Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Представник Усенко Михайло Ігорович, який діє в інтересах позивача Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Кредит-Капітал»\~(далі\~ТОВ «ФК\~«Кредит-Капітал»),звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 6984254 від 26 квітня 2024 року в сумі 24140 (двадцять чотири тисячі сто сорок) гривень 20 копійок, та судові витрати. Позов мотивує тим, що 26 квітня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - ТОВ "Мілоан") та [PERSON] уклали договір про споживчий кредит № 6984254, згідно з умовами якого відповідач отримав 7500 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених даним договором. Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ "Мілоан" умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на потрібну йому суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору. 24 вересня 2024 року ТОВ «Мілоан» і ТОВ «ФК «Кредит-капітал» уклали договір відступлення прав вимоги №110-МЛ, згідно з яким на користь позивача відбулось відступлення прав вимоги за кредитним договором № 6984254 від 26.04.2024, боржником за яким є [PERSON] . Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором виконує не належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 24140,20 грн, із яких прострочена заборгованість за сумою кредиту - 7350 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків 11113,20 грн, прострочена заборгованість за комісією 777 грн, неустойка 4900 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 24140,20 грн та судові витрати у виді судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. Ухвалою суду від 04 вересня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 05.09.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] адвоката Кірюшина А.А. надійшов відзив на позовну заяву. Представник відповідача вважає, що усі твердження позивача є надуманими, бездоказовими та такими, що грунтуються виключно на припущеннях, суб`єктивних міркуваннях позивача, та не доведені документально. У відзиві представник відповідача зазначив, що стороною позивача не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про укладення між сторонами кредитного договору, а також відсутні докази надання коштів у позику, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Крім того, представник відповідача 05.09.2025 через систему «Електронний суд» звернувся із клопотанням про витребування у АТ КБ «Приватбанк» інформації по рахунку позивача № [NUMBER] . 22 вересня 2025 року представник позивача Усенко М.І. через систему «Електронний суд» скерував відповідь на відзив, у якому зазначив, що кредитний договір був укладений в електронній формі відповідно до чинного законодавства та підписаний відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який відображений у верхньому правому та верхньому лівому куті договору. Підписуючи кредитний договір, відповідач погодився, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначиними умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватися умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів, що розміщені на веб-сайті товариства та є невід`ємною частиною договору. Крім того, зазначив, що будь-яких доказів на спростування обставин, що кошти, визначені в електронному договорі у розмірі 7500,00 грн. надійшли в розпорядження відповідача на належну йому банківську картку, отримання та користування кредитними коштами, а також спростування розміру заборгованості по кредиту, розмір якої відображено у розрахунку, відповідач не надав. Просить поновити процесуальний строк для подачі відповіді на відзив, позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Ухвалою суду від 06 жовтня 2025 року витребувано у АТ КБ «Приватбанк» інформацію по рахунку позивача № [NUMBER] . Ухвалою суду від 29.10.2025 року продовжено стороні позивача процесуальний строк на подання відповіді на відзив та повторно витребувано у АТ КБ «Приватбанк» інформацію по рахунку позивача № [NUMBER] . До суду 17.11.2025 року надійшла витребувана інформація у АТ КБ «Приватбанк» за вих. № 20.10.0.0/7-251030/87097-БТ від 07.11.2025 . Судове засідання 18.11.2025 року відкладено узв`язку з відпусткою судді. У судове засідання представник позивача не з`явився, проте із змісту позову слідує, що просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] , його представник адвокат Кірюшин А. А. не з`явилися, не клопотали про відкладення судового засідання, хоча сповіщені про дату, час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Суд установив, що 26 квітня 2024 року ТОВ "Мілоан" та [PERSON] уклали кредитний договір № 6984254, який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора 410718. За умовами Кредитного договору ТОВ "Мілоан" надає [PERSON] кредит у розмірі 7500 гривень (п. 1.2 Кредитного договору) строком на 350 днів (п. 1.3 Кредитного договору) з 26 квітня 2024 року до 11 квітня 2025 року (п.п. 1.3, 1.4 Кредитного договору) зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 29473,5 грн, які нараховуються за ставкою 511 відсотків річних від фактичного залишку заборгованості за кредитом (п. 1.5.2, п. 1.5.3 Договору). Комісія за надання кредиту 851 грн (п. 1.5.1 Договору). Пунктом 4.1 Договору передбачено, що у разі прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або комісії та/або інших платежів згідно з умовами цього договору та графіку платежів, позичальник зобов`язаний сплатити на користь кредитодавця штраф у розмірі 700 гривень за кожний виподок порушення (невиконання або неналежного виконання) зобов`язання зі сплати платежів у визначені графіком платежів дати платежів, якщо порушення відповідної дати платежу триває більш ніж 6 днів. Згідно з п. 6.1 Договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Мілоан". Кредитний договір підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором 410718, що підтверджено довідкою про ідентифікацію. Відповідач [PERSON] отримав кредитні кошти в розмірі 7500 грн відповідно до кредитного договору, що підтверджено платіжним дорученням № 129402283 від 26.04.2024 ТОВ «Мілоан» (а.с. 15). Між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 24 вересня 2024 року укладено договір відступлення прав вимоги №110-МЛ/, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило за грошові кошти ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до боржників за кредитними договорами. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги №110-МЛ від 24 вересня 2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором в сумі 24140,20 гривень, з яких 7350 грн - сума заборгованості за сумою кредиту; 11113,20 грн сума заборгованості за відсотками, 777 грн комісія, 4900 - неустойка. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом норм ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, матеріали справи свідчать про досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору, як того вимагають положенняст.638 ЦК України. Відповідно до ч.ч.1. 3, 4. 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважаться таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного, у письмовій формі (ч. 12ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин мас бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний, цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряться за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Частинами 1 та 2 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 статті 1078 ЦК України). Статтею 1080 ЦК України визначено, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, [PERSON] відповідно до виписки з особового рахкнку ( а. с. 17)має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за кредитним договором № 6984254 в розмірі 24140,20 грн, з яких: 7350 гривень заборгованість за сумою кредиту; 1113,20 гривень - заборгованість за відсотками; 777 грн коміся; 4900 грн неустойка. Ураховуючи викладене, оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, встановивши укладення між сторонами Кредитного договору та наявність заборгованості за ними, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача за кредитним договором № 6984254 від 26.04.2024 року 7350 гривень заборгованість за сумою (тілом) кредиту та 777 грн заборгованості за комісією. Разом з тим, суд не погоджується з розміром нарахованих позивачем процентів за користування кредитом з огляду на таке. Так, з наданої представником позивача відомістю про щоденні нарахування та погашення за Кредитним договором № 6984254 від 26.04.2024 року установлено, що первісним кредитором здійснювалось нарахування відсотків за користування кредитом протягом 150 днів за ставкою 1,4% за період з 26.04.2024 року по 23.09.2024. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про споживче кредитування" законодавство про споживче кредитування в Україні ґрунтується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо надання послуг споживачам. Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1,00 %. Зміни до вказаної статті набули чинності з 24 грудня 2023 року відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг". Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відтак, укладаючи 26.04.2024 року договір, який за своєю суттю є договором споживчого кредитування, первісний кредитор не мав права визначати проценту ставку у розмірі 1,4% за один день користування кредитом протягом вищезазначених строків 150 днів, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% на день. Судом проведено власний розрахунок заборгованості [PERSON] зі сплати відсотків за процентною ставкою 1% за Кредитним договором № 6984254 від 26.04.2024 року за користування кредитом протягом 150 днів за періоди: 7500 грн (сума боргу) х 1% : 100 % = 75 грн х 35 днів = 2625 грн; 7350 х 1% : 100% = 73,5 х 115 днів = 8452,50 грн. Разом 11077,50 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості зі сплати відсотків за Кредитним договором № 6984254 від 26.04.2024 року становить 7402,5 грн (11077,50 грн 3675 грн), оскільки відповідачем відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення сплачено відсотків 3675 грн (2100 + 1575 = 3675) грн. - 16.05.2024 на суму 2100 грн та 31.05.2024 на суму 1575 грн. Крім того, суд відмовляє позивачу у стягненні з відповідача 4900 грн неустойки відповідно до п.9.1 розділу 9 "Відповідальність. Обставини непереборної сили" кредитного договору. Так, згідно до пункту 18 "ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, беручи до уваги вищенаведене, суд відмовляє позивачу у стягненні з відповідача неустойки в сумі 4900 грн. Разом з тим, твердження представника відповідача про відсутність доказів, які б свідчили про укладення між сторонами кредитного договору, а також відсутність доказів надання коштів у позику, спростовуються матеріалами справи та частковим виконанням відповідачем зобов`язань по кредитному договору. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки наданим у справі доказам у їх сукупності, встановивши факт укладення між сторонами кредитного договору та наявність заборгованості за ним, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 6984254 від 26.04.2024 у розмірі 15529,50 гривень, з яких 7350 грн - сума заборгованості за сумою кредиту; 7402,50 грн сума заборгованості за відсотками; 777 грн - комісія. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в сумі 1558,34 (15529,50:24140,20х2422,4=1558,34) грн, враховуючи часткове задоволення позову та його надходження до суду через систему "Електронний суд". Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 8000 грн, суд зазначає наступне. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, на підтвердження заявлених вимог на правову допомогу представник позивача надав суду наступні докази: копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 01.07.2025 № 0107; акт №Д/1548 наданих послуг від 20.08.2025; детальний опис наданих послуг до акту №Д/1548 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01 липня 2025 року, відповідно до яких сума наданих послуг складає 8000 грн. Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні без участі представника позивача. Крім того, послуги надані адвокатом, є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом його діяльності, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги зміст заяв та клопотань представника позивача по суті, складність справи, яка є нескладною та розглядалась в спрощеному позовному провадженні, а також враховує, що представник позивача не брав участі у судовому засіданні. Виходячи з критерію розумності, реальності таких витрат, суд уважає, що визначений розмір оплати є дещо завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial