Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26.06.2021 року, відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірник у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного Договору відповідач отримала кредит у розмірі 20000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку [NUMBER] . Станом на 27.10.2024 року у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором стягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п.п. 5.17 п. 5 Розділу II Умов, відбулось Істотне порушення Клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 27.10.2024 направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте, відповідач на контакт не виходить та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості в зв`язку з чим та відповідно до п.5.18, 5.19 кредит 26.09.2023 став у формі «на вимогу». На підставі вищезазначеного загальний розмір заборгованості [PERSON] перед АТ «Універсал Банк» за Договором станом на 03.03.2025 становить 45053,63 грн., який складається з: загальний залишок заборгованості за наданим кредитним лімітом (тілом кредиту) -45053,63 грн. У зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Мonobank» від 26.06.2025 у розмірі 45053,63 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн. Заочним рішенням суду від 10 липня 2025 року позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості ,- задоволено. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , місце реєстрації [ADDRESS] , місце проживання [ADDRESS] на користь Акціонерного Товариства «УніверсалБанк» (код ЄДРПОУ 21133352, місцезнаходження: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. № 54/19) заборгованість за договором про надання банківських послуг від 26.06.2021 року в сумі 45053,63 ( сорок п`ять тисяч п`ятдесят три гривні шістдесят три копійки ) та судовий збір в розмірі 3028,00 (три тисячі двадцять вісім гривень). Ухвалою суду від 07.10.2025 року заяву [PERSON] про скасування заочного рішення , задоволено. Заочне рішення від 10 липня 2025 року, скасованою справу призначено до судового розгляду. 22 жовтня 2025 року [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Померанська Ганна Ігорівна звернувся до суду з зустрічним позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» , про визнання недійсним договору надання банківських послуг від 26.06.2021 року. В зустрічному позові посилається на те, що 26.06.2021 року [PERSON] уклав з Акціонерним товариством "Універсал Банк" Договір про надання банківських послуг. Разом з відкриттям банківського рахунку Банк в односторонньому порядку встановив [PERSON] кредитний ліміт. Вказана величина кредитних коштів протягом років періодично змінювалась у бік збільшення. Натепер постало питання про стягнення з [PERSON] заборгованості у судовому порядку. На момент підписання Анкети-заяви (червень 2021року) [PERSON] був неповнолітнім, на той момент йому виповнилось 16 років. Батьки [PERSON] та [PERSON] не давали згоди для укладення [PERSON] Договору (Договорів), котрі передбачають кредитування сина. Про те, що їх син без їх згоди уклав кредитний договір батьки дізнались 21.07.2025 року, коли на їх адресу надійшла судова кореспонденція з Вижницького районного суду Чернівецької області. Тоді [PERSON] зізнався батькам в тому, що без їх дозволу та відома відкрив банківський рахунок у фінансовій установі і тепер до нього висувається вимога про стягнення коштів у судовому порядку. Батьки Михайла негайно звернулись до Банку з листом, в якому заявили, що правочин ними не схвалюється , оскільки в контексті цивільного права [PERSON] не мав достатнього обсягу цивільної дієздатності для того, щоб укласти Договір про надання йому кредиту. В анкеті-заяві від 26.06.2021 року, яка підписана [PERSON] , сума кредиту не вказана. Зазначається, що кредитний ліміт встановлюється на суму, що зазначена в мобільному додатку (див.п.2 Анкети-заяви). Як слідує з документів, котрі надані фінансовою установою, банк в односторонньому порядку змінював розмір кредитного ліміту для [PERSON] . Так, згідно з довідки про розмір встановленого ліміту від 03.03.2025 сума кредитного ліміту постійно змінювалась у бік збільшення з ініціативи банку. [PERSON] вказаний кредит не погоджував, на його збільшення своєї згоди не надавав. Анкета-заява дійсно містить положення про нарахування відсотків за користування кредитом - в розмірі 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом. Однак вказаний документ не визначає поняття пільговий термін, його строки, відповідальність за його порушення, інші умови, котрі, за загальним правилом погоджуються сторонами Договору. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані [PERSON] умови та правила надання банківських послуг, документи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. У Паспорті споживчого кредиту Чорної картки monobank (п. 7) (копія наявна в матеріалах справи) зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятись від інформації, наведеної у цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів. Зазначений документ містить узагальнену інформацію про умови кредитування, орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Таку інформацію Банк надає споживачам фінансових послуг відповідно до Закону України «Про споживче кредитування». Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитом та коштів за порушення грошового зобов`язання. Як слідство, укладений правочин є нікчемним (тобто недійсним в силу закону) згідно ст. 221 ЦК України. З [PERSON] не погоджено умови Кредитного договору в тій формі та порядку, що передбачені законодавством. Більш того, [PERSON] , на час укладення Договору взагалі не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності для укладення такого роду правочинів. Отже, усі подальші зміни, доповнення також вважаються нікчемними, такими, що не можуть існувати у правовій площині. [PERSON] ознайомився з документами, котрі додані до первісного позову. У документі, котрий найменований "Рух коштів по картці від 03.03.2025 р.", відображена сума витрат та зарахувань за вказаний період. Згідно цього документа сума зарахувань (себто сукупність усіх грошей, які надходять на банківський рахунок (дохід)) складає 239928 грн 10 коп. А сума витрат згідно розрахунку [PERSON] складає 238 333 грн. 74 коп. (Сторона позивача перерахувала усі витрати за вказаний період. Однак, Банком у загальній сумі витрат вказана інша сума. Переконані, Банком допущена арифметична похибка при підрахунку витрат [PERSON] ). Згідно вказаного документа з [PERSON] знято 4827 грн 32 коп. в рахунок відсотків по кредиту (див. - 01.04.2022, 01.05.2024, 01.06.2024, 01.07.2024, 01.08.2024). Вважаємо, відсотки, котрі зняті з картки [PERSON] нараховані неправомірно, оскільки умови кредитування між Сторонами не погоджені. Позиція позивача зводиться до наступного - якщо укладений з [PERSON] кредитний договір є нікчемним в силу закону, тоді, відповідно, відсотки зняті неправомірно. При недійсності правочину застосовується двостороння реституція - кожна сторона зобов`язана повернути своєму контрагенту все, що одержано в результаті виконання недійсного правочину. Для двосторонньої реституції слід застосувати наступний арифметичний метод. Якщо відсумувати від величини зарахувань (надходжень) на банківський рахунок [PERSON] суму витрат (без відсотків), різниця дорівнюватиме 6 421 грн.68 коп. (239 928 грн.10 коп. - 233506 грн 42 коп.) Сторона [PERSON] вважає, що вказана сума становить собою переплату Банку і підлягає поверненню. Просить застосувати наслідки недійсності до Договору про надання банківських послуг від 26.06.2021 року, що укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та Акціонерним товариством «Універсал Банк» (код ЄДРПОУ 21133352) та зобов`язати Акціонерне товариство «Універсал Банк» (код ЄДРПОУ 21133352) повернути [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) грошову суму у розмірі 6 421 грн.68 коп. в порядку реституції. Ухвалою суду від 06.11.2025 року прийнято зустрічний позов та об`єднано з первісним. У судове засідання представник позивача не з`явився, будучи повідомленим про місце, день та годину слухання справи належним чином, в позовній заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Також у доданому до позовної заяви клопотанні зазначив, що банк підтримує позовні вимоги в повному обсязі, Зустрічний позов не визнають з наступних підстав. В п. 3 Анкети-заяви Відповідач за первісним позовом, підтвердив, що підписанням цього Договору він підтверджує, що він ознайомлений з Умовами і правилами . надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог чинного законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку У вищевказаних документах, що разом становлять укладений між банком та Відповідачем Договір (Анкета-заява, Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблиця обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту) містяться всі істотні умови договору, у тому числі умови про процентну ставку, пеню, штрафи, умови та строк повернення кредиту згідно із ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Зокрема у п. 8. Розділу ІІ Умов і правил обслуговування викладені Додатки, зокрема Паспорт споживчого кредиту "Картка monobank", у якому Сторони (Позивач і Відповідач) погодили реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальної вартості кредиту для споживача. А саме, пільгова процентна ставка становила 0,00001%, а базова процентна ставка: 3,1% в місяць. У пункті 1, підписаної Відповідачем при відкритті банківського рахунку Анкети-заяви, споживач банківських послуг (Клієнт) погоджується, що ця Анкета-заява разом із умовами і правилами обслуговування в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" у разі надання банківських послуг щодо продуктів (MONOBANK | Universal Bank) таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms ; тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають Договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву Відповідач: підтвердив отримання примірника Договору в Мобільному додатку monobank; підтвердив ознайомлення та згоду з умовами Договору, підтвердив укладання Договору; зобов`язався виконувати умови Договору; підтвердив що інформація передбачена ч. 2. ст. 12 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мені надана шляхом її розміщення у Договорі та на офіційному сайті Банку. В п. 3 Анкети-заяви до Договору Відповідач просить встановити кредитний ліміт на суму зазначену у мобільному додатку, а також погоджується, що у разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит будуть нараховуватись процентна ставка 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом. Решта умов, передбачених ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначені в Договорі та Тарифах. Окрім того, Відповідач погодився з тим що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, а також з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту Банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток Відповідно наявної в матеріалах справи копії документу, що посвідчує особу Відповідача за первісним позовом, дата народження Відповідача за первісним позовом 09.03.2005. Договір про надання банківських послуг щодо відкриття банківського рахунку Відповідачем за первісним позовом було укладено 26.06.2021р., тобто у віці 16 років. Так як на момент звернення йому було 16 років, для відкриття рахунку та отримання картки у Банку згоди батьків, усиновлювачів або піклувальників на укладення договору про надання банківських послуг «Monobank» не потребувалось. Картка, яка була відкрита Відповідачу не містила кредитного ліміту, а отже він розпоряджався власне внесеними на рахунок коштами. Відповідач за первісним позовом неодноразово робив запити, щодо встановлення кредитного ліміту але до 18 років кредитний ліміт йому встановлено не було. Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки про розмір встановленого ліміту, кредитний ліміт по картці було вперше встановлено лише 13.01.2024 р., коли клієнту вже було 18 років. Таким чином встановлення кредитного ліміту по картці та можливість користування ним була отримана після настання повноліття Відповідача за первісним позовом, а саме у віці 18 років. Відповідно до змісту Анкети-заяви, яка була підписана Відповідачем при відкритті банківського рахунку, Відповідач погодився з тим, що ця Анкета-заява разом з умовами і правилами обслуговування в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" при наданні банківських послуг щодо продуктів (MONOBANK | Universal Bank), таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms ; тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають Договір про надання банківських послуг (далі - Договір). Окрім цього, згідно п. 5 Анкети-заяву, Клієнт ознайомився та погодився, що невід`ємною частиною Анкети-заяви є Запевнення Клієнта до Договору про надання банківських послуг "Monobank" (далі - Запевнення Клієнта), з підписанням якого в Мобільному додатку Договір набуває чинність. Пунктом 1 Запевнення Відповідач підтвердив: отримання примірника Договору в Мобільному додатку monobank; ознайомлення та згоду з умовами Договору, згідно з яким буде здійснюватись відкриття та обслуговування його рахунків, розміщення ним вкладів, отримання споживчого кредиту тощо; укладання Договору; зобов`язався виконувати умови Договору; що інформація передбачена ч. 2. ст. 12 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мені надана шляхом її розміщення у Договорі та на офіційному сайті Банку. Отже, Анкета-заява є невід`ємною частиною Договору і враховуючи її зміст, підписавши Анкету-заяву, Відповідач також підтвердив, що ознайомлений з усіма частинами договору і отримав відповідні примірники. У вищевказаних документах, що разом становлять укладений між Позивачем та Відповідачем Договір (Анкета-заява, Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблиця обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту) містяться всі істотні умови договору . Договір між АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" та [PERSON] разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які були надані Банком Боржнику через мобільний додаток, було підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису. Просили відмовити в задоволенні позову [PERSON] ,інтереси якого представляє [PERSON] до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УНІВЕРСАЛ БАНК" про визнання недійсним Договору про надання банківських послуг від 26.06.2021 року. У судове засідання відповідач та його представник не з`явилися. В адресованому клопотанні представник відповідача просила розглядати справу у їх відсутність , просили в первісному позову вдмовити ,а зустрічний позов задовольнити. не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що АТ «Універсал Банк» запустив новий проєкт монобанк, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки монобанк. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках монобанк за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту монобанк є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів мonobank (далі - Умови) опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terrns. У жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустило проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Позивач вказує, що умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням http://www/monobank.ua/terms. Судом встановлено, що 26.06.2021р. [PERSON] звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 28.07.2020. Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі до 20000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку [NUMBER] Згідно з Тарифами пільговий період становить до 62 днів, пільгова процентова ставка - 0,00001 % річних, розмір обов`язкового щомісячного платежу - 4 % від заборгованості (не менше 100 грн., але не більше залишку заборгованості), базова відсоткова ставка - 3,1 % на місяць, збільшена відсоткова ставка на місяць - 6,2 % на місяць (нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості). Відповідно до ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів ( змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За таких обставин зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору. В той же час, ч.2 ст.203 ЦК України передбачено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. З тексту анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг «monobank» від 26.06.2021 та копії паспорту відповідача, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , тобто на час укладання кредитного договору він був неповнолітнім. В анкеті заяві зазначено , шо [PERSON] працює з частковою зайнятістю , як робітник ТОВ Меблі, однак відсутні докази про його заробіток на даному підприємстві. Відповідно до ч.1 ст.30 ЦК України цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Згідно ч.1 ст. 34 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). В свою чергу, ч.1 ст.31 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа), має право: 1) самостійно вчиняти дрібні побутові правочини. Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість; 2) здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом. Водночас, ч.1, 2, 4 ст.32 ЦК України передбачено, що крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право: самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку); самостійно укладати договір про отримання електронних довірчих послуг. Неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників. Згода на вчинення неповнолітньою особою правочину має бути одержана від батьків (усиновлювачів) або піклувальника та органу опіки та піклування відповідно до закону. Таким чином, нормами ст.32 ЦК України визначено неповну цивільну дієздатність осіб від 14 до 18 років, обсяг якої дає право цим особам розпоряджатися своїм заробітком, відкривати вкладні рахунки, накопичувати кошти, тобто вчиняти дії, які позитивно впливатимуть на розвиток фізичної особи та її самостійності, а не право на укладання кредитних договорів. Відповідно до ч.1, 2 ст.33 ЦК України неповнолітня особа особисто несе відповідальність за порушення договору, укладеного нею самостійно відповідно до закону. Неповнолітня особа особисто несе відповідальність за порушення договору, укладеного за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника. Якщо у неповнолітньої особи недостатньо майна для відшкодування збитків, додаткову відповідальність несуть її батьки (усиновлювачі) або піклувальник. З огляду на вищевикладені норми законодавства слід зазначити, що характер кредитних правовідносин, незважаючи на незначний розмір кредиту, не дає підстав віднести кредитний договір до дрібних побутових правочинів, оскільки він є досить складним і передбачає, якщо не відразу, то в майбутньому, обов`язок позичальника регулярно, в обов`язковому порядку вносити кошти на погашення кредиту, сплачувати відсотки, нести матеріальну відповідальність за порушення строків грошових платежів, а тому відповідно до вимог закону у разі, коли позичальником є неповнолітня фізична особа, кредитний договір з нею може бути укладений лише за згодою її батьків (усиновлювачів) або піклувальників. В той же час, доказів на підтвердження згоди батьків відповідача на укладення договору про надання банківських послуг «Мonobank» від 26.06.2021 представником позивача суду не надано. Згідно ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Отже, правочин, вчинений особою, що не має необхідного обсягу цивільної дієздатності, є нікчемним правочином з моменту його вчинення і визнання його недійсним в судовому порядку не потребується. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Отже, встановивши, що відповідач , а позивач за зустрічним позовом уклав із позивачем кредитний договір у віці 16 років, маючи при цьому неповну цивільну дієздатність і не маючи права на укладення такого договору самостійно, враховуючи ненадання при цьому позивачем до суду доказів того, що такий правочин було укладено зі згоди батьків відповідача або піклувальника чи органу опіки та піклування, відсутність доказів обізнаності зазначених осіб про укладення відповідачем такого правочину та як наслідок його схвалення, а також відсутність доказів набуття відповідачем повної цивільної дієздатності внаслідок реєстрації шлюбу (ст. 34 ЦК України), суд приходить до висновку, що такий кредитний договір було укладено з порушенням вимог законодавства, а відтак правові підстави для стягнення за ним із відповідача заборгованості відсутні, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Доводи позивача за первісним позовом щодо початку використання [PERSON] кредитної картки лише після досягнення свого повноліття, як відповідної особливості початку перебігу лише із цього часу його відповідальності перед позивачем, оскільки незалежно від часу надання банком кредитних коштів за даним договором, підставою відповідальності за ним є передусім умови письмового правочину, дійсність яких можлива лише від самого початку дії договору, а не внаслідок додержання певної умови, жодної із яких сторонами додатково не передбачено. Для укладання кредитного договору, фізична особа повинна мати повну цивільну дієздатність, усвідомлювати наслідки вчинення такого правочину, а у разі її відсутності на час укладання договору, такий договір за вимогами статті 215 ЦК України може бути визнано недійсним. Виходячи викладеного вище, позов АТ "Універсал Банк" задоволенню не підлягає , а зустрічний позов [PERSON] , інтереси якого представляє [PERSON] до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УНІВЕРСАЛ БАНК" про визнання недійсним Договору про надання банківських послуг від 26.06.2021 року, підлягає до задоволення. Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилалась, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог на застосування до спірних правовідносин реституції передбаченої ст. 216 ЦК України, а також на безпідставне набуття у власність відповідачем грошових коштів. У статті 216 ЦК України встановлено правові наслідки недійсності правочину. У частині першій цієї статті зазначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно з частиною другою статті 216 ЦК України якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частиною першою та другою статті 216 ЦК України, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. За змістом частин першої та другої статті 216 ЦК України правовими наслідками недійсності правочину є реституція (основний наслідок) та відшкодування збитків (додатковий наслідок). Суд не може застосувати наслідки недійсності оспорюваного правочину з власної ініціативи (згідно з абзацом 2 частини п`ятої статті 216 ЦК України таке право є у суду лише щодо нікчемних правочинів). Тлумачення статті 216 ЦК України свідчить, що слід відмежовувати правові наслідки недійсності правочину і правові наслідки виконання недійсного правочину; до правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Окрім цього якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною; правові наслідки виконання двостороннього недійсного правочину охоплюють собою двосторонню реституцію; законом можуть бути встановлені особливі умови застосування наслідків визначених в статті 216 ЦК або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Отже, наслідками недійсності правочину є поновлення сторін у початковому становищі (двостороння реституція), тобто взаємне повернення переданого за недійсним правочином, яке може застосовуватися лише тоді, коли майно, передане за правочином, залишається у його сторони. Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. Метою проведення реституції є відновлення між сторонами такого собі status quo у фактичному та правовому становищі, що існував до вчинення правочину, шляхом, так би мовити, абсолютного знищення юридичного значення будь-яких дій, що вчинялися суб`єктами - учасниками недійсного правочину. Реституція - це спеціальний зобов`язальний спосіб захисту права власності, який може застосовуватися лише у випадку, коли предмет недійсного правочину станом на час вирішення відповідного питання перебуває в тієї сторони недійсного правочину, якій він і був переданий. Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. Правило статті 216 ЦК України застосовується виключно до сторін правочину. Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19) зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України». Системне тлумачення абзацу 1 частини першої статті 216 ЦК України та пункту 1 частини третьої статті 1212 ЦК України свідчить, що: (а) законодавець не передбачив можливість здійснення односторонньої реституції; (б) правила абзацу 1 частини першої статті 216 ЦК України застосовуються тоді, коли відбувається саме двостороння реституція; (в) в тому разі, коли тільки одна із сторін недійсного правочину здійснила його виконання, то для повернення виконаного підлягають застосуванню положення глави 83 ЦК України (висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 396/29/17). З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що факти, викладені [PERSON] у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог про застосування наслідків недійсності правочину та стягнення грошових коштів у порядку реституції знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами і вважаються судом доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий зір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою у первісному позові судові витрати суд залишає за позивачем. Враховуючи задоволення зустрічного позову позову немайнового характеру, а також звільнення позивача від сплати судового збору у порядку ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідачем за зустрічним позовом в дохід держави має бути сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 (три тисячі двадцять вісім гривень).

Outcome: approved