Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

У листопаді 2025 року заявниця [PERSON] , через свого представника адвоката Гарбар М.Л. звернулася до суду з заявою, у якій просила встановити юридичний факт, а саме, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , є дочкою померлої [INFO] [PERSON] . Заява обґрунтована наступними обставинами. Мати заявниці [PERSON] , померла [INFO] про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 473. За життя, а саме 18.09.2024, мати заявниці [PERSON] склала заповіт, яким заповідала своє майно на ім`я заявниці. З метою прийняття спадщини, 01.10.2024 заявниця звернулася до Таращанської державної нотаріальної контори, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері. Державним нотаріусом було заведено спадкову справу №85/2024 після померлої матері. Заявниця бажала оформити спадщину за нульовою ставкою ПДФО, а проте було виявлено неможливість встановлення родинного зв`язку між заявником та померлою матір`ю у зв`язку з відсутністю свідоцтва про народження, яке вірогідно було втрачене під час переїзду. Згідно п.п. 174.2.1 пункту 174.2 статті 174 Податкового кодексу України нульова ставка ПДФО встановлена для спадкоємців першого та другого ступенів споріднення. Окрім того, свідоцтво про народження було видане в російській федерації, а тому отримати його повторно або повний витяг з ДРАЦС громадян щодо актового стану про народження неможливо. Встановлення юридичного факту заявнику необхідно для уникнення труднощів при зверненні до державних установ. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2025 справу передано для розгляду судді Разгуляєвій О.В. Ухвалою суду від 10 листопада 2025 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено судове засідання. Витребувано у державного нотаріуса Таращанської державної нотаріальної контори ЦМУ МЮ (м. Київ) МЮ України Савчук С. А. копію спадкової справи № 85/2025 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] . Витребувані докази надійшли до суду 18.11.2025. У судове засідання 09.12.2025 заявниця [PERSON] та її представник Гарбар М.Л. не з`явилися. До суду направили заяву згідно якої заяву підтримують та просять суд її задовольнити. Розгляд заяви проводити без їх участі. У судовому засіданні 03.12.2025 представник заявниці [PERSON] заяву підтримала у повному обсязі, наполягала на її задоволенні. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, 17.11.2025 через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання від представника заінтересованої особи Таращанської міської ради про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи, проти задоволення заявлених вимог не заперечують. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши 03.12.2025 представника заявниці та свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. З копії паспорту серії [NUMBER] виданого 25.01.2002 року Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві [PERSON] народилася [INFO] , місце народження м. Каслі Челябінської області російська федерація (а.с.6 та на зв.). Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00000229072 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] 06.04.1984 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ у м. Києві, актовий запис №377. Згідно інформації наданої УДМС України в Полтавські області Горішньоплавнівський відділ від 15.09.2025 громадянка [PERSON] , [INFO] , ур. російської федерації, 05.10.1977 року Комсомольським МВ УМВС України в Полтавській області була документована паспортом колишнього Союзу РСР [NUMBER] . Паспорт видано на підставі свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого Рай б/загс м. Каслі Челябінської області 15.04.1961 . До заяви про видачу паспорта ( форми 1) внесено інформацію про батьків : батько- [PERSON] , мати- [PERSON] (а.с.12). Відповідно до копії заяви про видачу паспорта ( форми 1) зазначено анкетні дані заявниці: [PERSON] , [INFO] Челябенская область,г. Касли. Отец- [PERSON] , мать [PERSON] . Та наявний запис « [PERSON] на фам. [PERSON] [INFO] » (а.с.13). Також до матеріалів заяви долучено копію атестата про середню освіту на ім`я [PERSON] , [INFO] , місце народження м. Каслі Челябінської області (а.с.14). Згіно копії паспорту серії [NUMBER] виданого 30.10.1996 року Комсомольським МВ УМВС України в Полтавській області на ім`я [PERSON] , дата народження [INFO] , місце народження м. Кінешма Івановської області (а.с.15та на зв.). Окрім цього, заявником додано до матеріалів справи документи, які видані на ім`я [PERSON] ,1936 року народження: копію трудової книжки (а.с. 17). Також, до матеріалів заяви долучено копію довіреності, посвідчену приватним нотаріусом Федкевич Н.М. 15.03.2018, якою [PERSON] ,1936 року народження уповноважує [PERSON] , [INFO] представляти її інтереси та копію довіреності, посвідчену приватним нотаріусом Швець С.П. 16.02.2015, якою [PERSON] ,1936 року народження уповноважує [PERSON] , [INFO] представляти її інтереси (а.с.16 та на зв.). [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , залишила заповіт посвідчений 18.09.2024 року в.о. старости виконавчого комітету Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області Луб`яним О.В., зареєстрований в реєстрі за № 1-59, згідно якого належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і те, що буде належати йому на день смерті заповіла: [PERSON] , [INFO] (а.с.9). [PERSON] , померла [INFO] про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 473 (а.с.8). З метою належного оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] заявниця 01.10.2024 звернувся до державного нотаріуса Таращанської державної нотаріальної контори ЦМУ МЮ (м. Київ) МЮ України Савчук С. А. із заявою про прийняття спадщини. Цього ж дня, 01.10.2025 нотаріусом було заведено спадкову справу №85/2024. З матеріалів спадкової справи № 85/2024, яка заведена 01.10.2024 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не подавав, спадкова справа відкрита за заявою заявниці [PERSON] та відповідно, окрім заявниці інші спадкоємці відсутні (а.с.42-74). Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,285 га, що знаходиться на території [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі договору купівлі продажу посвідченого приватним нотаріусом Таращанського районного нотаріального округу Київської області Швець С.П. за №911, 13.11.2024 року; земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га, що знаходиться на території [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі договору купівлі продажу посвідченого приватним нотаріусом Таращанського районного нотаріального округу Київської області Швець С.П. за №910, 13.11.2024 року; житлового будинку загальною площею 62,7 кв.м., що знаходиться на території [ADDRESS] , який належав [PERSON] на підставі договору купівлі продажу посвідченого приватним нотаріусом Таращанського районного нотаріального округу Київської області Швець С.П. за №909, 13.11.2024 року (матеріали спадкової справи). Заявниця бажала оформити спадщину за нульовою ставкою ПДФО, було виявлено неможливість встановлення родинного зв`язку між заявником та померлою матір`ю у зв`язку з відсутністю свідоцтва про народження, яке вірогідно було втрачене під час переїзду. Згідно п.п. 174.2.1 пункту 174.2 статті 174 Податкового кодексу України нульова ставка ПДФО встановлена для спадкоємців першого та другого ступенів споріднення. Державним нотаріусом Таращанської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міністерства юстиції України Савчук С.А. № 512/02-14 від 05.09.2025 [PERSON] роз`яснено, що при зверненні до нотаріуса нею не надано документів, що підтверджують родинні зв`язки із [PERSON] (а.с.13 на зв.). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вони з [PERSON] були сусідами з 2014. Підтвердила, що [PERSON] , яка померла [INFO] була рідною матір`ю заявниці [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] була його сусідкою з 2014. Підтвердив, що [PERSON] , яка померла [INFO] була рідною матір`ю заявниці [PERSON] . Згідно із ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.ст. 293, 315 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, тощо. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Факт родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК) встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів,що мають юридичне значення,у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, в необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них. Тобто, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Як встановлено судом, на час розгляду даної цивільної справи, інших спадкоємців, які б звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, спадкова справа не містить. В своїй постанові від 21 червня 2023 року у справі №916/3027/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були. Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23 серпня 2016 року у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри". Поняття «родинність» розглядається як родинні зв`язки між людьми, що ґрунтуються на походженні однієї особи від іншої чи кількох осіб від спільного пращура; кровний зв`язок осіб, що походять один від одного чи від спільного пращура. Родинна лінія може бути прямою чи боковою та поділяється на висхідну та низхідну. При прямій лінії родинність ґрунтується на походженні однієї особи від другої. Суд зазначає, що під родинними відносинами слід розуміти кровний зв`язок між особами, які походять одне від одного (пряма лінія родинних відносин) і кровний зв`язок між особами, які походять від спільного предка (бічна лінія родинних відносин). У прямій лінії родинних відносин знаходяться: мати і син (або донька), батько і син (або донька), дід і внук (внучка), бабка і внук (внучка), прадід і правнук (правнучка), прабабка і правнук (правнучка). У бічній лінії родинних відносин знаходяться, наприклад: рідні брати і сестри, дядько і племінник (племінниця), тітка і племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри тощо. Розрізняють також ступені родинних відносин, які визначаються кількістю народжень, які відділяють народження одного родича від іншого. Родинні відносини є підставою для виникнення численної групи сімейних правовідносин (наприклад, між батьками і дітьми, братами і сестрами, бабкою, дідом і внуками). Таким чином, родинні відносини (споріднення) у теорії права - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересовані особи беруть участь у справах цієї категорії з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом). При цьому до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими та електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За змістом ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 78 ЦПК України встановлює вимоги, згідно яких доказ вважається допустимим. При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Положеннями п.п. 174.2.2 п. 174.2 ст. 174 Податкового кодексу України передбачено, що для спадкоємців, які не відносяться до членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення діє ставка ПДФО у 5%. Положеннями «а» п.п. 174.2.1 пункту 174.2 статті 174 Податкового кодексу України передбачено, що для спадкоємців першого та другого ступенів споріднення (перша ступінь споріднення: діти, у тому числі усиновлені та народжені після смерті спадкодавця, чоловік або дружина, батьки; другий ступінь споріднення: рідні брати та сестри, баба та дід з боку матері та з боку батька, онуки) діє нульова ставка ПДФО. Положеннями п.п. 1.7 п. 161 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України встановлено, що звільняються від оподаткування військовим збором доходи, що згідно з розділом IV ПКУ не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт того, що померла [PERSON] є рідною матір`ю заявниці. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність фактів, повідомлених свідками, даних про їх зацікавленість в результаті розгляду справи не виявлено. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт родинних відносин між [PERSON] та її померлою матір`ю [PERSON] є встановленим в судовому засіданні, в зв`язку з чим в порядку п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, вважає за необхідне заяву задовольнити, оскільки це дасть можливість заявнику оформити спадщину після померлої матері, зокрема отримати спадщину із застосуванням нульової ставки оподаткування.

Outcome: approved