Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

ТОВ «Бізнес позика» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 24.08.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачкою укладено договір №504709-КС-002, про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ "Бізнес Позика" 24.08.2024 направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір №504709-КС-002 про надання кредиту. 24.08.2024 відповідачка прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №504709-КС-002 про надання кредиту на умовах, визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ "Бізнес Позика" направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-2489 на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), який боржником було введено/відправлено. Таким чином, 24.08.2024 між ТОВ "Бізнес Позика" та [PERSON] було укладено договір №504709-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 18 000,00 гривень, на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом. ТОВ "Бізнес Позика" свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 18 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] . До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Відповідно до Розрахунку заборгованості за договором №504709-КС-002 відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором №504709-КС-002 на загальну суму 11 043,00 гривень. На підставі вище викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором №504709-КС-002 про надання кредиту від 24.08.2024 року у сумі 49 723,20 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 17 820,00 грн; суми прострочених платежів по процентах 22 453,20 грн; суми заборгованості по штрафам 9 000,00 грн; суми прострочених платежів за комісією 450,00 грн., та судові витрати. Ухвалою суду від 27.06.2025 було відкрите спрощене позовне провадження в справі з повідомленням (викликом) сторін. Надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзив та відповідачу на подання заперечення. 15.08.2025 представником відповідача, адвокатом Слізяк М.С. подано до суду відзив на позову заяву, в якому вона повідомила, що [PERSON] визнає позовні вимоги частково, в розмірі - 29 587,26 гривень. Сторона відповідача не погоджується з розрахунком заборгованості за відсотками по Договору, здійсненим позивачем, у зв`язку з наступним. Як вбачається з розрахунку наданого позивачем в позові, станом на 08.02.2025 року загальна сума заборгованості [PERSON] за договором становить 49 723, 20 грн., яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 17 820,00 грн., суми прострочених платежів по відсотках - 22 453,20 грн., суми прострочених платежів за комісією - 450,00 грн., суми заборгованості по штрафам - 9 000,00 грн. Згідно з наданим позивачем розрахунком, доданим до позову, за період - з 24.08.2024 року до 08.02.2025 року: всього видано за кредитом - 18 000,00 грн., нараховано відсотків - 30 166,20 грн., нараховано комісії - 3 600,00 грн., нараховано штрафів - 9 000,00 грн., заборгованість нарахована на суму 49 723,20 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 17 820,00 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом - 22 453,20 грн., заборгованості за комісією за надання кредиту - 3 600,00 грн. та заборгованості по штрафам - 9 000,00 грн. При цьому, в розрахунку не вказано, за якою процентною ставкою нараховані відсотки на суму 30 166,20 грн., що на 7 535,94 грн. перевищує розмір відсотків, погоджений між сторонами за умовами договору в п. 4.2.2. Договору. Так, згідно графіку платежів по Договору про надання кредиту який міститься в п.4.2.2. Договору, орієнтовна загальна вартість наданого на 24 тижні кредиту (за період з 24.08.2024 року до 08.02.2025 року) становить 44 230,26 грн., яка складається з: загального розміру кредиту - 18 000 грн., відсотків за користування кредитом - 22 630,26 грн., комісії за надання кредиту - 3 600 грн. Крім того, розрахована позивачем сума відсотків не співпадає з розрахунками відповідача. Так, якщо використовувати для обчислень розмір процентної ставки, визначений в п.2.4. Договору, то розмір відсотків за користування кредитом за період з 24.08.2024 року по 08.02.2025 року складає 30 420 грн. (18000*1%*169 днів). Якщо ж використовувати для обчислень відсотків за користування кредитом за період з 24.08.2024 року по 08.02.2025 року процентну ставку визначену в п. 2.11. Договору, то в такому випадку, розмір відсотків за користування кредитом складатиме 26 161,2 грн. (18000*0,86%*169 днів). Отже, розмір відсотків за користування кредитом за період з 24.08.2024 року по 08.02.2025 року в сумі 30 166,2 грн., позивачем розраховано незрозуміло, а погоджений у Договорі розмір відсотків складає 22 630,26 грн. Враховуючи те, що Договір є обов`язковим до виконання, то сума, яка підлягає сплаті відповідачем в рахунок відсотків за користування кредитом складає - 22 630, 26 грн., яка відповідає загальній вартості кредиту, погодженій сторонами за умовами Договору. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості по комісії за надання кредиту. Включення до Договору умови про сплати комісії за видачу кредиту в розмірі 3 600,00 грн., є несправедливим, адже надання кредитних коштів на виконання позичальнику є обов`язком відповідача на виконання умов Договору, а не самостійною послугою банку та не може бути обумовлено сплатою будь-яких платежів. Як наслідок, на думку [PERSON] , п.2.5 Договору №504709-КС-002 про надання кредиту є недійсним, а підстави для стягнення з неї комісії про видачу кредиту в розмірі 3 600,00 гривень відсутні. Враховуючи ту обставину, що неустойка, яка передбачена договором №504709-КС-002 про надання кредиту, нарахована у період дії в Україні воєнного стану, після 24 лютого 2022 року, вона підлягає писанню кредитодавцем, а тому позовні вимоги в цій частині, на думку відповідача, є безпідставними та не можуть бути задоволені. На підставі вище викладеного вважають, що сума заборгованості, яку [PERSON] зобов`язана повернути позивачу за договором складає 29 587,26 гривень (22 630,26 гривень (% за користування кредитом) + 18 000,00 гривень (тіло кредиту) -11 043,00 гривень (сплачені відповідачем кошти на рахунок позивача)), що складається з тіла кредиту та заборгованості за відсотками, з урахуванням раніше сплачених сум на рахунок ТОВ «Бізнес позика». Крім того, сторона позивача просить стягнути з ТОВ «Бізнес Позика» на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 9 000,00 гривень, пропорційно до задоволених позовних вимог. 21.08.2025 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій представник зазначила, що не слід ототожнювати поняття «денна процентна ставка» в розумінні Закону України «Про споживче кредитування» та процентну ставку в день, яка встановлена в Кредитному договорі укладеному відповідачем з ТОВ «Бізнес Позика», та що сторона відповідача помилково ототожнює поняття «денна процента ставка» в розумінні Закону України «Про споживче кредитування», та процентну ставку в день, яка встановлена в Кредитному договорі в укладеному з відповідачем з ТОВ «Бізнес Позика», а також зовсім не розуміє як розраховується денна процентна ставка за формулою відповідно до Закону України «Про споживче кредитування», та повідомляє що у кредитному договорі встановлено дві фіксовані процентні ставки(стандартна та знижена), які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за кредитним договором. При цьому, для розрахунку денної процентної ставки безпосередньо розмір процентних ставок за кредитним договором взагалі не має жодного значення, оскільки денна процента ставка розраховується по формулі, яка зазначена у ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», у якій розмір процентних ставок за кредитним договорів взагалі не фігурує. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача адвокат Слізяк М.М. повідомила, що [PERSON] , заявлені позовні вимоги визнає частково, відповідно до відзиву наданого до позовної заяви. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 24.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та [PERSON] , з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, у порядку, передбаченому законом України «Про електронну комерцію» було укладено Договір №504709-КС-002 про надання кредиту, шляхом підписання відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, зокрема пропозиції (оферти) ТОВ «Бізнес Позика» про укладення Договору про надання кредиту та її прийняття. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст.3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Підписаний таким чином Договір прирівнюється до укладеного у письмовій формі. Сторонами факт укладення ними 24.08.2024 Договору №504709-КС-002 про надання кредиту не оспорюється. Згідно змісту Договору № 504709-КС-002, умовами такого сторонами було погоджено, що кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 18 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію у порядку та на умовах, визначених Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Кредитний договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-2489. Строк кредиту - на 24 тижні, із терміном дії Договору до 08.02.2025. Процентна ставка сторонами погоджена як фіксована у розмірі 0,86% в день, комісія за видачу кредиту - 3 600,00 грн., орієнтовна загальна вартість наданого кредиту становить 44 230,26 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 6669,18 процентів. Відповідно до п. 2 Договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (проценти за користування кредитом) нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, з урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно Графіку платежів. У відповідності до п. 11.3 Договору позичальник [PERSON] , підписуючи Договір підтвердила, що вона ознайомлена з текстом цього Договору та правилами, а також отримала від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема, частиною та п`ятою статті 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», та статтями 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування», на вебсайті Кредитодавця, що забезпечує вірне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання перед відповідачкою [PERSON] виконало у повному обсязі, згідно платіжної інструкції №7ba3b110-624e-11ef-b90a-000c29d57ed2_1 від 24.08.2024 перераховано кошти на її картковий рахунок № [NUMBER] згідно кредитного договору №504709-КС-002 від 24.08.2024 в розмірі 18 000,00 грн. Згідно наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитом №504709-КС-002, встановлено, що позичальник [PERSON] за період з часу отримання нею кредитних коштів лише частково сплатила заборгованість у сумі 11043,00 грн., з яких: 3 690 грн. - 07.09.2024 року, 3 690 грн.- 20.09.2024 року, 3 663 грн - 05.10.2024 року. Разом з тим, за розрахунками позивача, внаслідок не виконання відповідачкою у повному обсязі взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, станом на 28.05.2025 утворилась заборгованість у розмірі 49 723,20 грн., з яких: 17 820,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 22 453,20 грн заборгованість за відсотками, 450,00 грн заборгованість по комісії, 9 000,00 грн, по штрафах, які востаннє нараховані, як вбачається із розрахунку заборгованості, що також підтверджується довідкою про стан заборгованості у період до 28.05.2025. Частинами першою, третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526, 615 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Прийнявши 24.08.2024 у ТОВ «Бізнес Позика» пропозицію укласти Договір про надання кредиту та підписавши Договір № 504709-КС-002 від 24.08.2024, підтвердивши при цьому при підписанні такого Договору, що повністю ознайомлена із умовами кредитування, порядком, розміром нарахування процентів, відповідачка [PERSON] , у розумінні статей 3, 627 ЦК України добровільно погодилась на визначені кредитним договором умови та взяла на себе відповідні зобов`язання по поверненню отриманих кредитних коштів та сплати процентів за їх користування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 вказано, що: «суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем)». Таким чином, оцінючи надано суду докази, суд погоджується з позицією відповідача щодо недостовірності наданого розрахунку заборгованості за відсотками по Договору, здійсненим позивачем. Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем в позові, станом на 08.02.2025 року загальна сума заборгованості [PERSON] за Договором становить 49 723, 20 грн., яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 17820, 00 грн., суми прострочених платежів по відсотках - 22 453,20 грн., суми прострочених платежів за комісією - 450 грн., суми заборгованості по штрафам - 9000,00 грн. Згідно з наданим позивачем розрахунком, доданим до позову, за період - з 24.08.2024 Документ сформований в системі «Електронний суд» 15.08.2025 5 року до 08.02.2025 року: - всього видано за кредитом - 18 000,00 грн., нараховано відсотків - 30 166,2 грн., нараховано комісії - 3600,00 грн., нараховано штрафів - 9000,00 грн. - заборгованість нарахована на суму 49 723,2 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 17 820,00 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом - 22 453,2 грн., заборгованості за комісією за надання кредиту - 3 600 грн. та заборгованості по штрафам - 9 000,00 грн. При цьому, в розрахунку не вказано, за якою процентною ставкою нараховані відсотки на суму 30 166,2 грн., що на 7535,94 грн. перевищує розмір відсотків, погоджений між сторонами за умовами договору в п. 4.2.2. Договору. Так, згідно графіку платежів по Договору про надання кредиту який міститься в п. 4.2.2. Договору, орієнтовна загальна вартість наданого на 24 тижні кредиту (за період з 24.08.2024 року до 08.02.2025 року) становить 44230,26 грн., яка складається з: загального розміру кредиту - 18 000 грн., відсотків за користування кредитом - 22630,26 грн., комісії за надання кредиту - 3600 грн. Крім того, розрахована позивачем сума відсотків не співпадає з розрахунками відповідача. Розмір відсотків за користування кредитом за період з 24.08.2024 року по 08.02.2025 року в сумі 30 166,2 грн., позивачем розраховано незрозуміло, а погоджений у Договорі розмір відсотків складає 22 630,26 грн. Також, відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16 послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6- 1746цс16 зазначено, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту позичальнику. Верховний Суд звертає увагу на те, що умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства. Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 20 липня 2022 року в справі №343/557/15-ц (провадження № 61-10414св20) від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 (провадження № 61-16739св20), від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15 (провадження № 61-19356св19), від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15 (провадження № 61-16561св20), від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15 (провадження № 61-8543св20). Отже, включення до Договору умови про сплати комісії за видачу кредиту в розмірі 3600,00 грн. є несправедливим, адже надання кредитних коштів на виконання позичальнику є обов`язком відповідача на виконання умов Договору, а не самостійною послугою банку та не може бути обумовлено сплатою будь-яких платежів. За вказаних обставин комісія у сумі 3 600,00 грн. не підлягає до стягнення. Крім того, частиною 1 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до частини 1 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому, указами Президента України воєнний стан неодноразово продовжувався та триває й на даний час. Враховуючи ту обставину, що неустойка, яка передбачена Договором №504709- КС-002 про надання кредиту, нарахована у період дії в Україні воєнного стану, після 24 лютого 2022 року, вона підлягає списанню кредитодавцем, а тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними та не можуть бути задоволені. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором № 504709-КС-002 про надання кредиту від 24.08.2024 в сумі 29 587,26 гривень (22 630,26 гривень (% за користування кредитом) + 18 000,00 гривень (тіло кредиту) -11 043,00 гривень (сплачені відповідачем кошти на рахунок позивача)), що складається з тіла кредиту та заборгованості за відсотками, з урахуванням раніше сплачених сум на рахунок ТОВ «Бізнес позика». Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 441,33 гривні.

Outcome: partial