Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Позивач КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позову зазначає, що відповідно до рішення Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 09.10.2014 № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» створено та зареєстроване КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва». Відповідно до розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 30.01.2015 № 33 «Про закріплення за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м, Києва» об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва» за Керуючої компанією на праві господарського відання закріплено об`єкти комунальної власності територіальної громади міста Києва, що перебувають у сфері управління Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, у тому числі багатоквартирний житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Квартира [ADDRESS] не приватизована, згідно даних в ІТС «Реєстр територіальної громади м. Києва» на день подання позову у квартирі зареєстрована відповідачка [PERSON] , яка є споживачем послуг. Особовий рахунок № [NUMBER] відкрито на ім`я відповідачки [PERSON] . Послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за вказаною адресою надаються позивачем на підставі Договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, який оприлюднено 14.07.2015 року у газеті "Хрещатик" № 99 (4695) та є договором приєднання відповідно до норм статті 634 Цивільного Кодексу України, та вважається акцептованим усіма споживачами, які в установленому порядку не надали заперечення щодо умов Договору. Позивач, як балансоутримувач, безперебійно надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] , свої зобов`язання виконує належним чином, однак відповідачка не належно виконує свої зобов`язання по оплаті таких послуг у зв`язку із чим за період часу з 01.05.2015 року по 31.05.2024 року виникла заборгованість за оплату послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у розмірі 13 094,73 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість у вищевказаному розмірі, а також інфляційне збільшення боргу у розмірі 2 017,79 грн., 3% річних від суми боргу у розмірі 554,31 грн., а також судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 3 028,00 грн. 25.12.2024 року відповідачка [PERSON] звернулась до суду з відзивом на позов. В обґрунтування заперечень проти позовних вимог, зазначила, що у неї були поважні причини невчасної оплати послуг, оскільки з 2016 року по теперішній час вона хворіє на анемію важкого ступеня. Крім того, вона доглядала за своєю матір`ю - [PERSON] , [INFO] , що є особою похилого віку та потребує постійного догляду та лікування. Зазначає, що весь період нарахованої заборгованості вона перебувала у скрутному матеріальному становищі. Крім того, вказує на те, що з КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" не укладала жодного договору, а нарахування заборгованості здійснюється на вкрай невигідних для неї умовах. Долучений до позову розрахунок заборгованості на її думку є сумнівним та необґрунтованим, оскільки їй не відомо, чи відповідають тарифи розпорядженням КМДА. Крім того просить суд застосувати строк позовної давності (а.с. 24-33). 06.01.2025 року від представника позивача КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" надійшла відповідь на відзив. В обґрунтування посилається на те, що відсутність письмового договору не є підставою для звільнення від обов`язку з оплати послуг, оскільки публічний договір було оприлюднено у встановленому законом порядку. Так як відповідачка не надала письмових заперечень проти умов цього договору, вона вважається такою, що прийняла публічну пропозицію. Порядок формування тарифів затверджений постановою Кабінету Міністрів України. З 01.02.2015 року по 30.06.2017 року вартість послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій становить 3,07 грн. з ПДВ за 1 кв.м., з 01.07.2017 року по теперішній час становить 6,76 грн. з ПДВ за 1 кв.м. Щодо строків позовної давності, зазначає, що вони переривались, оскільки частково здійснювалась оплата заборгованості з 2015 року по 2019 рік (а.с. 37-62). 16.01.2025 року відповідачка [PERSON] звернулась до суду із запереченням на відповідь на відзив, в яких просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 63-67). Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 28.10.2024 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с. 19). Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 27.01.2025 року здійснено перехід до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 68). У судовому засіданні представник позивача КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" Шелудько Ю.М. підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] частково визнала позовні вимоги, а саме у частині стягнення заборгованості в межах строку позовної давності. Суд, заслухавши представника позивача, відповідачку, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини. Судом встановлено, що Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" є юридичною особою, основною діяльністю якої є комплексне обслуговування об`єктів (а.с. 13-14). Відповідно до Розпорядження Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації № 33 від 30.01.2015 "Про закріплення за комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва, позивач надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10, 11-12). 14.07.2015 в газеті «Хрещатик» № 99 (4695) оприлюднено проект договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, який відповідно до ст. 634 ЦК України є договором приєднання (а.с. 9). На підставі вказаного договору, відповідно до норм статті 634 ЦК України, він вважається акцептованим усіма споживачами, які в установленому порядку не надали заперечення щодо його умов. Відповідачка [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями з Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» Департаменту з питань реєстрації КМДА. По вказаній квартирі відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідачки по послугам з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період часу з 01.05.2016 року по 31.05.2024 року складає 13 094,73 грн., з яких нараховано було 17 212,35 грн., частково сплачено 4 117,62 грн. (а.с. 4). На спростування доводів позовної заяви, представником відповідачки надано контррозрахунок, у відповідності до якого заборгованість відповідачки [PERSON] за оплату послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 18.07.2021 року по 31.05.2024 року складає 7 405,65 грн. (а.с. 151, 163). Згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідачки зі сплати інфляційного збільшення боргу та 3% річних за період часу з 01.05.2016 року по 23.02.2022 року та з 01.01.2024 року по 30.04.2024 року становить 2 572,10 грн. (554,31 грн. + 2 017,79 грн.) (а.с. 5). На спростування доводів позовної заяви в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат, доказів у формі контррозрахунку відповідачкою не надано. Спір у даній справі виник у зв`язку з несплатою відповідачкою вартості житлово-комунальних послуг, а саме - послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, що надаються КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва». З наданих матеріалів справи вбачається, що відповідачка протягом тривалого часу не здійснює оплату зазначених послуг у повному обсязі, унаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої позивач просить стягнути в судовому порядку. Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами ЦК України, так і Законом України "Про житлово-комунальні послуги", а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актами, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Частиною першою статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції Закону від 24 червня 2004 року N 1875-IV) передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції Закону від 24 червня 2004 року N 1875-IV) передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень частини першої статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції Закону від 09 листопада 2017 року N 2189-VIII) споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. За правилом ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідачка є споживачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надавалися позивачем, оскільки зареєстрована та проживає у квартирі [ADDRESS] . Будь-яких заперечень щодо факту надання їй відповідних послуг чи статусу споживача відповідачка не заявляла, доказів, які б спростовували ці обставини, до суду не подано. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачка користувалася наданими послугами, а відтак зобов`язана здійснювати їх оплату відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору приєднання щодо надання житлово-комунальних послуг. У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц міститься правовий висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таким чином, КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району міста Києва" фактично здійснювала управління вказаним житловим будинком та несла витрати по його утриманню, а відповідачка не відмовлялась від житлово-комунальних послуг, отримувала їх та не оплачувала їх вартість, а тому наявні підстави для стягнення заявленої позивачем заборгованості (аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 02 квітня 2020 року (справа № 7124/29813/17-ц). Згідно із положеннями статей 525, 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що правовідносини, які передбачають обов`язок споживача оплатити фактично надані житлово-комунальні послуги та право замовника послуг вимагати відповідної плати, є за своєю правовою природою грошовим зобов`язанням, тому за прострочення його виконання підлягають застосуванню наслідки, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних від простроченої суми (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30.10.2013 у справі за № 6-59цс13). Оскільки відповідачка не виконує своїх обов`язків по оплаті спожитих житлово-комунальних послуг, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з неї на користь позивача заборгованості про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, інфляційне збільшення та 3% річних від суми боргу. Твердження відповідачки щодо скрутного матеріального становища та догляд за матір`ю похилого віку не спростовують покладений на неї законом обов`язок сплачувати вартість житлово-комунальних послуг, якими вона фактично користувалася. Наявність фінансових труднощів може бути підставою для звернення за субсидією або реструктуризацією заборгованості, однак не звільняє від виконання обов`язку щодо оплати вже спожитих послуг. Відповідачка таких заходів не вживала, доказів зворотного суду не надано. Отже, зазначені доводи відповідачки не можуть бути враховані судом як підстава для звільнення від виконання грошового обов`язку. Щодо заяви відповідачки про застосування наслідків спливу строку позовної давності, суд зазначає таке. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України). Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін. Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з цим позовом 23.07.2024 року та просить стягнути з відповідачки заборгованість за період з 01.05.2016 року по 31.05.2024 року включно, тобто, після спливу позовної давності. Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Отже, Законом № 540-IX, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, було продовжено перебіг позовної давності для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на час дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), тому заява відповідачів про застосування наслідків спливу позовної давності підлягає частковому задоволенню судом з урахуванням положень вищенаведеного законодавства, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постанові від 06 травня 2021 року у справі № 903/323/20. Із цим позовом КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" звернувся до суду 23.07.2024 року, однак, враховуючи, що пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України перебіг строку позовної давності продовжено на строк дії карантину, внесені до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зміни набули чинності з 02 квітня 2020 року, відповідно не є пропущеним строк позовної давності щодо платежів, строк сплати яких станом на 02 квітня 2017 року не завершився. З урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину з 12 березня 2020 року у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року. Вирішуючи по суті вимоги КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва", з урахуванням положень статті 13 ЦПК України (в межах заявлених вимог), суд виходить із того, що у відповідачки перед позивачем станом на 31.05.2024 року утворилась заборгованість з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 13 094,73 грн., інфляційне збільшення боргу у розмірі 2 017,79 грн., 3% річних від суми боргу у розмірі 554,31 грн. В частині простроченої заборгованості з оплати періодичних платежів за комунальні послуги за період з 01.05.2016 року по 11.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовом за захистом свого порушеного права зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачкою, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування наслідків його спливу та відмови у позові КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" до [PERSON] в цій частині вимог. Здійснюючи власний розрахунок заборгованості, суд дійшов до висновку, що на користь позивача підлягає стягненню заборгованість зі сплати послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у розмірі 12 772,34 грн., з урахуванням коригувань та часткового погашення заборгованості відповідачкою за період з 12.03.2017 по 31.05.2024 року. Разом з тим, суд не погоджується з розрахунками позивача інфляційних втрат та 3% річних. При розрахунку інфляційних втрат та трьох процентів річних суд керується методикою розрахунку, яка визначена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц, а саме, інфляційні втрати розраховуються за формулою: [Сума боргу] * [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу], а три проценти річних розраховується за формулою: [Сума боргу] * [Процентна ставка] / 100% / 365 днів * [Кількість днів]. Згідно з інформаційним листом Вищого господарського суду України «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка виникла з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Розрахунок інфляційних втрат здійснюється за формулою: ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ), де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, де ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Так, під час розрахунку інфляційних втрат та трьох процентів річних, враховуються два періоди виникнення заборгованості: 1) з 12.03.2017 по 23.02.2022 року; та 2) з 01.01.2024 року по 30.04.2024 року. Сума інфляційного збільшення за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 року становить 3 611,99 грн. (з розрахунку: 7 059,46 грн. x 1.51165218 - 7 059,46 грн.; де 7 059,46 грн. - це сума боргу станом на 23.02.2022 року, 1.51165218 - індекс інфляції за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 року). Сума інфляційного збільшення за період з 01.01.2024 року по 30.04.2024 року становить 176,74 грн. (з розрахунку: 12 560,75 грн. x 1.01407115 - 12 560,75 грн.; де 12 560,75 грн. - це сума боргу станом на 30.04.2024 року, 1.01407115 - індекс інфляції за період з 01.01.2024 року по 30.04.2024 року). Таким чином, суд дійшов до висновку, що за вказаний позивачем період заборгованості нараховано 3 788,73 грн. інфляційних втрат (3 611,99 грн. + 176,74 грн.) . Згідно з ч. 2 ст. 264 ЦПК України суд при ухваленні рішення не може виходити за межі позовних вимог, у зв`язку із чим стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає сума інфляційних втрат у розмірі 2 017,79 грн. Сума трьох процентів річних за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 року становить 1 049,64 грн. (де 7 059,46 грн. - це сума боргу станом на 23.02.2022 року, 1810 - кількість днів прострочення). Сума трьох процентів річних за період з 01.01.2024 року по 30.04.2024 року становить 124,58 грн. (де 12 560,75 грн. - це сума боргу станом на 30.04.2024 року, 121 - кількість днів прострочення) Таким чином, суд дійшов до висновку, що за вказаний позивачем період заборгованості нараховано 1 174,22 грн. 3% річних (1 049,64 грн. + 124,58 грн.). Згідно з ч. 2 ст. 264 ЦПК України суд при ухваленні рішення не може виходити за межі позовних вимог, у зв`язку із чим стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає сума інфляційних втрат у розмірі 554,31 грн. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 965,62 грн. (з розрахунку 3 028,00 грн. х 97,94 %, де 15 666,83 грн. - ціна позову, 15 344,44 грн. - сума задоволених позовних вимог). Сторонами не заявлялось вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial