Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У серпні 2025 року представник ПрАТ «СК «АРКС» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] суму шкоди заподіяної відповідачем внаслідок ДТП у розмірі 47791,56 грн. та суму судового збору у розмірі 3028,00 грн.. В обґрунтування заявлених вимог зазначають, що 29 травня 2020 року між ПрАТ «СК «АРКС» та ТОВ «Діметра плюс» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № bm610a0k5, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб Daewoo Matiz, державний номер [NUMBER] . 19 серпня 2020 року у місті Києві по пр.Перемоги сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Daewoo Matiz», державний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля «Hyundai Accent», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Під час дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 24 вересня 2020 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] . На підставі заяви страхувальника ПрАТ «АРКС» здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 47791,56 грн., вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Daewoo Matiz», державний номер [NUMBER] . На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Hyundai Accent», державний номер [NUMBER] застрахована не була. Позивач зазначає, що виплачене страхове відшкодування в сумі 47791,56 грн., залишилося невідшкодованим, просить стягнути з відповідача, як винуватця дорожньо-транспортної пригоди. Рух справи Шевченківський районний суду міста Києва ухвалою від 29 серпня 2025 року постановив передати справу до Оболонського районного суду міста Києва. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 жовтня 2025 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, суддею скеровано запит до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) КП ГІОЦ «Реєстру територіальної громади м. Києва» щодо надання інформації про місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] та отримано Інформацію про останнє зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] . Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до розгляду на 03 грудня 2025 року. Від представника позивача 25 листопада 2025 року надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не скористався правом безпосередньої участі, в судове засідання не з`явився. Судова кореспонденція надсилалась на адресу, останнього відомого зареєстрованого місця проживання відповідача [ADDRESS] , проте повернута без вручення із позначкою « адресат відсутній за вказаною адресою». За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів за відсутності належно сповіщеного відповідача. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам наявним у справі, в їх сукупності, дотримуючись принципів об`єктивності, диспозитивності цивільного судочинства, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що 29 травня 2020 року між ПрАТ «СК «АРКС» та ТОВ «Діметра плюс» укладено договір добровільного страхування «все включено» наземного транспорту № bm610a0k5, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб Daewoo Matiz, державний номер [NUMBER] . (а.с.28-35). Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 24 вересня 2020 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода яка сталася 19 серпня 2020 року з вини [PERSON] , за що його притягнуто до адміністративної відповідальність за ст.124 КУпАП. (а.с.4). ТОВ «Діметра плюс» 21 серпня 2020 року звернувся до ПрАТ «СК «АРКС» із повідомленням про настання страхового випадку та зі заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі розрахунку страхового відшкодування ПрАТ «СК«АРКС» провело виплату ТОВ «Діметра плюс» страхового відшкодування в сумі 47791,56 грн.(а.с.11,12,13). На момент скоєння ДТП 21 серпня 2020 року цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Hyundai Accent», державний номер [NUMBER] застрахованою не була, що доводиться довідкою про перевірку чинності полісу внутрішнього страхування. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. У постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Отже, вина відповідача [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 3 ст. 30 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом статті 979 ЦК України і статті 16 Закону України «Про страхування», за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату в строк, встановлений договором. У частині першій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі статтею 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). На підставі досліджених судом доказів суд дійшов висновку про доведеність ПрАТ «СК«АРКС» заявлених позовних вимог до [PERSON] , а саме щодо стягнення виплаченого страхового відшкодування в розмірі 47791,56 грн, так як цивільна правова відповідальність водія на момент ДТП застрахована не була. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved