Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

Заступник керівника Смілянської окружної прокуратури Черкаської області Коломієць Іван Петрович, який діє в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Корсунь-Шевченківської міської ради, звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Комунальне некомерційне підприємство «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня» Корсунь-Шевченківської міської ради, про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, посилаючись на те, що ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 08.06.2023 року у справі №699/335/23, яка набрала законної сили 15.06.2023 року, [PERSON] ,\~обвинуваченого у\~вчиненні кримінального\~правопорушення,\~передбаченого ч.\~1\~ст.\~286\~КК України - звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України в зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим та відшкодуванням завданої шкоди. Кримінальне провадження від 19.12.2022 № 12022250380000356 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрито. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] 19.12.2022 близько 18 годині 15 хвилин керуючи автомобілем «ЗАЗ Lanos», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вул. Ярослава Мудрого від вул. Гагаріна у напрямку вул. В`ячеслава Чорновола м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, у районі перехрестя вулиць Ярослава Мудрого та Шевченка у порушення пп. 12.3 та 18.1 Правил дорожнього руху України, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, а тому, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не переконавшись у відсутності пішоходів, для яких може бути створена небезпека, продовжив рух, у результаті чого скоїв наїзд на [PERSON] , який переходив проїжджу частину вулиці Ярослава Мудрого зліва на право відносно напрямку руху автомобіля «ЗАЗ Lanos», реєстраційний номер [NUMBER] . У результаті виниклої дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] згідно висновку судово-медичної експертизи № 05-6-01/092 від 23.03.2023 отримав наступні тілесні ушкодження, а саме: перелом правої плечової кістки та перелом правої малогомілкової кістки, що за ознакою тривалого розладу здоров`я відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень, знаходиться у причинному зв`язку із порушенням водієм [PERSON] вимог пп. 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України. Згідно з інформацією КНП «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня» Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області за №05-34/375 від 31.03.2023, потерпілий [PERSON] [INFO] перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КНП «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня» з 19.12.2022 по 06.01.2023 - 18 ліжко-днів. Відповідно до проведеного розрахунку витрат на лікування встановлено, що всього на лікування [PERSON] витраченого 12 553,43 грн з них: кошти місцевого бюджету - 4071,90 грн, кошти НСЗУ за рахунок програми медичних гарантій Національної служби здоров`я України ( державний бюджет) 8481,53 грн. Відтак, враховуючи те, що саме вчиненням [PERSON] кримінального правопорушення потерпілому [PERSON] спричинені тілесні ушкодження, внаслідок яких останній перебував на лікуванні у КНП «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня» і наявна вина [PERSON] , а відповідачем в добровільному порядку шкода не відшкодована, є всі підстави для стягнення з останнього витрат на лікування потерпілого, тобто матеріальних збитків завданих державі внаслідок вчиненого кримінального правопорушення. В даному випадку встановлено порушення інтересів держави, яке полягає в невідшкодуванні відповідачем коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, внаслідок чого до місцевого та державного бюджету не надійшли кошти в загальній сумі 12553,43 грн. 27.10.2025 року судом відкрито провадження у справі із визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу був визначений строк для подання відзиву на позовну заяву. Від відповідача на адресу суду не надходило письмового відзиву проти позовних вимог. Начальник Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури Савченко І.М. в судове засідання не з`явилася. До суду подано заяву, в якій остання просить розглянути справу без її участі та одночасно вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник Корсунь-Шевченківської міської ради в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Представник Національної служби здоров`я України в судове засідання не з`явився, при цьому, представником Тарасенко М.С. до суду подане клопотання про розгляд справи без її участі, в якій вона одночасно зазначила, що Національна служба здоров`я України позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник КНП «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про день та час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Із заявами та клопотаннями до суду не звертався. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився. Про час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся шляхом надсилання судової повістки-повідомлення засобами поштового зв`язку відповідно до п. 2 ч. 7 ЦПК України. Натомість судова повістка-повідомлення повернулась до суду без вручення відповідачу, що в контексті положень п. 3, 4 ч. 8 ст. 128, ч. 10 ст. 130\~ЦПК України суд вважає належним повідомленням. Отже, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки. Відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. У відповідності зістаттею 55\~Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За правилами статтей 12 та 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 5\~ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п. 3 ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно з ч. 4 ст.\~56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08.04.1999р., - поняття «інтереси держави» є оціночним і в кожному конкретному випадку прокурор чи його заступник самостійно визначає з посиланням на законодавство підстави подання позову, вказує, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 08.06.2023 року у справі №699/335/23, яка набрала законної сили 15.06.2023 року, [PERSON] ,\~обвинуваченого у\~вчиненні кримінального\~правопорушення,\~передбаченого ч.\~1\~ст.\~286\~КК України - звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України в зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим та відшкодуванням завданої шкоди. Кримінальне провадження від 19.12.2022 № 12022250380000356 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрито. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] 19.12.2022 близько 18 годині 15 хвилин керуючи автомобілем «ЗАЗ Lanos», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вул. Ярослава Мудрого від вул. Гагаріна у напрямку вул. В`ячеслава Чорновола м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, у районі перехрестя вулиць Ярослава Мудрого та Шевченка у порушення пп. 12.3 та 18.1 Правил дорожнього руху України, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, а тому, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не переконавшись у відсутності пішоходів, для яких може бути створена небезпека, продовжив рух, у результаті чого скоїв наїзд на [PERSON] , який переходив проїжджу частину вулиці Ярослава Мудрого зліва на право відносно напрямку руху автомобіля «ЗАЗ Lanos», реєстраційний номер [NUMBER] . За приписами ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відтак, в даному випадку є доведеним факт вчинення відповідачем [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому [PERSON] середньої тяжкості тілесне ушкодження. У результаті виниклої дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] згідно висновку судово-медичної експертизи № 05-6-01/092 від 23.03.2023 отримав наступні тілесні ушкодження, а саме: перелом правої плечової кістки та перелом правої малогомілкової кістки, що за ознакою тривалого розладу здоров`я відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень, знаходиться у причинному зв`язку із порушенням водієм [PERSON] вимог пп. 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України. Згідно з інформацією КНП «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня» Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області за №05-34/375 від 31.03.2023, потерпілий [PERSON] , [INFO] перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КНП «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня» з 19.12.2022 по 06.01.2023 - 18 ліжко-днів. Відповідно до проведеного розрахунку витрат на лікування встановлено, що всього на лікування [PERSON] витрачено 12 553,43 грн з них: кошти місцевого бюджету - 4071,90 грн, кошти НСЗУ за рахунок програми медичних гарантій Національної служби здоров`я України ( державний бюджет) 8481,53 грн. Отже своїми протиправними діями відповідач завдав державі майнової шкоди на загальну суму 12553,43 грн, що підтверджується доказами, наданими КНП «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня». Відповідно до п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого\~постановою КМУ №545 від 16.07.1993 року, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами (п. 3 вищевказаного Порядку). Стягнені в\~установленому порядку\~кошти згідно\~з п.\~4\~вищевказаного Порядку № 545 зараховуються до відповідного (державного чи місцевого) бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий. При цьому, жодних винятків щодо застосування цієї норми чинним законодавством не передбачено. Враховуючи те, що саме злочинними діями відповідача потерпілому спричинені тілесні ушкодження, внаслідок яких останній лікувався у КНП «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня» і наявна вина відповідача, а ним в добровільному порядку шкода не відшкодована, є всі підстави для стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілого, тобто матеріальних збитків, завданих державі внаслідок вчиненого кримінального правопорушення. Оскільки відсутні дії по відшкодуванню понесених витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення з боку державних органів та органів місцевого самоврядування, що фінансує комунальний лікувальний заклад, заступник керівника Смілянської окружної прокуратури звернувся до суду з відповідним позовом до особи, яка їх спричинила. В даному випадку встановлено порушення інтересів держави, яке полягає в невідшкодуванні відповідачем коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, внаслідок чого до бюджету не надійшли кошти в сумі 12553,43 грн. Згідност.\~1191\~ЦК України держава, Автономна республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають права зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. За змістом ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Відповідно дост. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальній справі, а також особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно зі статтею 18\~Закону України\~«Основи законодавства\~України про\~охорону здоров`я» фінансове забезпечення охорони здоров`я здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом. Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, призначені на охорону здоров`я, використовуються, зокрема для забезпечення медичної допомоги населенню, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень у цій сфері. Водночас, невідшкодування витрат, за рахунок державного та місцевого бюджетів на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, негативно впливає на фінансування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси територіальної громади і держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я, забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, що і є підставою звернення прокурора в межах своєї компетенції до суду на захист відповідних інтересів. Таким чином, враховуючи положення статті 1191 ЦК України, згідно з якою особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, тому органами, уповноваженими на виконання функцій держави та місцевого самоврядування у даних спірних правовідносинах, - є Корсунь-Шевченківська міська рада та Національна служба здоров`я України, які заходів для відшкодування шкоди не вживали. Смілянська окружна прокуратура листами повідомила КНП «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня», Корсунь-Шевченківську міську раду та Національну службу здоров`я України про зазначені обставини та з`ясовувала про вжиті заходи щодо стягнення із відповідача завданих збитків, на що було отримано відповіді про те, що ними не будуть вживати самостійних заходів представницького характеру для відшкодування шкоди, завданої злочином. Разом з тим, ненадходження до бюджету коштів, затрачених на лікування потерпілого [PERSON] від злочину негативним чином впливає на дохідну частину бюджету та фінансування видатків держави, у тому числі і на соціальну сферу в частині охорони здоров`я, що відповідно порушує інтереси держави. За обставин справи, розрахунок на відшкодування витрат за лікування потерпілого, проведений відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року, за стаціонарне лікування за фактичні витрати, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених хворим, що складають 12553,43 грн. Станом на дату звернення із позовом до суду збитки в сумі 12553,43 грн відповідачем не відшкодовані. Отже позовні вимоги про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину є цілком правомірними та обґрунтованими і підлягають до задоволення. При цьому, варто звернути увагу, що відповідно до ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.12, 81\~ЦПК України відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлених судом обставин спірних правовідносин. За таких обставин позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з цим позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved