався технічними питаннями. З [PERSON] постійно зустрічалися на святах, поки вони не розлучилися до 2014 року. Після розлучення вони більше не жили . На [PERSON] він був у [PERSON] після 2016 року, вже після другого розлучення, він жив там сам. Жив на кухні, був диванчик, приміщення було завалене різними речами, для жінки воно було не придатним для проживання. Він то будував там, то руйнував, їсти не було чого. В будинку речей [PERSON] не бачив. Коли [PERSON] купив квартиру по [ADDRESS] , то сказав, що «тепер у нього є своя власна квартира, нарешті його ніхто не кине». Також вказав, що про [PERSON] говорив, що це був пройдений етап, з нею на [PERSON] він не проживав. Щодо позовних вимог про\~встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша\~статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див., зокрема\~постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справа № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)). Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року у справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23)). Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути\~визнання права\~(пункт 1 частини другої\~статті 16 ЦК України). Згідно зі\~статтею 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). У постанові\~Великої Палати Верховного Суду\~від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20) зроблено такі висновки: «41.\~У справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК). 42.\~Велика Палата Верховного Суду також зазначає, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено\~розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. 43.\~З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справі позовного провадження про поділ майна подружжя є помилковими, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 44.\~В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи. 70.\~Велика Палата Верховного Суду вважає, що при розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна». Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20, пункт 52). Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За обставин цієї справи, належним способом захисту порушеного права позивача є\~позов про визнання права власності (права на частку у праві спільної власності на спірне майно), вимоги про встановлення юридичних фактів, зокрема, щодо спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про визнання права власності, а лише підставою для її вирішення. При\~розгляді справ про визнання права власності на майно, яке набуто під час проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Таким чином, позовні вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном з померлим не є належним\~способом захисту права позивача. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині, з підстав обрання позивачем неналежного способу захисту прав. Щодо позовних вимог\~про визнання права\~на частку у праві спільної власності на спірне майно. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (абзац 1 частини другої\~статті 3 СК України). Тлумачення наведеної норми права вказує, що для визначення статусу сім`ї необхідно встановити три складові: особи спільно проживали; ці особи пов`язані спільним побутом; ці особи мають взаємні права та обов`язки (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21)). Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення\~глави 8 цього Кодексу\~(стаття 74 СК України). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша\~статті 70 СК України). Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті\~3,\~74 СК України) (див., зокрема, постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19)). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від\~31 жовтня 2018 року у справі № 138/2515/15-ц (провадження № 61-14125св18) вказано, що «для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі\~статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. У пункті 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~роз`яснено, що при застосуванні\~статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17 (провадження № 61-1623св19) вказано, що «проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої\~судової палати Касаційного цивільного суду від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20 (провадження № 61-13801св21) вказано, що «встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених\~главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року в справі №127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі №343/1821/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі№522/25049/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі №354/693/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі №490/6060/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі №588/350/15, від 23 вересня 2019 року у справі № 279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі №748/897/18, від 11 грудня 2019 року в справі №712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі №490/4949/17, від 18 грудня 2019 року в справі №761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року в справі №490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року №757/8786/15-ц. У\~статті 74 СК України\~регулюються тільки майнові права та обов`язки жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. При цьому на рівні\~статті 74 СК України\~передбачено загальне правило: майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності цих осіб, поширюються положення\~глави 8 СК України. У\~статті 74 СК України\~закріплено спеціальний прийом юридичної техніки для того, щоб уникнути повторення норм\~СК України. Це означає, що майно, набуте цими особами за час спільного проживання, належить жінці та чоловікові, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, на праві спільної сумісної власності. Тобто і для жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, передбачено презумпцію спільності права власності. Ця презумпція може бути спростована й жінка та (або) чоловік можуть оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції,\~покладається на жінку та (або) чоловіка, який її спростовує. Жінка та (або) чоловік, який заявляє про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують, на підставі належних та допустимих доказів (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 травня 2023 року в справі № 215/1191/17 (провадження № 61-9767св22)). Сутність презумпції спільності права власності на майно жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, яке набуте\~ними за час спільного проживання,полягає в тому, що на певний об`єкт поширюється правовий режим спільного сумісного майна,\~що не потребує доказування та встановлення інших обставин, крім набуття майна за час спільного проживання. Проте за наявності спору така презумпція може бути спростована, тому тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається саме на заінтересовану особу, яка її оспорює. У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій\~статті 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтями\~77,\~79 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя\~статті 89 ЦПК України). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)). Суд вважає, що позивач довела факт спільного проживання із [PERSON] з липня 2018 року по час його смерті [INFO] та належність спірної квартири їм на праві спільної сумісної власності, що підтверджується наступним. Свідок [PERSON] вказав, що [PERSON] прийшов укладати договір купівлі-продажу з дружиною. На його прохання надати свідоцтво про одруження, [PERSON] повідомив, що це дружина по життю, що вони в цивільному шлюбі. Також вказаний свідок підтвердив, що грошові кошти від продажу квартири, яка належала [PERSON] , [PERSON] поклав у барсетку. Під час оформлення нової квартири на [PERSON] , на його запитання чи розуміє [PERSON] наслідки, остання відповіла, що хоче оформити все на [PERSON] . Також вказав, що коли будинок оглядали, [PERSON] та [PERSON] були разом. Коли він заходив у ванну кімнату, то бачив дві зубні щітки, жіночу косметику. Також свідок [PERSON] повідомив, що коли після розірвання шлюбу з [PERSON] повернувся проживати у квартиру на [ADDRESS] , то вони жили з [PERSON] як чоловік і дружина, [PERSON] готувала, прала, в будинку були речі. Вказав, що пару раз на місяць він на [PERSON] був і бачив там [PERSON] . Там вони жили до продажу будинку, потім купили квартиру за ТД «Шевченківський». Крім того, свідок [PERSON] повідомив, що з 2016 року [PERSON] та [PERSON] підтримували відносини, а з приблизно з 2018 року проживали разом однією сім`єю, вели спільне господарство по [ADDRESS] . У 2020 та 2021 році вони разом приходили до нього на свята, позиціонували себе як пара. Після 2022 року він також заходив на [PERSON] , там проживало двоє. Вказав, що взагалі з 2018 року був на [PERSON] десяток разів, то [PERSON] там проживала. Свідок [PERSON] також підтвердила, що [PERSON] та [PERSON] жили все життя разом по [ADDRESS] , вона навіть не знала, що вони розлучалися. У вересні 2023 року бачила на ринку [PERSON] , який повідомив, що [PERSON] попросила його купити м`ясо. На свято Пасхи [PERSON] говорила, що буде готувати окрошку. У дворі вони разом висаджували рози, у 2019-2020 пам`ятає, як консервували. Також вони постійно робили ремонт у будинку. Свідок [PERSON] теж підтвердила, що [PERSON] з 2017 року жив по [PERSON] . Одного разу [PERSON] дзвонив та говорив, що вони їдуть відпочивати на базу, просив придивитися за житлом. У будинку [PERSON] була, бачила там як чоловічі, так і жіночі речі. Покази свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] суд відхиляє, оскільки всі вони є родичами відповідачів та заінтересованими особами у результаті вирішення справи. Твердження свідка [PERSON] , що [PERSON] проживав на [ADDRESS] один, оскільки житло було не придатне для проживання жінки, судом спростовуються, оскільки є його суб`єктивною думкою. Свідок [PERSON] повідомила, що взагалі з 2018 року була на [ADDRESS] чи 5 раз, і в цей час не бачила [PERSON] . Проте, проживання [PERSON] не обмежується її цілодобовим перебуванням у квартирі, в цей час вона могла бути відсутньою вдома. Із показів свідка [PERSON] вбачається, що він особисто у квартирі по [ADDRESS] не був, лише знає, що там був постійний ремонт. Той факт, що він не бачив за життя [PERSON] . [PERSON] не спростовує того, що останні разом не проживали. Покази відповідачів, що [PERSON] не проживала з їхнім братом після розлучення однією сім`єю є лише їхніми припущеннями не підтвердженими жодними належними та допустимим доказами, а самі по собі їхні пояснення не можуть бути доказами відповідно до норм ЦПК України. Суд враховує, що після розірвання шлюбу із [PERSON] у 2016 році, [PERSON] повернувся проживати саме у квартиру, яка належала його колишній дружині [PERSON] , що також свідчить про їх спільне проживання. Вказаний факт відповідачами не спростований. Щодо реєстрації місця проживання [PERSON] та [PERSON] за різними адресами, то згідно зі\~статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~\~реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Також судом встановлено, що [PERSON] був особою з інвалідністю ІІ групи по зору з 01.08.2018 та з індивідуальної програми інвалідності від 03.08.2018 року слідує, що місцем його проживання вказано [ADDRESS] (а.с.31-32 том 1). Крім того, вказана адреса проживання зазначена у Декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 25.07.2019 року, підписану особисто [PERSON] , де довіреною особою вказано [PERSON] із зазначенням її номеру телефону (том 1 а.с.33). Як вбачається із довіреності від 15.08.2018 року, посвідченої Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Панченковою О.Л., за № 1349, [PERSON] уповноважила [PERSON] бути його представником, що свідчить про їхні довірительні стосунки (том 1 а.с.34). Із Форми ОК-5 ПФУ слідує, що [PERSON] працювала з 2018 року та отримувала дохід (а.с.33 том 1), [PERSON] перебував на пенсії по інвалідності, що слідує із Пенсійного посвідчення № [NUMBER] (том 1 а.с.31). Відповідачі не спростували доводів позивача, що [PERSON] та [PERSON] жили на отримані ними доходи, доказів окремого проживання [PERSON] на власні заощадження ними не представлено. Померлого [PERSON] у квартирі [ADDRESS] знайшла саме [PERSON] , яка мала від квартири ключі, що підтверджує, що доступ до квартири у неї також був. Швидку допомогу та поліцію викликала саме вона, що підтверджується роздруківкою з номеру її телефону (том 1 а.с.54-57). Всі витрати на поховання [PERSON] понесені також [PERSON] , нею встановлено пам`ятним та викуплено місце на кладовищі для себе біля його місця поховання, що підтверджується документально (том 1 а.с.42-44, 58). Суд також приймає до уваги, що 07 листопада 2022 року [PERSON] продає свою власну квартиру [ADDRESS] , де вони з [PERSON] проживали, та в цей же день [PERSON] купує квартиру [ADDRESS] за кошти, отримані від продажу квартири [PERSON] . Вказані договори купівлі-продажу були вчинені у їхній присутності одночасно і кошти від продажу своєї власності [PERSON] передала саме [PERSON] . Таким чином, позивач знала про укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , проте за життя його дійсність не оспорювала. Вказане свідчить про взаємність прав та обов`язків [PERSON] та [PERSON] . Встановлені судом обставини відповідачами не спростовані. Доводи, що [PERSON] продав квартиру на [ADDRESS] та мав свої особисті кошти жодними належними та допустимими доказами не підтверджені. Надаючи оцінку заяві від 07 листопада 2022 року, яку [PERSON] надав під час укладення вказаного Договору купівлі-продажу від 07 листопада 2022 року приватному нотаріусу Руденко Н.Ю., в якій повідомив, що «у шлюбі не перебуває та не проживає однією сім`єю у фактичних шлюбних відносинах, гроші, що сплачуються ним за договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , набувається у особисту приватну власність. Осіб, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на відчужуване нерухоме майно, у тому числі й відповідно до статей 65, 74 та 97 СК України або цивільних договорів, немає», суд вказує, що зазначений договір купівлі-продажу від 07 листопада 2022 року укладений за відсутності реєстрації шлюбу між\~ [PERSON] та [PERSON] , а нотаріус за\~встановлення цього факту не перевіряє достовірність обставини щодо відсутності фактичних шлюбних відносин сторін договору при його нотаріальному посвідченні та не перевіряє походження коштів. Суд зазначає, що договір купівлі-продажу кв. [ADDRESS] укладався [PERSON] , [PERSON] не була стороною договору, тому наведені в заяві відомості не є безумовною підставою для відмови їй у позові про визнання права на частку у праві спільної власності на майно, яке набуте за час її спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] . При цьому, суд враховує, що презумпція спільності майна жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється у тому числі й на те майно, яке набуте за час спільного проживання, але оформлене і зареєстровано на ім`я одного з них. Таким чином, надані позивачем докази в їх сукупності свідчать про те, що [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю, які вказують на те, що між сторонами склались та мали місце протягом періоду часу з липня 2018 року по листопад 2022 року усталені відносини, які притаманні подружжю. З урахуванням викладеного та враховуючи, що відповідачі не спростували\~презумпції спільності права власності\~ [PERSON] та [PERSON] \~на квартиру [ADDRESS] , набуте ними за час спільного проживання однією сім`єю, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині та визнання за [PERSON] права власності на частину вказаної квартири. Питання про розподіл судового збору суд вирішує відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України та стягує із відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у сумі 2000 грн. в рівних частках, а саме по 666 грн. 66 коп. з кожного.

Outcome: partial