Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

26.09.2025 року до Калинівського районного суду Вінницької області звернулось МТСБУ із вказаним позовом та в обґрунтування позовних вимог послалося на те, що 31.12.2024 року о 15год.27хв. в місті Біла Церква, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом марки (моделі) «Ford», номерний знак « [NUMBER] », повертаючи ліворуч на регульованому перехресті, не надала перевагу в русі іншому транспортному засобу марки (моделі) «Ford», номерний знак « [NUMBER] », який рухався в зустрічному напрямку, та здійснила зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Шовкопляс О. від 28.01.2025 року у справі № 357/374/25 (номер провадження 3/357/706/25), [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На час скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до звіту від 11.02.2025 року № 039-25Д_SOS_250127-302737, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки (моделі) «Ford», номерний знак « [NUMBER] », з урахуванням зносу (206986грн.10коп.), перевищила вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (157339грн.94коп.). Вартість цього дослідження становила 1900грн.00коп. З метою визначення залишкової вартості транспортного засобу було здійснено додаткові розрахунки, відповідно до яких, вартість транспортного засобу марки (моделі) «Ford», номерний знак « [NUMBER] », в пошкодженому стані після дорожньо-транспортної пригоди (утилізаційна вартість) становить 44008грн.28коп. Таким чином, належний розмір відшкодування становив 113331грн.66коп. (157339грн.94коп. (вартість транспортного засобу до ДТП) 44008грн.28коп. (вартість транспортного засобу після ДТП)), яка відшкодована не була, у зв`язку із чим потерпіла сторона з метою отримання страхового відшкодування звернулася до МТСБУ з відповідною заявою. 12.05.2025 року згідно Платіжної інструкції № 14655, сума у розмірі 113331грн.66коп. була виплачена [PERSON] , а тому, посилаючись на вимоги ст.ст.1166, 1187 ЦК України, позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом, який просить задовольнити. Позивач МТСБУ в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, оскільки вважає себе не винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 31 грудня 2024 року о 15год.27хв. на вулиці Павліченка в місті Біла Церква Київської області, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу марки (моделі) «Ford Kuga Trend», номерний знак « [NUMBER] », під керуванням водія [PERSON] , та транспортного засобу марки (моделі) «Ford Fokus», номерний знак « [NUMBER] », під керуванням водія [PERSON] . Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Шовкопляс О. від 28.01.2025 року у справі № 357/374/25 (номер провадження 3/357/706/25), яка набула законної сили 06.02.2025 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до частин четвертої, шостої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Транспортний засіб марки (моделі) «Ford Fokus», номерний знак « [NUMBER] », відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого 12.05.2016 року ТСЦ 3242, на праві власності належить [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки (моделі) «Ford Fokus», номерний знак « [NUMBER] », на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» згідно Полісу № ЕР-218779448 обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.01.2024 року Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки (моделі) «Ford Kuga Trend», номерний знак « [NUMBER] », на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди не застрахована. Потерпілий [PERSON] звернувся до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до Звіту № 039-25Д_SOS_250127-302737 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеного 11.02.2025 року ФОП [PERSON] , вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу марки (моделі) «Ford Fokus», номерний знак « [NUMBER] », внаслідок його пошкодження, становить 157339грн.94коп. За проведення даного експертного дослідження, МТСБУ було сплачено 1900грн.00коп., що підтверджується Платіжною інструкцією № 9172, виданою 01.04.2025 року АТ «Укрексімбанк». За розрахунком вартості утилізації КТЗ марки Ford Fokus з номерним знаком « [NUMBER] » після ДТП та розміру регламентної виплати від 05.05.2025 року, розмір регламентної виплати становить 113331грн.66коп. Згідно наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України від 09.05.2025 року № 3.1/14597, визначено сплатити [PERSON] суму у розмірі 113331грн.66коп. за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Сума у розмірі 113331грн.66коп. сплачена [PERSON] , що підтверджується Платіжною інструкцією № 14655, виданою 12.05.2025 року АТ «Укрексімбанк». Відповідно до статті 41 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-ІV), МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно з підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 цього Закону № 1961-ІV, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК)). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК). Первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно. Спеціальний Закон № 1961-ІV регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. За змістом цього Закону страхове відшкодування, яке за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страховик виплатив третій особі, а не своєму страхувальнику, є одночасно й відшкодуванням шкоди третій особі (потерпілому) в деліктному зобов`язанні, оскільки страховик у договірних правовідносинах обов`язкового страхування відповідальності є одночасно боржником у цьому деліктному зобов`язанні. Отже, правові наслідки виплати страховиком страхового відшкодування за договором добровільного майнового страхування та виплати страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності різняться. Суд звертає увагу на те, що на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач [PERSON] , винна у скоєні дорожньо-транспортної пригоди, не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Викладене свідчить про обґрунтованість звернення другого учасника пригоди до позивача і одержання ним відповідного страхового відшкодування. Встановлені судом обставини свідчать про те, що понесені витрати позивачем, у зв`язку з виплатою страхового відшкодування потерпілому у дорожньо-транспортній пригоди з вини відповідача, підлягають стягненню з останньої в порядку регресу. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved