Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

11.07.2025 позивач через свого представника звернувся до суду з даним позовом, в якому просить виділити в натурі нежитлове приміщення №52, загальною площею 56,6 кв.м., що становить 15/1000 частин будинку по [ADDRESS] , яке зареєстроване за ним на праві спільної часткової власності в окреме нежитлове приміщення, з присвоєнням окремої поштової адреси, припинивши право спільної часткової власності. В обгрунтування позову послався на те, що 17.11.2023 року між ним та [PERSON] укладено договір дарування нежитлового приміщення, за яким він прийняв в дар 15/1000 (п`ятнадцять тисячних) частин нежитлового приміщення №52, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальна площа якого в цілому становить 56,6 кв.м. 17.11.2023 року Червоноградською державною нотаріальною конторою здійснено державну реєстрацію права власності за ним нежитлового приміщення №52. Згідно технічного паспорту вказане нежитлове приміщення складається з тамбура площею 2,8 кв.м., коридору площею 14,9 кв.м., туалету площею 2,6 кв.м., солярію площею 5,3 кв.м., душової площею 2,1 кв.м., підсобного площею 4,8 кв.м., кабінету площею 12,3 кв.м., кабінету площею 11,8 кв.м. На праві спільної часткової власності даний будинок належить також Територіальній громаді в особі Шептицької міської ради (985/1000). У зв`язку із наміром виділити свою частку, він звернувся в КП «Шептицьке міжміське бюро технічної інвентаризації» Львівської обласної ради, яке надало висновок про те, що частка може бути виділена в натурі як приміщення. Зазначає, що звертався до Територіальної громади в особі Шептицької міської ради із пропозицією щодо надання згоди на укладення договору про виділ в натурі частки із спільної часткової власності в окреме нежитлове приміщення №52, проте йому відмовили в укладенні такого договору. При зверненні в Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Шептицької міської ради, щодо присвоєння (зміни) адреси своєї частки у даному нерухомому майні йому теж було відмовлено. Враховуючи наведене, змушений звернутися до суду. Тому просить позов задовольнити. Ухвалою від 14.07.2025 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 25.07.2025 надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача, у якому останній зазначає, що Шептицька міська рада не порушувала право власності позивача на спірний об`єкт нерухомого майна. Відповідно до свідоцтва про право власності на будівлі № [NUMBER] , будинок на [ADDRESS] , належить територіальній громаді в особі Червоноградської (Шептицької) міської ради. Водночас, згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та його архівної складової частини щодо об`єкта нерухомого майна №435773417 від 17.07.2025, співвласниками об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , є ряд фізичних осіб. Таким чином, вважає, що співвідповідачами в цій справі мають бути особи, що є співвласниками спірного об`єкта нерухомого майна. 07.11.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, призначено таку до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання позовних вимог. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ст.247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, перевіривши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником 15/1000 частки будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав № 420060132 від 28.03.2025 року, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №2827255246120 від 17.11.2023 року. Іншим співвласником житлового будинку, якому належить 985/1000 частки будинку за адресою: [ADDRESS] , є Територіальна громада в особі Шептицької міської ради. Таким чином, судом встановлено, що об`єктом права власності позивача є частка в праві власності на спільне майно в цілому (постанова ВС від 28.07.2021 року у справі № 310/7011/17). Згідно копії технічного паспорту, належна позивачу 15/1000 частка в праві спільної часткової власності, складається з тамбуру площею 2,8 кв.м., коридору площею 14,9 кв.м., туалету площею 2,6 кв.м., солярію площею 5,3 кв.м., душової площею 2,1 кв.м., підсобного площею 4,8 кв.м., кабінету площею 12,3 кв.м., кабінету площею 11,8 кв.м. Відповідно до копії наказу Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Шептицької міської ради №16-45/75-25 від 10.06.2025 року встановлено, що позивачу було відмовлено у зміні адреси, та роз`яснено необхідність подання додаткових документів, а саме договору про виділ у натурі частки із спільного майна або рішення суду. Згідно висновку КП «Шептицьке міжміське бюро технічної інвентаризації» Львівської обласної ради №1836 від 17.04.2025 року щодо технічної можливості виділу об`єкта нерухомого майна - за технічними показниками частка 15/1000 об`єкта нерухомого майна може бути виділена в натурі, як приміщення. З метою вирішення питання щодо виділу частки із спільної часткової власності в окреме нежитлове приміщення, шляхом укладення договору, позивач через свого представника звертався з такою пропозицією до Територіальної громади в особі Шептицької міської ради. Однак Виконавчим комітетом Шептицької міської ради у прийнятті пропозиції було відмовлено та рекомендовано вирішити питання в судовому порядку. Згідно з ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників),належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч.1 ст.356 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. За змістом ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ч.4 ст.364 ЦК України). Верховний Суд у постанові від 17 травня 2022 року у справі № 570/2438/19 (провадження 61-11448св20) зазначив, що виділ з нерухомого майна частки як самостійного об`єкта повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами, що, зокрема, встановлюється за результатами проведення будівельно-технічної експертизи та висновку щодо технічної можливості виділу. Допустимим доказом про технічну можливість поділу в натурі об`єкта нерухомого майна є висновок експерта або уповноваженого суб`єкта господарювання саме щодо технічної можливості такого поділу. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 лютого 2021 року у справі № 445/442/16. Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. У постанові від 16 листопада 2016 року у справі №6-1443цс16 Верховний Суд виснував, що частиною першою ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частці в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Системний аналіз правових норм статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку про те, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Оскільки учасники спільної часткової власності мають право власності на зазначене майно пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен виділити його співвласнику таку частину житлового будинку та нежитлових будівель, яка відповідає розміру та вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Звертаючись до суду з даним позовом на підтвердження заявлених вимог позивач надав висновок Комунального підприємства Львівської обласної ради «Шептицьке міжміське бюро технічної інвентаризації» щодо технічної можливості виділу в натурі його частки з об`єкта нерухомого майна. Матеріали справи не містять доказів, які б спростовували вищевказаний висновок або підтверджували те, що спірний об`єкт нерухомості неможливо виділити в натурі. Представник відповідача посилаючись на Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та його архівної складової частини щодо об`єкта нерухомого майна № 435773417 від 17.07.2025, вважає за необхідне залучити до участі в справі в якості співвідповідачів ряд фізичних осіб, які є співвласниками спірного об`єкта нерухомого майна. Як вбачається з витребуваних судом матеріалів інвентаризаційної справи будинку [ADDRESS] , спірний об`єкт нерухомого майна є нежитловим приміщенням. Нежитловим приміщенням є приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду, є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, має окреме незалежне призначення для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №598/175/15-ц). Таким чином, зважаючи на те, що спірний об`єкт нерухомого майна є нежитловим приміщенням, виділення в натурі якого жодним чином не порушує прав співмешканців будинку, суд не вбачає підстав для залучення останніх до участі в справі у якості співвідповідачів. За таких обставин та враховуючи, що технічна можливість виділу майна підтверджена належним висновком, виділ частки не потребує виконання будівельних робіт, втручання в інженерні мережі чи конструктивні елементи, не потребує отримання дозволу на їх проведення, такий виділ не порушує прав відповідача, та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору, сплачену при поданні позовної заяви, у розмірі 1345,27 грн.

Outcome: approved