Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи тим, що 09 жовтня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладений кредитний договір №815596075. На підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до останнього перейшло право грошової вимоги за договором №815596075. 31.12.2020 Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. У свою чергу 20.10.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022, на підставі якого до останнього перейшло право грошової вимоги за договором позики №815596075 від 09.10.2019 у сумі 25719,50 грн, з яких: 9000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 16719,50 грн сума заборгованості за процентами за користування позикою. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав своїх зобов`язань, внаслідок чого виникла заборгованість у вказаному розмірі. Просив стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість у загальному розмірі 25719,50 грн, понесені судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позові прохала проводити розгляд справи за її відсутності, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій прохав справу розглядати за його відсутності, вказав, що заборгованість визнає частково та врахувати при винесенні рішення, що він є військовослужбовцем. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на таке. Встановлено, що 09.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладений кредитний договір №815596075, за яким відповідачу наданий кредит в розмірі 9000 грн строком на 30 днів, до 08.11.2019 (зворот а.с.6-10 та 10 на звороті). ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 9000 грн, що передбачено умовами кредитного договору, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 11, 12). З матеріалів справи вбачається, що позичальником умови договору №815596075 від 09.10.2019 належним чином не виконувались, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до додаткової угоди №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 укладеної між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором №815596075 від 09.10.2019 (а.с.14-17). У свою чергу між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 20.10.2022 укладений договір факторингу №20102022, у відповідності до якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги позичальників, в тому числі за договором позики №815596075 від 09.10.2021 (а.с.20-24). Згідно з витягом з реєстру боржників №1 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 за договором позики №815596075 від 09.10.2019 заборгованість становить 25719,50 грн, з яких: 9000 грн заборгованість за основною сумою боргу; 16719,50 грн заборгованість за відсотками за користування позикою (а.с.26). Відповідно до додаткових угод та графіків розрахунків заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за договором №815596075 від 09.10.2019, з 09.10.2019 по 08.11.2019 за відповідачем рахується заборгованість за відсотками в розмірі 3135,65 грн (а.с.10 на звороті). Згідно із розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за договором №815596075 від 09.10.2019, з 09.10.2019 по 14.01.2020 за відповідачем рахується заборгованість за відсотками у розмірі 15081,50 грн (а.с.13). Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України(даліЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимогЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 1048 ЦК Українипозикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст.610 ЦК Українипорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно дост. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст.1082 ЦК Україниборжник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів. Так, з матеріалів справи вбачається, що заборгованість за кредитним договором №815596075 від 09.10.2019 за тілом кредиту складає 9000 грн, Тобто, факт отримання коштів та не повернення їх суд вважає встановленим та доведеним, враховуючи подані докази стороною позивача на підтвердження зазначеного факту. Тому за таких обставин суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Щодо стягнення з відповідача процентів за кредитним договором №815596075 від 09.10.2019 в сумі 16719,50 грн, суд зазначає таке. Відповідно до договору №815596075 від 09.10.2019 строк, на який надається кредит (строк кредитування), визначений п. 1.2 строк дії договору починається з моменту укладення та становить 30 днів. Отже, строк кредитування по 08.11.2019 включно. Відповідно до п.1.4 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 1,19% процентів суми кредиту за кожний день користування кредитом (далі процентна ставка), починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п.1.3 цього договору. Згідно з п.1.5 договору з урахуванням положення п.1.4 договору позичальник сплачує товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 434,35 відсотків річних. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 по справі №444/9519/12 дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Таким чином, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що відсотки за користування кредитом банк має право нараховувати лише впродовж строку дії кредитного договору, тобто до 08.11.2019 включно. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за "користування кредитом" (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частинадругастатті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно "користуватися кредитом", натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за "користування кредитом") за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з тим, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за "користування кредитом" поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Отже, відсотки за користування кредитом підлягають стягненню за період з 09.10.2019 по 08.11.2019 включно в сумі 3135,65 грн. Відсотки в сумі 13583,85 грн, нараховані за період з 12.11.2019 по 14.01.2020 стягненню не підлягають, оскільки нараховані після закінчення строку дії кредитування. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у частині стягнення з відповідача заборгованості за договором про споживчий кредит №815596075 від 09.10.2019 в розмірі 12135,65 грн, з яких: 9000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 3135,65 грн сума заборгованості за відсотками. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з такого. Згідно з ч. 1 ст. 141ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн та заявлено позовні вимоги про стягнення 25719,50 грн. Судом задоволено позовні вимоги на суму 12135,65 грн, що становить 47,18 % від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1142,89 грн, що складає 47,18 % від 2422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial