Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Мошнівської сільської ради в інтересах дітей: [PERSON] , [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відібрання малолітніх дітей без позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначають, що відповідачка по справі [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] являється єдиним законним представником дітей, так як батько записаний відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Позивач вказує, що з 2021 року на контролі служби у справах дітей Черкаської міської ради перебувала родина [PERSON] , яка на той час виховувала малолітнього [PERSON] . У 2024 році народилася малолітня [PERSON] . Сім`я на території міста постійно змінювала адресу проживання, останній раз проживала за адресою: [ADDRESS] . До ССД ЧМР в січні 2025 року надійшла постанова Придніпровського районного суду м.Черкаси від 04.11.2024 року щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП України. Інформація щодо даної родини була направлена до Черкаського міського центру соціальних служб. Відповідно до інформації центру, зазначено, що гр. [PERSON] визнає, що має хронічний алкоголізм, який впливає на не виконання нею батьківських обов`язків. Мати не забезпечувала необхідного харчування двомісячній дитині, медичного догляду, лікування дитині, пояснюючи тим, що немає коштів. Випадок в родині класифіковано як складний. [PERSON] відмовилася від послуги соціального супроводу, у зв`язку з тим, що змінює місце проживання. Крім того, позивач зазначає, що з лютого 2025 року відповідачка [PERSON] разом зі своїми малолітніми дітьми проживала на території Мошнівської сільської ради, а саме в [ADDRESS] , службою у справах дітей виконавчого комітету Мошнівської сільської ради 03.02.2025 року дану родину було відвідано. Згідно з актом обстеження умов проживання, умови де проживають діти є задовільними, діти забезпечені необхідним для розвитку та зростання. У зв`язку з тим, що [PERSON] відносилася до вразливих осіб, служба у справах дітей виконавчого комітету Мошнівської сільської ради звернулася до КЗ «Центр надання соціальних послуг» Мошнівської сільської ради з проханням оцінити потреби сім`ї [PERSON] в соціальних послугах та надати допомогу відповідно до повноважень фахівців з соціальної роботи. Відповідно до листа від КЗ «ЦНСП» МСР від 17.02.2025 №19/01-06, виявлено, що родина [PERSON] перебуває в складних життєвих обставинах та їй буде надано соціальну послугу «Соціальний супровід сімей (осіб), які перебувають в складних життєвих обставинах». 08.04.2025 року до Служби у справах дітей виконавчого комітету Мошнівської сільської ради надійшло повідомлення про те, що 07.04.2025 року до КЗ «Черкаський центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» працівниками ювенальної превенції ГУНП в Черкаській області, був доставлений малолітній [PERSON] , та повідомлення про те, що КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради» 07.04.2025 року доставлена його сестричка [PERSON] у зв`язку з тим, що їхня мати [PERSON] разом з малолітніми дітьми 07.04.2025 року була виявлена працівниками поліції в [ADDRESS] , мала ознаки сильного алкогольного сп`яніння і не могла забезпечити належний догляд дітям. Крім того, 09.04.2025 року до Служби у справах дітей виконавчого комітету Мошнівської сільської ради із заявою звернулася [PERSON] (бабуся) про тимчасове влаштування в її сім`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що її донька [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Позивач зазначає, що [PERSON] приїздила провідувати своїх дітей, купувала смаколики, засоби гігієни, тощо. Однак під час даних приїздів виникали конфлікти між [PERSON] та [PERSON] . В черговий раз приїхавши до дітей, а саме 20.04.2025 відповідачка висловлювала погрози, образи та виражалася нецензурною лексикою, в сторону своєї матері [PERSON] , у результаті чого було завдано шкоди психологічному здоров`ю жінки. Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 30.05.2025 №707/1557/25, [PERSON] визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. 24.04.2025 року на засіданні комісії з питань захисту прав дітей виконавчого комітету Мошнівської сільської ради розглядалося питання про неналежне виконання батьківських обов`язків [PERSON] , на комісію відповідачка не з`явилася. В телефонному режимі відповідачці повідомлено, що їй надано 2-х місячний термін для виправлення ситуації, що склалася. 30.07.2025 року на засіданні комісії з питань захисту прав дітей виконавчого комітету Мошнівської сільської ради розглядалося питання про неналежне виконання батьківських обов`язків та доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. У зв`язку з тим, що в діях матері прослідковується заінтересованість в збереженні родинних відносин зі своїми дітьми, комісією з питань з питань захисту прав дітей виконавчого комітету Мошнівської сільської ради було вирішено: відібрати без позбавлення батьківських прав малолітнії дітей [PERSON] та [PERSON] у [PERSON] . Відповідачка, на засіданні комісії була присутня та погодилася з даним рішенням, так як немає роботи та постійного доходу, немає постійного місця проживання та можливості забезпечувати дітей. Відібрання дітей без позбавлення батьківських прав є тимчасовим заходом і відповідачка [PERSON] , відповідно до ч.3 ст.170 СК України, не позбавлена можливості повернути дитину, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню та догляду за малолітніми дітьми. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просив відібрати без позбавлення батьківських прав малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у [PERSON] , [INFO] , та передати їх органу Опіки та піклування Мошнівської сільської ради та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] аліменти на їх утримання в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на їх банківський рахунок в «Ощадбанку». (з урахуванням уточнення позовних вимог від 06.11.2025 року). В судове засідання представник позивача органу опіки та піклування Мошнівської сільської ради Калина К.І. не з`явилася, проте через канцелярію суду подала заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі, розгляд справи просила провести без її участі. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, проте через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи КЗ «Центр надання соціальних послуг»» Гладун С.М. у судове засідання не з`явилася, із заявами чи клопотання до суду не зверталася. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . До ССД ЧМР в січні 2025 року надійшла постанова Придніпровського районного суду м.Черкаси від 04.11.2024 року щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП України. Відповідно наданої інформації Черкаського міського центру соціальних служб до зазначено, що гр. [PERSON] визнає, що має хронічний алкоголізм, який впливає на не виконання нею батьківських обов`язків. Мати не забезпечувала необхідного харчування двомісячній дитині, медичного догляду, лікування дитині, пояснюючи тим, що немає коштів. Випадок в родині класифіковано як складний. [PERSON] відмовилася від послуги соціального супроводу, у зв`язку з тим, що змінює місце проживання. 08.04.2025 року до Служби у справах дітей виконавчого комітету Мошнівської сільської ради надійшло повідомлення про те, що 07.04.2025 року до КЗ «Черкаський центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» працівниками ювенальної превенції ГУНП в Черкаській області, був доставлений малолітній [PERSON] , та повідомлення про те, що КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради» 07.04.2025 року доставлена його сестричка [PERSON] у зв`язку з тим, що їхня мати [PERSON] разом з малолітніми дітьми 07.04.2025 року була виявлена працівниками поліції в [ADDRESS] , мала ознаки сильного алкогольного сп`яніння і не могла забезпечити належний догляд дітям. Встановлено, що 09.04.2025 року до Служби у справах дітей виконавчого комітету Мошнівської сільської ради із заявою звернулася [PERSON] (бабуся) про тимчасове влаштування в її сім`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що її донька [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Згідно рішення виконавчого комітету Мошнівської сільської ради комісії з питань захисту прав дитини від 05.08.2025 року №188 вирішено за доцільне відібрати без позбавлення батьківських прав малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , [INFO] . Таким чином, зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, свідоме нехтування своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідачки до своїх батьківських обов`язків та залишення дітей у неї є небезпечним для їх життя, здоров`я і морального виховання. Оскільки, положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України зобов`язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, тому позивач просить також стягнути з відповідачки аліменти на їх утримання в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на їх банківський рахунок в «Ощадбанку». (з урахуванням уточнення позовних вимог від 06.11.2025 року). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до\~ст. 150 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Як з`ясовано судом, тривалий час мати свідомо ухиляється від належного виконання батьківськіх обов`язків, не дбає про здоров`я, духовний та моральний розвиток дітей, не має виховного впливу на дітей. Щоб не позбавляти дитину сім`ї, і водночас забезпечити її інтереси, якщо батьки за об`єктивними причинами не спроможні виховувати дитину та здійснювати належний нагляд за нею, законодавством установлена спеціальна норма. Ця норма - відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав (ст. 170 СК України), яка виступає як сімейно-правова санкція поряд із позбавленням батьківських прав і є мірою відповідальності батьків за неналежне виховання дітей у сім`ї. Відібрання неповнолітньої від батьків без позбавлення батьківських прав, продиктовано турботою про неповнолітню і неможливістю батьків самостійно визначити її долю. Також є по суті превентивною мірою відносно батьків, оскільки надає їм можливість змінити своє ставлення до виховання дитини та слід розглядати як захід первинного впливу на батьків, які не справляються зі своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до вказаного положення відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав можливе лише за наявності підстав, передбачених пунктами 2-6 частини першої\~статті 164 СК України, а саме: батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. За змістом ч. 2\~ст. 170 СК України\~у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. Відповідно\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 16\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. № 3, ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. В даному випадку, судом встановлено, що малолітні [PERSON] та [PERSON] опинилися у складних життєвих обставинах, а саме те, що їх мати [PERSON] та [PERSON] неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки відносно них, не дбає про їх здоров`я, фізичний та духовний розвиток, діє всупереч інтересам дітей, тим самим позбавила їх права на належне батьківське виховання та утримання. Водночас, згідно ч.4\~ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Відповідно до п.2 ч.1\~ст. 164 СК України\~мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 2\~ст.166 Сімейного кодексу України\~особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку утримувати дитину та відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3\~ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я\~є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, суд враховує обов`язок матері утримувати дітей до їх повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідачка здорова, працездатна особа та має можливість надавати матеріальну допомогу, а діти потребує такої допомоги. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дітей, інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. При визначені розміру аліментів судом враховані всі повідомлені обставини, передбачені\~ст.182 СК України. З урахуванням наведеного, порівнюючи вагомість тих обставин, на які як на підставу для відібрання дитини посилається позивач, враховуючи особу і поведінку відповідачки, а також ураховуючи, що відібрання дитини від матері може бути застосовано лише як крайня міра, коли без відібрання не можна усунути загрозу для життя та здоров`я дітей у інший спосіб, то при наданих доказах і при вставлених судом конкретних обставинах, суд дійшов висновку, про неможливість залишення дитини у матері, адже це буде суперечити інтересам дітей, тому позов про їх відібрання без позбавлення батьків батьківських прав підлягає до задоволення. Оскільки позивачем при зверненні до суду у позовній заяві не вказано відомостей про наявний відкритий рахунок на ім`я дітей [PERSON] та [PERSON] для зарахування на нього аліментів, то суд вважає за доцільне зобов`язати Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мошнівської сільської ради відкрити рахунок у державному банку на ім`я дітей [PERSON] та [PERSON] . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивач був звільнений від сплати судового збору за подання позову в інтересах малолітніх осіб. Згідно із ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інших положень щодо сплати судового збору відповідачем, в разі задоволення вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, чинна редакція\~ЦПК України\~не містить. При цьому, суд виходить із необхідності обов`язкового покладення на сторону, не на користь якої ухвалено судове рішення та яка не звільнена від сплати судового збору, зобов`язання щодо сплати судового збору, а також суд виходить з того, що кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади (ч. 3\~ст. 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2019 по справі № 161/4985/17 зроблено висновок про те, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Приймаючи до уваги вимоги\~ст. 141 ЦПК України\~та положення\~Закону України «Про судовий збір», а також задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір у сумі 2422 грн. 40 коп. (по 1211 грн. 20 коп. за кожну із двох вимог, одна з яких має немайновий, а інша - майновий характер).

Outcome: approved