Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

У вересні 2025 року [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Трифонов Андрій Володимирович, звернулась до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання та перебування на утриманні. В обґрунтування своєї заяви вона посилається на те, що 28.02.1981 між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. З 11.04.2009 вони спільно проживали за адресою: [ADDRESS] , за зареєстрованою адресою місця проживання заявника, хоча її чоловік був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . [INFO] чоловік заявника [PERSON] помер. Заявник є пенсіонером, її чоловік за життя також був пенсіонером, вони отримували пенсію за віком. Оскільки за життя чоловік заявника отримував гарну пенсію, що була значно більше за розміром, ніж її пенсія, вона і була постійним основним джерелом для існування їх сім`ї. На підставі викладеного, оскільки вирішити посталу проблему в позасудовому порядку вона не має змоги, [PERSON] просить суд встановити факт її спільного проживання з [PERSON] з 11.04.2009 по 04.06.2025, день смерті останнього, та перебування її на його утриманні в даний період часу. В судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у ній, просили її задовольнити. Від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. Вислухавши пояснення заявника та її представника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 28.02.1981 заявник [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] (а.с. 20). Заявник з 11.04.2009 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією її паспорта (а.с. 5-9). Згідно Акта № 5 від 05.08.2025, складеного головою ОСББ в присутності мешканців квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , заявник разом зі своїм чоловіком, до моменту смерті останнього, проживали за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до довідки № 4 від 05.08.2025, виданої головою ОСББ, заявник та її чоловік проживали спільно до моменту смерті останнього за адресою: [ADDRESS] і заявник перебувала на його утриманні (а.с. 11). [PERSON] є пенсіонером, отримує пенсію за віком (а.с. 6, 18). [PERSON] був пенсіонером, отримував пенсію за віком (а.с. 17). Згідно даних з органу ПФУ, доходи померлого чоловіка заявника є значно вищими за її доходи (а.с. 17-18). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] (а.с. 19). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , які є знайомими заявника та її померлого чоловіка, попереджені про кримінальну відповідальність за ст.\~ст. 384, 385 КК України, кожен окремо, підтвердили суду, що в період часу з 11.04.2009 по 04.06.2025, день смерті [PERSON] , заявник разом з чоловіком спільно проживали за адресою: [ADDRESS] і вона перебувала на утриманні свого чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У відповідності до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Приписами ст. 315 ЦПК України визначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, а також, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Відповідно до ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення», члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», з наступними змінами та доповненнями, судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановлені факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів для існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, а також те, що встановлення зазначеного факту, про що просить заявник, породжує юридичні наслідки, а саме необхідне останній для переходу на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити. З огляду на долучені та досліджені документи, суд доходить вмотивованого висновку, що вимоги [PERSON] належним чином обґрунтовані та документально підтверджені, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved