Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення сум за договором позики. Свої вимоги обґрунтував тим, що за розпискою від 30 грудня 2018 року відповідач отримав від позивача 5\~000 доларів США із обов?язком повернення вказаної суми до 15 січня 2019 року. Між тим, до наступного часу відповідач свій обов?язок не виконав, з урахуванням чого просив стягнути з відповідача на свою користь еквівалент в національній валюті 5\~000 доларів США, суму інфляційних збитків та суму 3% річних. Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.05.2023 року (головуючий - Жигулін С.М.) позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення сум за договором позики було задоволено. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.03.2024 року за заявою відповідача заочне рішення суду від 05.05.2023 року скасовано та призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження (а.с.83). 08.07.2024 р. письмово уточнивши розмір позовних вимог, представник позивача просив стягнути на користь позивача з відповідача 5\~000 доларів США, - суму позики, інфляційні витрати та 3% річних за період з 01.01.2019 р. по 31.12.2023 р. (а.с. 112-113). Ухвалою суду від 01.12.2025 р. явка позивача по справі була визнана обов`язковою. 08.12.2025 р. позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та суду підтвердив обставини, зазначені у позовній заяві. Зокрема, зазначив, що відповідач прийшов до нього до дому, попросив гроші у позику на два тижні або трохи більше або менше, позику у розмірі 5\~000 доларів США отримав, але потім почав його уникати, на телефонні дзвінки не відповідав. Суму позики або відсотки за користування грошима йому не повертав. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, а саме, в сумі 2500 доларів США, виходячи суто з порядності відповідача, обставини справи визнали частково, суду зазначивши наступне. А саме, 28.04.2025 р. у судовому засіданні представник відповідача пояснив, що безпосередньо відповідач грошові кошти у позивача не брав, грошові кошти він із позивачем повезли до Одеси та позивач передав їх третій особі - Олександру для інвестування на покупку баржи у м.Білгород-Дністровському, яку в подальшому мали порізати та продати. Проте, дохід отримано не було. Вважає документ, підписаний відповідачем від 30.12.2018 р. не розпискою про отримання грошових коштів, а інформаційною довідкою. Оскільки [PERSON] хворів, переніс інсульт, і, щоб не забув, відповідач написав таку інформаційну довідку. Зазначив, що [PERSON] потім повернув з цих 5000 дол.США 1\~000 дол.США., яку повернули позивачу, пізніше сам відповідач передав позивачу ще 100 дол.США. Розписки про передачу грошових коштів в сумах 1000 та 100 дол.США ніякі не укладались. 08.12.2025 р. у судовому засіданні представник відповідача суду зазначив, що вказана інформаційна довідка від 30.12.2018 р. складалась відповідачем у себе вдома, як проект. Тобто, якщо б позивач погодився на позичення йому грошових коштів, він би відповідач, написав таку розписку тощо. Заслухавши позивача, відповідача та їх представників, суд прийшов до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із ч. 2 ст.\~1046\~ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором (ч.1 ст. 1051 ЦК України). При цьому, за змістом ч. 2 ст.\~1051\~ЦК України при укладенні договору позики в письмовій формі (крім випадків укладення його під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини) безгрошовість такого договору не може ґрунтуватись на поясненнях свідків, а може бути підтверджена лише належними і допустимими доказами (ч. 2 ст. 58, ст. 59 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. Так, згідно оригіналу документу, наданого суду, вбачається, що 30.12.2018 р. [PERSON] отримав від [PERSON] в борг грошові кошти у розмірі 5\~000 дол. та зобов`язується їх повернути до 15.01.2019 р. (а.с.114). Отже, виходячи з аналізу вказаних норм та змісту вказаного документу, суд приходить до висновку, що між сторонами було укладено саме договір позики, на суму 5\~000дол.США, строком повернення - до 15.01.2019 р., про що і свідчить вищевказана розписка. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог закону. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Припиняється зобов`язання частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Виходячи з норм ст. 545 ЦК України, після прийняття виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі; якщо боржник видавав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові, у разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає, підтвердженням виконання боржником свого обов`язку є наявність боргового документа у боржника. Доказів наявності укладення інших договорів між сторонами та / або інших договорів позики з іншими особами, так, як і виконання повного або часткового вказаного договору позики, суду надано не було. Не встановлено судом і відповідачем не доведено, що розписка була безгрошова та/або написана відповідачем під впливом насильства (примусу) (ст.ст. 231 ЦК України) тощо. При \~цьому,\~ відповідно\~до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши суду належні докази відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України. Отже, суд приходить до висновку, що між сторонами будо укладено саме договір позики, про що свідчить розписка, з якою метою отримувались кошти, правового значення для договору позики не має. Доказів наявності між сторонами домовленостей щодо інвестиційної діяльності суду не надано. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог закону. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). У відповідності до вимог ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, індекс інфляції це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничих цілей. Офіційний індекс інфляції розраховується Державним комітетом статистики України і визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні. Визначення в договорі грошових зобов`язань у іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, однак унеможливлює урахування розрахованого Державним комітетом статистики України індексу інфляції для обґрунтування вимог, пов`язаних зі знеціненням боргу, визначеного в іноземній валюті. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Водночас, щодо\~стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за ст.. 625 ЦК України, суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, неустойка, нарахована позивачем, підлягає списанню кредитодавцем. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у\~період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX\~в Україні введений воєнний стан, тому в частині стягнення відсотків за період з 24.02.2022 р. по 31.12.2023 р. слід відмовити. Усього,\~за період\~з 01.01.2019\~р.\~по 23.02.2022\~р.\~з відповідача\~на користь\~позивача,\~виходячи з\~принципу диспозитивності\~цивільного судочинства,\~слід стягнути\~19\~470,56\~грн.\~(462,96 дол.США по курсу на 08.12.2025 р.(42,0567 грн.). Судові витрати\~підлягають стягненню\~з відповідача\~пропорційно задоволеним\~позовним вимогам,\~відповідно до\~ст.141\~ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial