Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

ТзОВ «Споживчий центр» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №07.03.2025-100001279 від 07 березня 2025 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07 березня 2025 року між ТзОВ «Споживчий центр» та відповідачкою укладено кредитний договір №07.03.2025-100001279. Відповідно до укладеного договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 10000 гривень строком на 168 днів, дата повернення (виплати) кредиту 21 серпня 2025 року. Процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту становить 500 грн. Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок складають 0,91%. Неустойка нараховується за кожен день невиконання неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання у розмірі 150, 00 грн. Підписанням заявки кредитного договору №07.03.2025-100001279 позичальник також прийняла пропозицію про укладення кредитного договору та надала свою згоду на умови надання споживчого кредиту. Вказане свідчить, що умови кредитування в ТОВ «Споживчий центр» погоджені відповідачкою у повному обсязі без будь-яких застережень чи заперечень. Відповідачка свої зобов`язання за Договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим у останньої виникла заборгованість у розмірі 30300 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 10000 грн, по процентах у розмірі 13300 грн, комісія у розмірі 500 грн., та неустойки у розмірі 5000,00 грн. Позивач просив стягнути з відповідачки на його користь вказану суму заборгованості за кредитним договором та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. 10 листопада 2025 року відповідачка [PERSON] подала відзив на позовну заяву. У поданому відзиві відповідачка визнала заявлений позов частково, не заперечила факту укладання кредитного договору та отримання коштів у розмірі 10000 гривень. Однак не погодилася із заявленою сумою неустойки у розмірі 5000 гривень В цій частині позовних вимог просила відмовити. 14 листопада 2025 року представником позивача подано відповідь на відзив у якій представник вказує, що нарахована сума неустойки за прострочення виконання зобов`язання є правомірною та підлягає стягненню. Зазначає, що на підставі змін за договорами укладеними з 24 січня 2024 року кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань. Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, у прохальній частині позову клопотав про розгляд справи за відсутності представника позивача, вимоги заяви підтримав, у випадку неявки відповідача у судове засідання проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, у поданому відзиві клопотала провести розгляд справи за її відсутності. Судом встановлено, що 07 березня 2025 року між ТзОВ «Споживчий центр» та відповідачкою укладено кредитний договір №07.03.2025-100001279. Відповідно до укладеного договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 10000 гривень строком на 168 днів, дата повернення (виплати) кредиту 21 серпня 2025 року. Процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту становить 500 грн. Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок складають 0,91%. Неустойка нараховується за кожен день невиконання неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання у розмірі 150, 00 грн. Підписанням заявки кредитного договору №07.03.2025-100001279 позичальник також прийняла пропозицію про укладення кредитного договору та надала свою згоду на умови надання споживчого кредиту. Вказане свідчить, що умови кредитування в ТОВ «Споживчий центр» погоджені відповідачкою у повному обсязі без будь-яких застережень чи заперечень. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці кредитні кошти в обсязі, обумовленому Договором. Вказане підтверджується довідкою про зарахування № 9-0910 від 09 жовтня 2025 року. Із довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №07.03.2025-100001279 вбачається, що заборгованість [PERSON] розрахована позивачем, становить 30300,00 грн та складається із заборгованості за тілом кредиту 10000 грн, заборгованості за процентами 13300 грн та заборгованості за неустойкою\~5000 грн., комісія за обслуговування 1500 грн, комісія за надання 50 грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 07 березня 2025 року по 21 серпня 2025 року. Відповідачка боргу за тілом кредиту, нарахованими відстотками та комісією не оспорювала. Статтею 11\~ЦК\~України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.\~202\~ЦК\~України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ст.\~207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 3\~Закону\~України\~«Про\~електронну\~комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 12ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12\~вказаного\~Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1ст.\~628\~ЦК\~України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень ч. 1ст.\~638\~ЦК\~України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою ст.\~1054\~ЦК\~України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1ст.\~1048\~ЦК\~України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною першою ст.\~526\~ЦК\~України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст.\~610\~ЦК\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч. 1ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд встановив, що відповідачка не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, тому вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість по тілу кредиту у розмірі 10 000 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 13300 грн., заборгованості за комісією за надання у розмірі 500 грн., за комісією за обслуговування у розмірі 1500 грн. Щодо позовних вимог в частині стягнення неустойки, суд виходить з таких міркувань: Звертаючись до суду із позовом, ТОВ «Споживчий центр» просило стягнути із відповідача за кредитним договором неустойку в розмірі 5000 грн. Позивач в позові посилався на п. 6\~Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування»\~яким передбачено, що у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності\~Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності\~Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою\~статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою\~статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. Таким чином, за договорами укладеними з 24 січня 2024 року, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань. Водночас, відповідно до положень пункту 18\~розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~та статей\~1046,\~1049,\~1050,\~1054 ЦК України\~випливає, що на кредитний договір, укладений між сторонами у справі, розповсюджується дія пункту 18\~розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, а відтак позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь позикодавця неустойки, а нарахована позикодавцем неустойка, що передбачена відповідним договором, підлягає списанню позикодавцем. Суд звертає увагу, що особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша\~статті 14 ЦК України). Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)). У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховною Радою України прийнято\~Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15 березня 2022 року, яким, зокрема\~розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування"\~(Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 1, ст. 2 із наступними змінами) доповнити пунктом 6-1 такого змісту:"6-1. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою\~статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем". Пункт 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" виключено на підставі\~Закону України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності 24 грудня 2023 року. Також, згідно із\~Законом № 2120-IX від 15 березня 2022 року\~розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України\~(Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40-44, ст. 356) доповнено, зокрема, пункт 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». На час розгляду справи в суді положення пункту 18\~розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України\~є чинними. Відповідно до частини 1\~статті 4 ЦК України\~основу цивільного законодавства України становить\~Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є\~Цивільний кодекс України(частина 2\~статті 4 ЦК України). Отже, частина друга\~статті 4 ЦК України\~закріплює пріоритет норм цього\~Кодексу\~над нормами інших законів. До того ж такий спосіб вирішення колізії норм\~ЦК України\~з нормами інших законів - з констатацією пріоритету норм цього\~Кодексу\~над нормами інших законів підтримувався як Конституційним Судом України (Рішення від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012), так і Верховним Судом України (постанови від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, від 16 грудня 2015 у справі № 6-2023цс15). Вказане узгоджується і з правовою позицією, висловленою у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)). Також Верховний Суд вже робив висновки щодо застосування пункту 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18\~Прикінцеві та перехідні положення ЦК України\~(постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року у справі № 910/8349/22); на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18\~Прикінцеві та перехідні положення ЦК України\~(постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23)). Тлумачення пункту 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою\~статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що 5000 грн неустойки підлягають списанню позикодавцем (позивачем у справі) в силу вимог пункту 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Згідно із ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідачки слід стягнути на користь позивача 2022,66 грн судових витрат зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (25300*2422,40/30300 ). На підставі викладеного, ст. ст. 509, 526, 527, 610, 626, 628, 639, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», ст. ст. 8, 12, п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», ст. ст. 12, 141, 178\~ЦПК\~України та

Outcome: partial