Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

У позовній заяві представник позивача [PERSON] , адвокат Климович Т.Д., просить постановити рішення про позбавлення відповідачки батьківських прав щодо її сина - [PERSON] , [INFO] , що є позивачем у даній справі. Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що відповідачка [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки щодо своєї дитини - позивача [PERSON] , не бере участі у його вихованні, не дбає про його фізичний, духовний розвиток, здоров`я, тобто повністю самоусунулась від виховання сина, у зв`язку з чим останній на даний час проживає в родині своєї сестри, що стверджується Актом обстеження умов проживання від 21.06.2025 року. [PERSON] ухилялася від виконання батьківських обов`язків, ображала сина, висловлювалася нецензурною лайкою, шарпала його за одяг, била, чим заподіяла шкоду фізичному та психічному здоров`ю останнього за що Постановою Любомльського районного суду Волинської області у справі № 163/332/25 від 06.02.2025 року її притягнуто до адміністративної відповідальності. Орган опіки та піклування надав висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно неповнолітнього [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] повідомив, що проживає зі своєю сестрою [PERSON] у селі Куснища, навчається у 9 класі Куснищанського ліцею. Про місцезнаходження матері йому нічого не відомо, адже більше року вона йому не телефонує, не навідує та не забезпечує матеріально. Проживати із сестрою позивачу добре, [PERSON] про нього дбає, готує їсти та дає гроші, в сім`ї гарні відносини. Представник позивача в засіданні повністю підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з огляду на свідоме рішення відовідачки самоусунутися від виконання батьківських обов`язків. Відповідачка [PERSON] про розгляд справи була належним чином повідомлена та подала через канцелярію суду клопотання, у якому визнала позовні вимоги у повному обсязі, просила позбавити її батьківських прав, а справу розглянути за її відсутності. Від Любомльської міської ради електронною поштою надійшла заява про підтримання позову і розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. Позивач [PERSON] являється сином [PERSON] , що стверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00051676553 від 09 червня 2025 року. Згідно обліково-статистичної карти дитини № 0698687 [PERSON] перебуває на обліку в ССДСМ Любомльського міськвиконкому з 31 січня 2025 року як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах у зв`язку із ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків. Постановою Любомльського районного суду Волинської області у справі № 163/332/25 від 06.02.2025 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона нецензурною лайкою ображала сина, шарпала його за одяг, била, чим заподіяла шкоду фізичному та психічному здоров`ю останнього та за ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини. Неповнолітній [PERSON] проживає в родині своєї сестри [PERSON] по [ADDRESS] та перебуває на її повному утриманні і вихованні, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 21.05.2025 року . Факт родинних відносин між позивачем та [PERSON] , як братом та сестрою, стверджується її свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , згідно якого матір`ю [PERSON] є [PERSON] , та свідоцтвом про шлюб, згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка « [PERSON] ». Під час обстеження умов проживання неповнолітнього [PERSON] разом з сестрою [PERSON] комісія встановила, що в будинку чисто, затишно, кімнати умебльовані, наявна побутова техніка, продуктами харчування сім`я забезпечена в достатній кількості. Діти мають місце для сну та відпочинку, забезпечені одягом та взуттям по сезону. За результатами огляду, проведеного Службою у справах дітей Любомльської міської ради, рекомендовано звернутися в безоплатну правову допомогу з метою подачі позовної заяви до суду про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо [PERSON] . Відповідно до змісту висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Любомльської міської ради від 26.08.2025 року, орган опіки та піклування на підставі зібраних матеріалів встановив, що відповідачка не бере участі у вихованні сина, не турбується про його фізичний і психічний стан, не проявляє материнської турботи, чим самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків. Зі слів [PERSON] з`ясовано, що відповідачка тривалий час його всіляко ображала, вчиняла щодо нього різного роду насильство, через що від був змушений залишити дім та перейти проживати до сестри. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до частини першої статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У статті 18 цієї Конвенції визначено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із ч.ч.1-5 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз досліджених по справі доказів дає обґрунтовані та достатні підстави вважати, що відповідачка [PERSON] свідомо не виконує своїх батьківських обов`язків стосовно неповнолітнього сина [PERSON] , умисно самоусунулася від його виховання та утримання, долею та життям сина взагалі не цікавиться, тривалий час перебуває за кордоном. Жодних дій, які б вказували на інтерес відповідачки до життя позивача, у справі не встановлено. Ні на засідання органу опіки та піклування, ні в жодне підготовче та судове засідання, відповідачка не прибула, натомість, у заяві сама просила позбавити її батьківських прав, що свідчить про її байдужість до дитини та вказує на те, що змінити своє ставлення до сина вона не бажає. Існування певних об`єктивних чинників, які б не залежали від волі відповідачки і унеможливлювали виконання нею своїх батьківських обов`язків, по справі не встановлено. Таким чином, заявлені вимоги щодо позбавлення відповідачки батьківських прав відповідають положенням ст.ст.150, 164 СК України, тому є підставними і підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати по справі у вигляді судового збору належить покласти на відповідача.

Outcome: approved