Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви та її доводи. Позивач ТОВ «Гіпербуд», в інтересах якого діє адвокат Стороженко Ю. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що позивач є власником нежитлового приміщення 77а(VII) загальною площею 46,3 кв. м за адресою: [ADDRESS] . 18 травня 2020 р. відповідачем подано до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради повідомлення про початок виконання будівельних робіт - реконструкція квартири [ADDRESS] з розширенням за рахунок приміщень технічного поверху (приміщення №VII) за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що приміщення № VII, за рахунок якого відповідач реконструював із розширенням квартиру [ADDRESS] , є належним позивачу нежитловим приміщенням 77a(VII). Дана обставина підтверджується номером приміщення, вказаним у технічному паспорті від 21.05.2020 р., витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та декларації про початок виконання будівельних робіт; планами поверхів із загальнобудинкового технічного паспорту на будинок [ADDRESS] . Надалі відповідач подав декларацію про готовність об?єкта до експлуатації -реконструкція квартири [ADDRESS] з розширенням за рахунок приміщень технічного поверху (приміщення №VII) на [ADDRESS] . Дана декларація була зареєстрована Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва 31.07.2020 р. за № ЧВ101200731534. Надалі відповідач зареєстрував зміни до права власності на об?єкт нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вважає, що відповідач здійснив реконструкцію своєї квартири [ADDRESS] , приєднавши до неї нежитлове приміщення, яке на праві власності належить позивачу. А тому, просить суд витребувати з незаконного володіння відповідача на користь позивача нежитлове приміщення 77a(VII) загальною площею 46,3 кв. м за адресою: [ADDRESS] . Короткий зміст зустрічної позовної заяви та її доводи. Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Загарія О.Д. звернувся до суду з зустрічним позовом до ТОВ «Гіпербуд»,\~третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~на стороні\~позивача \~Чернівецька міська\~рада про\~скасування рішення\~державного реєстратора\~про державну\~реєстрацію права\~власності на\~нерухоме майно посилаючись на те, що він не визнає правомірності набуття позивачем права власності на спірне майно, про таке набуття він дізнався тільки після ознайомлення із позовом. Вказує, що набув права власності квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 11.03.2016р. Квартира розташована на дев`ятому поверсі, над яким розміщений технічний поверх із нежитловими приміщеннями. Власники квартир дев`ятого поверху, в тому числі й позивач звернулись до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Рівненська 10» (далі ОСББ) із заявами про надання дозволу на реконструкцію власних квартир шляхом їх об`єднання з приміщеннями, що знаходяться на технічному поверсі. Рішенням загальних зборів ОСББ, оформленим протоколом № 32 від 17.11.2019р. йому, як власнику квартири [ADDRESS] , надано дозвіл на реконструкцію та збільшення загальної площі квартири шляхом її об`єднання з приміщенням № VII, площею 46,30 кв.м., яке розміщене на технічному поверсі будинку. В подальшому на замовлення позивача виготовлено Містобудівні умови та обмеження, проект будівництва (реконструкції), експертизу якого здійснено ТОВ «Експертиза МВК» подано Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради декларацію про початок виконання будівельних робіт ЧВ061201390853 від 18.05.2020р., після закінчення яких цій же інспекції подано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), на об`єкт «Реконструкція квартири [ADDRESS] з розширенням за рахунок приміщень технічного поверху (приміщення № VII) на [ADDRESS] », яка зареєстрована в Реєстрі будівельної діяльності 31.07.2020р. за № ЧВ 101200731534. На підставі вказаної декларації та договору-купівлі-продажу від 11.03.2016р. проведено державну реєстрацію права власності на квартиру з врахуванням реконструкції, в результаті якої технічне приміщення № VII стало складовою квартири [ADDRESS] , загальна площа якої збільшилась з 45 кв.м. до 86,10 кв.м., а житлова площа з 20,20 кв.м. до 34,30 кв.м. В червні\~2025\~року після\~отримання позовної\~заяви позивач\~вперше дізнався,\~що ТОВ\~«Гіпербуд» має\~претензії на\~належну йому\~квартиру в\~частині її\~другого рівня\~ колишнього\~технічного (нежитлового)\~приміщення №\~VII.Державним реєстратором Великокучурівської сільської ради Сторожинецького (зараз Чернівецького) району Чернівецької області Миронюк Яніною Георгіївною за ТОВ «Гіпербуд» зареєстровано право власності на нежитлове приміщення 46,3 кв.м., за номером 77а(VII) за адресою: [ADDRESS] на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації ЧВ 143142750146 від 02.10.2014р., зареєстрованої Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області, отриманої з ЄРД (Єдиного реєстру декларацій), договору про спільну діяльність по будівництву дев`ятиповерхового стовосьмидесятиквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими гаражами № 4185-р від 12.01.2012р. Однак вважає, що вказана реєстрація права власності є незаконною та підлягає скасуванню. Зазначає, що відповідно до затверджених Декларацій про готовність об`єкта до експлуатації від 03.10.2014р. було одночасно прийнято в експлуатацію І, ІІ, ІІІ черги (блоки) будівництва (1-3 під`їзди). У пункті 13 Декларації про готовність об`єкта до експлуатації на ІІ блок від 03.10.2014р. ЧВ143142750146, з урахуванням результатів технічної інвентаризації, вказана характеристика житлового будинку, зокрема нежитлових приміщень, до яких належать в т.ч. й технічні приміщення з функціональним призначенням для обслуговування будинку, загальною площею 485,80 кв.м., що знаходяться над дев`ятим поверхом, однак в поверховість не включаються. До зазначених технічних приміщень належить і спірне приміщення VII площею 46,3 кв.м. За актом приймання-передачі з балансу на баланс ІІ черги житлового комплексу за адресою [ADDRESS] від 25.05.2015р. з балансу ТОВ «Гіпербуд» передано ОСББ всі нежитлові приміщення технічного поверху площею 276,00 кв.м., що співпадає із їх площею згідно технічного паспорту, а тому числі й спірне приміщення VII, площею 46,3 кв.м. ТОВ «Гіпербуд» не погоджувалось із передачею ОСББ прав на технічні приміщення, а тому в 2015 році звернулось в Господарський суд Чернівецької області із позовом до Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради, треті особи Чернівецьке міське комунальне БТІ, ОСББ, про зобов`язання вчинити дії, а саме внести зміни в п. 13 Декларацій про готовність об`єкта до експлуатації на І, ІІ, ІІІ черги, в тому числі й Декларацію від 03.10.2014р. ЧВ 143142750146, шляхом (цитата): «зазначити вірно серед інших нежитлових приміщень, нежитлові приміщення із функціональним призначення нежитлові приміщення, загальною площею 271,3 кв.м., відповідно до Акту обстеження технічного поверху блоку 2 від 03.11.2015, привівши у відповідність площі решти нежитлових, технічних приміщень, гаражів до загальної площі інших нежитлових приміщень об`єкта будівництва». Тобто, ТОВ «Гіпербуд» мало намір в судовому порядку змінити функціональне призначення приміщень технічного поверху з «обслуговування будинку» на «нежитлові приміщення», з метою надання їм статусу окремого і самостійного об`єкта цивільно-правових відносин для можливості набуття на них права власності та подальшого розпорядження ними. Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 27.01.2016р. у справі № 926/1762/15, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 31.05.2016р., в задоволенні позову ТОВ «Гіпербуд» відмовлено. Окрім ТОВ «Гіпербуд» внести зміни в п. 13 Декларацій мали намір й власники мешканці дев`ятого поверху блоку 2 будинку по [ADDRESS] , однак рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04.05.2018р. у справі №727/10521/17, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 06.08.2018р., в задоволенні позову відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції про те, що виникнення правовідносин між Чернівецькою міською радою та ТОВ «Гіпербуд» з приводу будівництва дев`ятиповерхового будинку по [ADDRESS] з технічними приміщеннями без виділення серед них нежитлових приміщень загального чи відокремленого користування (як об`єкта майнових прав), час та умови його здачі в експлуатацію та Генерального підрядника з приводу придбання спірних нежитлових приміщень, вірно застосував норми матеріального права, які регулюються спірні відносини між сторонами, а зміст апеляційної скарги цього не спростовує та наявність прав на спірне майно, яке просили захистити, належними доказами не підтверджує. ТОВ «Гіпербуд», як генпідрядник будівництва багатоповерхового житлового будинку по [ADDRESS] не могло набути будь-яких прав на приміщення технічного поверху, в тому числі й нежитлове приміщення № VII блоку 2, оскільки за функціональним призначенням згідно проектної документації воно є допоміжним. Право власності на це приміщення належало всім співвласникам будинку, в особі ОСББ, яке в подальшому, у встановленому законом порядку, передало право власності на нього позивачу. Зазначає, що державний реєстратор провів реєстрацію права власності на «нежитлове» приміщення без документа про присвоєння йому поштової адреси, і це при тому, що в технічному паспорті, поданому ТОВ «Гіпербуд», така поштова адреса об`єкта як «77а(VII)» не вказана, а зазначено його інвентарний номер VII. Крім наведеного, звертає увагу, що державний реєстратор зареєстрував право власності на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 02.10.2014р. ЧВ143142750146, однак декларація під такою серією та номером зареєстрована Управлінням ДАБІ у Чернівецькій області під іншою датою 03.10.2014р. Власне, дата 03 жовтня вказана у наведених вище судових рішеннях і в паперовому варіанті декларації із відміткою Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради «згідно з оригіналом». Таким чином вважає, що державним реєстратором проведено державну реєстрацію прав на спірне приміщення: без документа, який підтверджує присвоєння йому поштової адреси; на підставі декларації від 02.10.2014р. ЧВ143142750146, якої не існує (вірна дата 03.10.2014р.); декларацією не підтверджено права ТОВ «Гіпербуд» на спірне приміщення, а навпаки віднесено його до технічного приміщення з функціональним призначенням для обслуговування будинку. Більше того, відсутність будь-яких прав ТОВ «Гіпербуд» на приміщення № VII підтверджено судовими рішеннями, які набрали законної сили. А тому просив, визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Великокучурівської сільської ради Сторожинецького (Чернівецького) району Чернівецької області Миронюк Яніни Георгіївни за індексним номером 52825256 від 25.06.2020р. про реєстрацію за ТОВ «Гіпербуд» права\~власності на\~нежитлове приміщення\~46,3\~кв.м.,\~за номером\~77a(VII) та вирішити питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат. Рух справи в суді. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 травня 2025 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Окрім того, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву.\~ Ухвалою суду від 19 червня 2025 року було прийнято зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом за правилами загального позовного провадження. 17 липня 2025 року ухвалою суду витребувано від Великокучурівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області копії документів, які стали підставою для реєстрації 22.06.2020 року державним реєстратором Великокучурівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області Миронюк Яніною Георгіївною права власності ТОВ «ГІПЕРБУД» на нежитлове приміщення 77а (VІІ) в будинку [ADDRESS] . Узагальнені доводи та заперечення учасників справи. Представник позивача за первісним позовом - Стороженко Ю. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «Гіпербуд» про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора відмовити. Зазначив, що державний реєстратор при реєстрації права власності ТОВ «Гіпербуд» на нежитлове приміщення зобов`язана була використовувати відомості в якій дата декларації вказана «02.10.2014 р.». Адреса квартирам та нежитловим приміщенням у блоці № 2 будинку [ADDRESS] не присвоювалась. При первинній реєстрації права власності на належну відповідачу квартиру [ADDRESS] не подавались документи про присвоєння поштової адреси. Крім того, та обставина, що ТОВ «Гіпербуд» є власником нежитлового приміщення 77а(VII) загальною площею 46,3 кв. м за адресою: [ADDRESS] , встановлена судовими рішеннями у справі № 727/6974/23. Представником третьої особи Чернівецької міської ради Остафійчуком Я.В. було надано до суду пояснення щодо позову та відзиву, згідно з якими ТзОВ «Гіпербуд», як генпідрядник будівництва багатоповерхового житлового будинку по [ADDRESS] не набував права власності на приміщення технічного поверху, оскільки воно є допоміжним за функціональним призначенням згідно проектної документації та Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої 03.10.2014р. Інспекцією державного архітектурно будівельного контролю у Чернівецькій області за № ЧВ 143142750146. Крім того, в документах, поданих відповідачем за зустрічним позовом державному реєстратору для реєстрації права власності на «нежитлове» приміщення, відсутні відомості щодо рішення про присвоєння такому приміщенню поштової адреси, яка відповідно до п. 3.1. Порядку присвоюється виконавчим комітетом Чернівецької міської ради. Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради не присвоювалася поштова адреса (адреса об`єкту нерухомості) нежитловому приміщенню «77а(VII)» на [ADDRESS] . Тому вважає, що державний реєстратор провів реєстрацію права власності на «нежитлове» приміщення з порушенням чинного законодавства без документа про присвоєння йому поштової адреси та всупереч Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, яка визначає зазначене приміщення, як допоміжне технічного поверху, а отже не належить на праві власності ТзОВ «Гіпербуд» на підставі договору про спільну діяльність. Враховуючи зазначене, є достатні підстави для задоволення зустрічного позову [PERSON] до ТзОВ «Гіпербуд» про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Великокучурівської сільської ради Сторожинецького (Чернівецького) району Чернівецької області Миронюк Яніни Георгіївни за індексним номером 52825256 від 25.06.2020р. про реєстрацію за ТОВ «ГІПЕРБУД» права власності на нежитлове приміщення 46,3 кв.м., за номером 77а(VII). Представник позивача за первісним позовом ТОВ «Гіпербуд» - адвокат Стороженко Ю. первісні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на зустрічну позовну заяву. В останнє судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив завершити розгляд справи у відсутності представника позивача. Представник відповідача за первісним позовом у судовому засіданні первісний позов не визнав з підстав, зазначених у зустрічній позовній заяві, в задоволенні первісного позову просив відмовити в повному обсязі. Зустрічний позов підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві. В останнє судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив завершити розгляд справи у відсутності [PERSON] та його представника. Представник третьої особи без самостійних вимог - Чернівецької міської ради в судовому засіданні вважав, що є достатні підстави для задоволення зустрічного позову [PERSON] до ТзОВ «Гіпербуд» про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора. В останнє судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив завершити розгляд справи без участі представника Чернівецької міської ради. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, приходить до наступних висновків. Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що 12 січня 2012 року між Чернівецькою міською радою, Департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради та ТОВ «Хмельницькбудінвест» було укладено договір № 4185-кр про спільну діяльність по будівництву дев`ятиповерхового 180-ти квартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими гаражами на 50 автомобілів на [ADDRESS] (а.с. 3-5). 03 січня 2013 року між Чернівецькою міською радою, Департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради, ТОВ «Хмельницькбудінвест» та ТОВ «Гіпербуд» було укладено додатковий договір № 1 до договору про спільну діяльність по будівництву дев`ятиповерхового 180-и квартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими гаражами на 50 автомобілів на [ADDRESS] , пунктом 1 якого внесено зміни до договору про спільну діяльність в частині Генерального підрядника, а саме: ТОВ «Хмельницькбудінвест» замінено на ТОВ «Гіпербуд» (а.с. 7-8). 29.09.2014р. виготовлено технічний паспорт на ІІ блок багатоквартирного житлового будинку, де й спірне нежитлове приміщення площею 46,30 кв.м., з якого слідує, що останньому присвоєно інвентарний номер римськими цифрами VII (а.с. 97-98). Ці ж відомості містяться в технічному паспорті на квартирний (багатоквартирний) житловий будинок [ADDRESS] (ІІ блок) від 29.02.2016 р. (а.с. 18-20). Відповідно до затверджених Декларацій про готовність об`єкта до експлуатації від 03.10.2014р. (а.с. 103-105) було одночасно прийнято в експлуатацію І, ІІ, ІІІ черги (блоки) будівництва (1-3 під`їзди). У пункті 13 Декларації про готовність об`єкта до експлуатації на ІІ блок від 03.10.2014р. ЧВ143142750146, з урахуванням результатів технічної інвентаризації, вказана характеристика житлового будинку, зокрема нежитлових приміщень, до яких належать в т.ч. й технічні приміщення з функціональним призначенням для обслуговування будинку, загальною площею 485,80 кв.м., що знаходяться над дев`ятим поверхом, однак в поверховість не включаються. До зазначених технічних приміщень належить і спірне приміщення VII площею 46,3 кв.м. За актом приймання-передачі з балансу на баланс ІІ черги житлового комплексу за адресою [ADDRESS] від 25.05.2015р. з балансу ТОВ «Гіпербуд» передано ОСББ всі нежитлові приміщення технічного поверху площею 276,00 кв.м., що співпадає із їх площею згідно технічного паспорту, а тому числі й спірне приміщення VII, площею 46,3 кв.м (а.с. 99-102). [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11.03.2016р., посвідченого приватним нотаріусом Кривцовою К.Т., зареєстрованого за № 3548 (а.с. 57), набув права власності квартиру [ADDRESS] . Рішенням загальних зборів ОСББ, оформленим протоколом № 32 від 17.11.2019 р. (далі Протокол № 32), [PERSON] , як власнику квартири [ADDRESS] , надано дозвіл на реконструкцію та збільшення загальної площі квартири шляхом її об`єднання з приміщенням № VII, площею 46,30 кв.м., яке розміщене на технічному поверсі будинку (а.с. 59). В подальшому, на замовлення [PERSON] виготовлено Містобудівні умови та обмеження, проект будівництва (реконструкції), експертизу якого здійснено ТОВ «Експертиза МВК» (експертний звіт № 26421 від 14.02.2020р. / висновок позитивний) подано Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради декларацію про початок виконання будівельних робіт ЧВ061201390853 від 18.05.2020р. (а.с. 60-62), після закінчення яких цій же інспекції подано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), на об`єкт «Реконструкція квартири [ADDRESS] з розширенням за рахунок приміщень технічного поверху (приміщення № VII) на [ADDRESS] », яка зареєстрована в Реєстрі будівельної діяльності 31.07.2020р. за № ЧВ 101200731534 (а.с. 63-65). На підставі вказаної декларації та договору-купівлі-продажу від 11.03.2016 р. проведено державну реєстрацію права власності на квартиру [PERSON] з врахуванням реконструкції, в результаті якої технічне приміщення № VII стало складовою квартири [ADDRESS] , загальна площа якої збільшилась з 45 кв.м. до 86,10 кв.м., а житлова площа з 20,20 кв.м. до 34,30 кв.м., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності\~ (а.с. 67). Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо приміщення площею 46,3 кв.м. по [ADDRESS] . Суду необхідно встановити дійсного власника цього приміщення на підставі наявних у справі доказів, а також з`ясувати, чи є приміщення, зареєстроване за ТОВ «Гіпербуд», як нежитлове приміщення площею 46,3 кв. м за [ADDRESS] , тим самим приміщенням технічного поверху VII, яке згодом увійшло до складу квартири [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] та визначити законність реєстрації за ТОВ «Гіпербуд» права власності на нежитлове приміщення 46,3 кв.м., за номером 77a(VII). ТОВ «Гіпербуд» не погоджуючись із передачею ОСББ прав на технічні приміщення, в 2015 році звернулось в Господарський суд Чернівецької області із позовом до Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради, треті особи Чернівецьке міське комунальне БТІ, ОСББ, про зобов`язання вчинити дії, а саме внести зміни в п. 13 Декларацій про готовність об`єкта до експлуатації на І, ІІ, ІІІ черги, в тому числі й Декларацію від 03.10.2014р. ЧВ 143142750146, шляхом: «зазначити вірно серед інших нежитлових приміщень, нежитлові приміщення із функціональним призначення нежитлові приміщення, загальною площею 271,3 кв.м., відповідно до Акту обстеження технічного поверху блоку 2 від 03.11.2015, привівши у відповідність площі решти нежитлових, технічних приміщень, гаражів до загальної площі інших нежитлових приміщень об`єкта будівництва». Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 27.01.2016р. у справі №926/1762/15, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 31.05.2016р., в задоволенні позову ТОВ «Гіпербуд» відмовлено. Судом в тій справі встановлено, що нумерація допоміжних приміщень спільного загальнобудинкового користування у відповідності до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`ємів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики №127 від 24.05.2001р., позначається римськими цифрами. У технічних паспортах зазначені приміщення пронумеровані римськими цифрами, що підтверджує правильність їх відношення до приміщень спільного користування. Суд в рішенні зазначив, що відповідно до робочої документації на будівництво 9-ти поверхового багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими гаражами на [ADDRESS] (1, [ADDRESS] , 3 блоки) Розділ техніко-економічні показники будинку загальна кількість поверхів будинку 9. У робочій документації на будівництво в розділах техніко-економічні показники планів, відомостях робочих креслень основного комплекту та експлікації приміщень чітко відображені технічні поверхи 1,2,3 блоків будинку [ADDRESS] , а тому посилання позивача в позовній заяві на те, що нежитлові приміщення на 10 поверсі 1,2,3 блоків будинку [ADDRESS] за функціональним призначенням є нежитловими на думку суду є безпідставними. Відповідно до ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» технічний поверх поверх для розміщення інженерного обладнання і прокладання комунікацій, може бути розташований у нижній (технічне підпілля), верхній (технічне горище) або в середній частині будинку. Технічний поверх, розташований над верхнім поверхом, при визначенні поверховості будинку не враховують. Зміна цільового призначення технічного поверху на нежитлові приміщення змінює поверховість будинку і суперечить проектній документації та дозвільним документам на будівництво, що суперечитиме містобудівному законодавству. Згідно рішення Конституційного суду України від 02.03.2004р. справа № 1-2/2004 допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності. Крім того, у поданих позивачем до позовної заяви Деклараціях про готовність об`єкта до експлуатації (Будівництво дев`ятиповерхового багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими гаражами по [ADDRESS] (блоки 1, 2, 3) існують розбіжності з Деклараціями Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин у розділі 13 (характеристика інших нежитлових приміщень) у загальній площі, а саме технічних приміщень, хоча на даних деклараціях є відмітка «згідно з оригіналом». Крім ТОВ «Гіпербуд», внести зміни в п. 13 Декларацій мали намір й власники мешканці дев`ятого поверху блоку 2 будинку по [ADDRESS] , однак рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04.05.2018р. у справі №727/10521/17, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 06.08.2018р., в задоволенні позову відмовлено. Апеляційний суд Чернівецької області в своїй постанові встановив, що ТОВ «Гіпербуд» як генпідрядник, ініціював комісійний огляд нежитлових приміщень на технічному поверсі, про що повідомлялося і замовника листом від 02 листопада 2015 року. За результатами огляду технічного поверху І, ІІ, ІІІ блоку (черги, під`їзду) було складено акти обстеження від 03.11.2015р. Актами обстеження підтверджується, що в нежитлових приміщеннях, що знаходяться на технічному поверсі І, ІІ, ІІІ блоку, присутні транзитні трубопроводи холодного водопостачання, каналізації і електропостачання та відсутні органи управління комунікаціями всього будинку. Відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції про те, що виникнення правовідносин між Чернівецькою міською радою та ТОВ «Гіпербуд» з приводу будівництва дев`ятиповерхового будинку по [ADDRESS] з технічними приміщеннями без виділення серед них нежитлових приміщень загального чи відокремленого користування (як об`єкта майнових прав), час та умови його здачі в експлуатацію та Генерального підрядника з приводу придбання спірних нежитлових приміщень, вірно застосував норми матеріального права, які регулюються спірні відносини між сторонами, а зміст апеляційної скарги цього не спростовує та наявність прав на спірне майно, яке просили захистити, належними доказами не підтверджує. Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиційного установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиційного рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відродження у мотивувальній частині судового акта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17), постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/17 (провадження № 12-144гс18), від 08 червня 2021 року у справі №662/397/15-ц (провадження № 14-20цс21)). Таким чином, ТОВ «Гіпербуд», як генпідрядник будівництва багатоповерхового житлового будинку по [ADDRESS] не могло набути будь-яких прав на приміщення технічного поверху, в тому числі й нежитлове приміщення № VII блоку 2, оскільки за функціональним призначенням згідно з проектною документацією воно є допоміжним. Право власності на це приміщення належало всім співвласникам будинку, в особі ОСББ.\~ Щодо законності реєстрації за ТОВ «Гіпербуд» права власності на спірне приміщення. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.06.2020р. слідує, що державним реєстратором Великокучурівської сільської ради Сторожинецького (зараз Чернівецького) району Чернівецької області Миронюк Яніною Георгіївною за ТОВ «Гіпербуд» зареєстровано право власності на нежитлове приміщення 46,3 кв.м., за номером 77а(VII) за адресою: [ADDRESS] на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації ЧВ 143142750146 від 02.10.2014р., зареєстрованої Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області, отриманої з ЄРД (Єдиного реєстру декларацій), договору про спільну діяльність по будівництву дев`ятиповерхового стовосьмидесятиквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими гаражами № 4185-р від 12.01.2012р. (а.с. 13). Так, питання присвоєння адрес об`єктам нерухомого майна в м. Чернівці регулюється Положенням про порядок присвоєння поштових адрес об`єктам нерухомості у місті Чернівцях, затвердженим рішення Чернівецької міської ради 53 сесії VІ скликання 31.07.2014р. № 1309, відповідно до пп. 3.4.2. п. 3.4. не надаються поштові адреси (самостійні) таким об`єктам нерухомого майна приміщенням службового, допоміжного та технічного призначення, розташованим у будівлях та житлових будинках, інженерним мережам. Відповідно до п. 1.3.12. вказаного Положення приміщення службового, допоміжного та технічного призначеннякомори, сараї, вбиральні, трансформаторні, сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, сміттєкамери, горища, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші приміщення, які є частиною будівель, їх комплексів, домоволодінь, призначені для забезпечення їх експлуатації та обслуговування і не можуть бути самостійними об`єктами права власності. Відповідно до п. 25 розділу 2 глави ІІ, п. 7 розділу VIIІ Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`ємів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики № 127 від 24.05.2001р. (чинної станом на 2020 рік), нумерація допоміжних приміщень спільного загальнобудинкового користування позначається римськими цифрами. Поєднання в поштовій адресі, зокрема, в нумерації об`єкта нерухомого майна арабських і римських цифр не передбачено законодавством, більше того, такий номер може вказуватись виключно арабськими цифрами, що визначається й чинним на цей час Порядком присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна, затвердженим постановою КМУ від 07.07.2021р. № 690 для нумерування об`єктів використовуються арабські цифри. Номер об`єкта може також містити літеру (п. 23). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що спірне приміщення має номер «77а(VII)», тобто в поштовій адресі поєднано арабські та римські цифри, що не передбачено законодавством. Більше того, приміщенням допоміжного/технічного призначення поштові адреси не присвоюються. Відповідно до абзаців другого-третього Постанови КМУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяженьвід 25.12.2015р. № 1127, в редакції чинній на день проведення реєстрації права власності на приміщення за ТОВ «Гіпербуд») у разі коли державна реєстрація права власності здійснюється на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), розміщене в об`єкті нерухомого майна, будівництво якого завершено та який прийнято в експлуатацію після 1 січня 2013 р., особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, відповідним кооперативом з метою забезпечення державної реєстрації права власності кожного окремого власника нерухомого майна можуть бути подані для долучення до Державного реєстру прав: документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (крім випадків державної реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна, а також випадків, коли адреса отримана під час реалізації експериментального проекту з присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна та зазначена в документі, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта). \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно з відповіддю Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю 3-86/18/01-10/32 від 20.06.2025 р. за вищевказаний період (до 19.05.2022) проекти рішень на розгляд виконавчого комітету Чернівецької міської ради щодо присвоєння поштової адреси нежитловому приміщенню №77a (VII) на [ADDRESS] бюро не подавалось. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~В поясненнях, наданих представником третьої особи, Чернівецької міської ради зазначено, що виконавчим комітетом Чернівецької міської ради не присвоювалася поштова адреса (адреса об`єкту нерухомості) нежитловому приміщенню «77а(VII)» на [ADDRESS] . Крім того, з витребуваних ухвалою суду від 17 липня 2025 року від Великокучурівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області копій документів, які стали підставою для реєстрації 22.06.2020 року державним реєстратором Великокучурівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області Миронюк Яніною Георгіївною права власності ТОВ «Гіпербуд» на нежитлове приміщення 77а (VІІ) в будинку [ADDRESS] , відсутні відомості щодо рішення про присвоєння такому приміщенню поштової адреси, яка відповідно до п. 3.1. Порядку присвоюється виконавчим комітетом Чернівецької міської ради. В копії технічного паспорту на житлове приміщення 77а (VII), [ADDRESS] від 21 травня 2020 р. зазначена вищевказана нумерація об`єкта (а.с.156-159), однак суду не відомо на підставі яких рішень чи документів саме така поштова адреса була визначена та використана під час виготовлення технічної документації. Надані матеріали не містять жодного рішення уповноваженого органу щодо присвоєння вказаному приміщенню цієї поштової адреси, а також будь-яких інших правовстановлюючих документів, що могли б підтвердити законність та порядок її присвоєння. Відтак факт присвоєння вказаної адреси залишається недоведеним. Крім наведеного, суд звертає увагу на те, що згідно з відомостями з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державний реєстратор зареєстрував право власності на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 02.10.2014р. ЧВ143142750146, однак декларація під такою серією та номером зареєстрована Управлінням ДАБІ у Чернівецькій області під іншою датою 03.10.2014 р. Дата 03 жовтня вказана у наведених вище судових рішеннях і в паперовому варіанті декларації із відміткою Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради «згідно з оригіналом». Суд вважає, що дата декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 02.10.2014р., зазначена реєстратором, є помилковою. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV. Частиною першою\~ статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У пунктах 1 та 2 частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зазначено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах, та перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав (стаття 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до частини другої статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень (частина друга статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Отже, встановлено, що державний реєстратор провів реєстрацію прав на спірне приміщення без документа про присвоєння поштової адреси, на підставі неіснуючої декларації від 02.10.2014 р. (правильна дата 03.10.2014 р.), а сама декларація не підтверджує права ТОВ «Гіпербуд» на це приміщення, визначаючи його як технічне. Крім того, відсутність будь-яких прав ТОВ «Гіпербуд» на приміщення № VII підтверджена чинними судовими рішеннями. \~ \~ \~ \~ \~Щодо способу захисту прав позивача за зустрічним позовом Машкевича А.Б. У практиці Великої Палати закріпився принцип реєстраційного підтвердження речових прав на нерухоме майно (такий висновок сформульований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц і в подальшому повторювався у практиці Верховного Суду). Відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 48/340 (пункт 6.30), від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17 (пункт 4.17), від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13) та інші). Відповідно до абзацу другого частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.12.2022 р. у справі №914/2350/18 (914/608/20) висновувала, що за загальним правилом, у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, державний реєстратор повинен керуватися положеннями Закону № 1952-IV, чинними на момент вчинення ним дій на підставі такого судового рішення. Абзацом другим частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV (у чинній нині редакції) передбачено, що якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав. Порядок дій державного реєстратора у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення врегульований чинними нині абзацами другим і третім частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV. Якщо суд дійшов висновку, що право власності позивача було порушено та підлягає поновленню, державний реєстратор повинен одночасно з державною реєстрацією припинення права власності відповідача на відповідне нерухоме майно провести державну реєстрацію набуття права власності на спірне нерухоме майно за позивачем. При цьому, в силу положень абзацу першого частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV, відомості про право власності відповідача з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не вилучаються. Задоволення позову є підставою для вчинення державним реєстратором нової реєстраційної дії внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі судового рішення. Суд враховує, що спірне нерухоме майно не відчужувалось третім особам. На момент звернення до суду з позовом, зустрічним позовом та розгляду справи судом право власності на спірне нерухоме майно - нежитлове приміщення 46,3 кв.м., за номером 77a(VII) було зареєстровано за ТОВ «Гіпербуд». Велика Палата Верховного Суду неодноразово зауважувала, що обраний позивачем спосіб захисту прав повинен відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами. Зважаючи на обставини цієї справи, для захисту порушеного права власності позивача за зустрічним позовом необхідно відновити становище, яке існувало до порушення. Вказане відповідає способу захисту, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України. Оскільки, порушення права власності позивача за зустрічним позовом [PERSON] відбулось у результаті державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за ТОВ «Гіпербуд», заявлені ним позовні вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав відновлять становища, яке існувало до порушення. В абзаці третьому частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV (у редакції, чинній на момент звернення з позовом), зокрема, встановлювалося, що ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.12.2022 №914/2350/18 (914/608/20) (12-83гс21) звертає увагу, що зазначене положення закону обумовлено тим, що суд вирішує спір про право. Скасування державної реєстрації речових прав повинно бути пов`язано з підставою для проведення такої реєстрації, з одночасним визнанням того, хто набуватиме це право. Сама по собі державна реєстрація не є окремою підставою набуття особою права власності, а є офіційним засвідченням державою набуття особою права власності. Вирішуючи наявний між сторонами спір про право на користь позивача за зустрічним позовом, суд тим самим в мотивувальній частині рішення приходить до висновку, що право власності [PERSON] було порушено та підлягає поновленню, правильно застосувавши положення абзацу третього частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV (у редакції, чинній на момент звернення з позовом). З урахуванням конкретних обставин справи та положень абзаців другого та третього частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності може призвести до відновлення порушених прав особи без застосування додаткових способів захисту, таких як поновлення права власності (за умови, якщо суд, задовольнивши таку позовну вимогу, вирішить тим самим спір про право, наявний між сторонами). Оскільки майно було зареєстроване за неіснуючою адресою, то наявні підстави для задоволення зустрічних позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за відповідачем на об`єкт спірного нерухомого майна нежитлового приміщення 46,3 кв.м., за номером 77a(VII). Суд встановив, що ТОВ «Гіпербуд» було набуто право власності на спірне майно шляхом проведення незаконної державної реєстрації права власності без належних правових підстав. За таких обставин, суд виходить з того, що документи, на підставі яких зареєстровано право власності на нежитлове приміщення 46,3 кв.м., за номером 77a(VII), не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно ТОВ «Гіпербуд». Оскільки, згідно з наявними в матеріалах справи документами, судом встановлено, що зареєстроване за ТОВ «Гіпербуд» нерухоме майно - нежитлове приміщення 46,3 кв.м., за номером 77a(VII) є власністю [PERSON] , набуте законним шляхом на підставі декларації від 18.05.2020р. та договору-купівлі-продажу від 11.03.2016 р., згідно з якими в подальшому проведено державну реєстрацію права власності на квартиру [PERSON] з врахуванням реконструкції, в результаті якої технічне приміщення № VII стало складовою квартири [ADDRESS] . Отже, суд вважає, що ефективним способом захисту [PERSON] є вимога про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Великокучурівської сільської ради Сторожинецького (зараз Чернівецького) району Чернівецької області Миронюк Яніни Георгіївни за індексним номером 52825256 від 25.06.2020р. про реєстрацію за ТОВ «Гіпербуд» права власності на нежитлове приміщення 46,3 кв.м., за номером 77а(VII), яка підлягає до задоволення. Інших позовних вимог заявляти позивачу за зустрічим позовом не було потреби, оскільки за ним вже зареєстровано право власності на технічне приміщення № VII стало складовою квартири [ADDRESS] , тому лише реєстрація за ТОВ «Гіпербуд» «нежитлового приміщення» 77а(VII) загальною площею 46,3 кв. порушує його право власності. Щодо способу захисту прав позивача ТОВ «Гіпербуд». Суд вважає, що помилковими є твердження позивача за первісним позовом, що судовими рішеннями у справі №727/6974/23 ТОВ встановлено, що «Гіпербуд» є власником нежитлового приміщення 77а(VII) загальною площею 46,3 кв. м за адресою: [ADDRESS] . В постанові Верховного суду вказано, що титульним володільцем спірного приміщення є [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Під час рогляду тієї справи суди посилались те, що обраний позивачем ТОВ «Гіпербуд» спосіб захисту (звернення з вимогою про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення) є неналежним та неефективним, оскільки вказаний спосіб захисту обраний як власника майна, яким позивач на час розгляду справи не визнаний. Відповідно до статей 317 і 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Відповідно до положень статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Частиною другою статті 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. ЦК України передбачені засади захисту права власності. Зокрема, відповідно до закріпленого у статті 387 ЦК України правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема. якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Правова мета віндикаційного позову полягає у поверненні певного майна законному власнику як фактично, тобто у його фактичне володіння, так і у власність цієї особи, тобто шляхом відновлення відповідних записів у державних реєстрах. Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду, якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 199/8324/19 (провадження № 14-212цс21). Враховуючи вищенаведене, відсутні підстави для задоволення позову ТОВ «Гіпербуд» до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, оскільки судом встановлено протиправність рішення державного реєстратора Великокучурівської сільської ради Сторожинецького (Чернівецького) району Чернівецької області Миронюк Яніни Георгіївни за індексним номером 52825256 від 25.06.2020р. про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд» права власності на нежитлове приміщення 46,3 кв.м., за номером 77a(VII). Отже, за встановлених судом обставин, майно, що фактично належить на законних підставах [PERSON] , не може бути витребуване в нього, оскільки позивач за первісним позовом не довів наявність правових підстав для задоволення відповідної позовної вимоги. Висновки за результатами судового розгляду Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що державний реєстратор провів реєстрацію права власності на спірне приміщення за ТОВ «Гіпербуд» з порушенням чинного законодавства без документа про присвоєння йому поштової адреси та всупереч Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, яка визначає зазначене приміщення, як допоміжне технічного поверху, а отже не належить на праві власності ТзОВ «Гіпербуд» на підставі договору про спільну діяльність. Отже, рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності за ТОВ «Гіпербуд» необхідно скасувати, у зв`язку з чим зустрічний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні первісного позову ТОВ «Гіпербуд» до [PERSON] необхідно відмовити.\~ Щодо судових витрат У зв`язку з задоволенням зустрічних позовних вимог [PERSON] з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд» на його користь підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved