Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Бакалець І.Г., 18.06.2025 звернувся в суд із позовом до [PERSON] , просить\~позбавити відповідачку батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позов мотивовано тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.01.2024. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] та син [PERSON] . Рішенням суду від 08.11.2024 відмовлено у задоволенні позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , однак звернуто увагу на необхідність змінити своє ставлення до виконання батьківських обов`язків. Вказує, що під час розгляду справи № 607/7091/24 [PERSON] на адресу суду подала заяву про визнання позову, в якій просила позовну заяву сина [PERSON] про позбавлення її батьківських прав задовольнити, так як не відчуває себе матір`ю [PERSON] . Дочка [PERSON] проживає з батьком, а син [PERSON] з матір`ю. Відповідачка [PERSON] зловживає алкогольними напоями, не займається вихованням дітей, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток. Всі обов`язки по вихованню двох неповнолітніх дітей та забезпечення їх всім необхідним, відвідування лікарів, батьківських зборів по місцю навчання дітей, [PERSON] взяв на себе. Відповідачка неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків, а саме за те, що за місцем проживання перебувала в стані алкогольного сп`яніння та через свій стан не могла забезпечити для дітей належні умови проживання та розвитку. У зв`язку з цим [PERSON] не виконала рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.11.2024 по справі №607/7091/24 та не змінила свого негативного ставлення до виконання батьківських обов`язків. З цих підстав просить позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.06.2025 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання від 31.07.2025 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання від 13.11.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про поновлення строку для подання відзиву. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених у ньому. Представник відповідачки проти задоволення позову заперечила, суду пояснила, що відповідачка на даний час працює за кордоном, по можливості забезпечує дітей та хоче брати участь у їх вихованні. З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову. Представник органу опіки і піклування Служби у справах дітей Великобірківської селищної ради Тернопільської області в судовому засіданні вказала, що позбавлення відповідачки батьківських прав є недоцільним. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.06.2009, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.01.2024 у справі № 607/23431/23. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 18.01.2010 Великобірківською селищною радою Тернопільського району Тернопільської області, та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актом цивільного стану про народження № 138/1/2017 від 11.04.2017, складеним ВРАЦС М.О. Арта муніципалітету Арта, Грецької Республіки. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявлять самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , Великобірківська селищна рада Тернопільського району Тернопільської області, як орган опіки і піклування, про позбавлення батьківських прав \~відносно сина [PERSON] , [INFO] , відмовлено. Звернуто увагу [PERSON] на необхідність змінити своє ставлення до виконання батьківських обов`язків щодо неповнолітнього сина [PERSON] . 23.11.2024 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір між батьками про проживання, виховання дітей та сплату аліментів на дітей, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Федірко Г.М., за № 2316. Відповідно до пунктів 1.3, 1.4 Договору, місцем проживання дітей батьки визначили місце проживання матері. На час тривалої відсутності матері дітей, [PERSON] , діти: [PERSON] та [PERSON] , будуть проживати з їх батьком [PERSON] , за адресою реєстрації його місця проживання, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 4.1. Договору [PERSON] та [PERSON] встановили розмір, строки та порядок виплати аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1598 грн на кожну дитину до досягнення повноліття. Відповідно до довідки № 75/09 від 10.04.2025, виданої старостою села Курівці Тернопільської міської ради, [PERSON] , [INFO] , з 01.12.2024 по даний час проживає без реєстрації зі своїм батьком [PERSON] на території Курівецького старостинського округу за адресою: [ADDRESS] . Згідно із довідкою № 45 від 10.04.2025, виданою директором Великоглибочецького ліцею імені Я. Стецька Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, мати учениці 2-Б класу [PERSON] , [PERSON] ніколи не відвідувала батьківських зборів, не цікавилася шкільним життям доньки, не бере участі у вихованні дитини. Відповідно до характеристики № 05-04/44 від 10.04.2025, виданої директором Великоглибочецького ліцею імені Ярослава Стецька Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Комарницькою О. та класним керівником Леськів Т., батько [PERSON] постійно цікавиться здобутками дитини, на батьківських зборах був присутній з дружиною [PERSON] . Батько співпрацює з вчителями, прислухається до порад, у дитини є позитивний поступ в навчанні і розвитку. Постановами Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.09.2024 у справі № 607/18267/24, від 14.06.2024 у справі № 607/12574/24, від 16.08.2024 у справі № 607/17339/24, від 05.06.2024 у справі № 607/9379/24, від 22.11.2024 у справі № 607/24979/24, від 13.03.2025 № 607/3610/25 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 184 КУпАП (неналежне виконання батьківських обов`язків відносно дітей [PERSON] та [PERSON] ) та накладено адміністративні стягнення. Орган опіки і піклування Великобірківської селищної ради надав висновок, який затверджений рішенням виконавчого комітету Великобірківської селищної ради № 206 від 25.08.2024 (а.с. 92-95), відповідно до якого вважає за доцільне не позбавляти батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . З висновку Служби у справах дітей Великобірківської селищної ради встановлено, що [PERSON] проживає з татом, [PERSON] та його дружиною, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] з зими 2024/2025\~року. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 30.07.2025\~, було зафіксовано, що за адресою: [ADDRESS] проживають без реєстрації в трьохкімнатній квартирі: [PERSON] [INFO] , батько дітей; [PERSON] [INFO] , дружина; [PERSON] [INFO] син [PERSON] ; [PERSON] [INFO] , донька [PERSON] ; [PERSON] [INFO] , донька [PERSON] . Умови проживання задовільні. Відповідно до акту-бесіди від 22.07.2025, проведено розмову з [PERSON] , [INFO] , в телефонному режимі. У ході розмови з [PERSON] , матір`ю дітей [PERSON] та [PERSON] , з`ясовано, що вона з 10 квітня 2025 року перебуває у Республіці Польща. Вона категорично заперечила щодо позбавлення її батьківських прав, оскільки вона дітей любить та вимушено поїхала за межі України, щоб заробити гроші для дітей та зробити кращі умови проживання. Відповідно до акту-бесіди від 04.08.2025 проведено розмову з [PERSON] , [INFO] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] . Під час бесіди з`ясовано, що [PERSON] (дочка [PERSON] ) з квітня 2025 року залишила місце проживання, оскільки поїхала в Республіку Польщу на заробітки. [PERSON] до 30.07.2025 проживав разом з дідом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Мати дитини періодично телефонує сину, підтримує з ним зв`язок. 23.07.2025 фахівцем [PERSON] проведено акт оцінки потреб сім`ї/особи, де вказано що [PERSON] на момент відвідування проживає з дідусем, оскільки мати перебуває за кордоном. Харчується добре, готує сам або дідусь. Самопочуття в нього дуже добре. Не має шкідливих звичок. На бесіду відкритий та комунікабельний. Постійно спілкується з мамою по телефону. [PERSON] турбує ситуація, що відбувається серед батьків. У бесіді з [PERSON] встановлено, що мама, [PERSON] , повертає аліменти на утримання дітей, які батько дітей їй сплачує, на його карточку. Крім того пересилає гроші, коли він її просить. Окрім цього, [PERSON] зазначив, що разом з батьком ходив забирати документи з КЗ Великобірківського ліцею імені Степана Балея. Однак це було рішення батька, яке суперечило його бажанню продовжувати навчатись в даному ліцеї. Також [PERSON] повідомив, що не хоче щоб матір позбавили батьківських прав стосовно нього. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона є дружиною позивача [PERSON] . [PERSON] з 31.12.2024 проживає разом з ними. [PERSON] не дбає за дітей, зловживає алкогольними напоями. [PERSON] проживає в гуртожитку, всі витрати, пов`язані з його утриманням несуть вони з чоловіком, зокрема, купляють йому одяг, передають їжу, надсилають кошти. Допитаний в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] суду вказав, що він проживав з матір`ю у селі Великі Бірки, на даний час мама знаходиться в Польщі на роботі. Зазначив, що в нього хороші відносини з матір`ю, вони періодично спілкуються по телефону, мама надсилає йому гроші. Не хоче, щоб маму позбавляли батьківських прав. Допитана в судовому засіданні малолітня [PERSON] суду пояснила, що вона проживає з батьком і з мамою [PERSON] . Вважає, що в неї дві мами: мама [PERSON] і мама [PERSON] . Більше спілкується з мамою [PERSON] , а з мамою [PERSON] спілкується, але не часто. Розглянувши справу суд доходить висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи із такого. Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша\~статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою\~статті 7 СК України\~передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII\~(далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із частиною першою статті 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною четвертою статті 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частиною першою статті\~164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої\~статті 164 СК України\~дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі\~статтею 166 СК України\~позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька/матері, так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Вказані правові висновки викладені в Постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 25 січня 2023 року у справі № 462/4705/19. Таким чином, при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько чи мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Статтею 165 СК України\~визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13). Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, а також врахувавши практику ЄСПЛ, суд дійшов такого висновку. Суд вважає доведеним той факт, що мати належним чином не виконувала батьківських обов`язків щодо належного виховання дочки та сина, у зв`язку з чим її неодноразово притягували до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 184 КУпАП. Разом з тим, більшість постанов про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності постановлялися судом до ухвалення попереднього рішення у справі про позбавлення її батьківських прав відносно сина. Однак рішенням суду від 08.11.2024 відмовлено у задоволенні позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав, звернуто увагу [PERSON] на необхідність змінити своє ставлення до виконання батьківських обов`язків щодо неповнолітнього сина [PERSON] . Водночас, суд встановив, що після ухвалення рішення суду, яким відмовлено у позбавленні [PERSON] батьківських прав відносно сина, сторони 23.11.2024 уклали договір про проживання, виховання дітей та сплату аліментів на дітей, яким передбачили, що місцем проживання дітей є місце проживання матері. На час тривалої відсутності матері дітей, [PERSON] , діти: [PERSON] та [PERSON] , будуть проживати з їх батьком [PERSON] . Суд також\~зазначає,\~що статтею\~171\~Сімейного кодексу\~України передбачено,\~що дитина\~має право\~на те,\~щоб бути\~вислуханою батьками,\~іншими членами\~сім`ї,\~посадовими особами\~з питань,\~що стосуються\~її особисто,\~а також\~питань сім`ї. Дитина,\~яка може\~висловити свою\~думку,\~має бути\~вислухана при\~вирішенні між\~батьками,\~іншими особами\~спору щодо\~її виховання,\~місця проживання,\~у тому\~числі при\~вирішенні спору\~про позбавлення\~батьківських прав,\~поновлення батьківських\~прав,\~а також\~спору щодо\~управління її\~майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Згідно практики ЄСПЛ, ігнорування думки дитини у справах про опіку, проживання, спілкування або вилучення з родини є порушенням права на повагу до сімейного життя (стаття 8 ЄКПЛ). Отже, при вирішенні спору, суд враховує також, що неповнолітній [PERSON] досяг 14 річного віку, здатний осмислено висловити своє ставлення, висловив свою категоричну думку про те, що він не хоче позбавляти матір материнських прав, підтвердив, що за час проживання з матір`ю в них склалися хороші відносини. Суд також встановив, що на даний час відповідачка працює за кордоном, однак періодично спілкується з дітьми по телефону, що підтвердили самі діти у судовому засіданні. [PERSON] також підтвердив, що за потреби та на його прохання мама надсилає йому кошти. Докази, надані [PERSON] не є достатніми для висновку суду, що поведінка [PERSON] досягла такого рівня, що неможливо її змінити у кращу сторону. Саме лише перебування відповідачки за кордоном не свідчить про невиконання нею своїх батьківських обов`язків. Крім цього, не зазначено, в чому полягає захист інтересів дітей шляхом позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до дітей. Орган опіки і піклування також надав висновок про недоцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно дітей. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки це є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову, оскільки позбавлення відповідачки батьківських прав відносно малолітньої дочки та неповнолітнього сина не буде відповідати меті такого заходу - захисту якнайкращих інтересів дітей. Разом з тим, суд вважає, що участь [PERSON] у вихованні дітей не є достатньою, а тому відповідачку слід попередити, що у разі в подальшому неналежного виконання нею батьківських обов`язків, вона буде позбавлена батьківських прав. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed