Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначає, що 16 грудня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено кредитний договір №103783194, за умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. 16.07.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «МІЛОАН» було укладено Договір факторингу №16072024, відповідно до умов якого останнє передає (відступає) ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 16.07.2024 до Договору факторингу № 16072024 від 16.07.2024, ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 59060 грн, з яких: 20000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 39060 грн - заборгованість за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, а тому відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в сумі 59060 грн. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Лещенко О.В. було відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, яку сторони отримали в установлений законом строк. Відповідач в установлений судом строк не подав заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечував проти позову.Зазначив, що в цілому заперечує щодо підписання кредитного договору № 103783194 із ТОВ «Мілоан», зазначає, що договір з цією юридичною особою не відписував та кошти від неї не отримував. Зазначає, що питання укладення кредитного договору № 103783194 розглядалось із сервісом швидкого кредитування Tengo. Відповідач зазначає, що позивачем будь-яких доказів на підтвердження факту дотримання процедури, встановленої Законом України «Про електронну комерцію», не надано. Вважає, що позивачем доказів того, що кредитний договір підписано [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чи у інший спосіб, визначений Законом України «Про електронну комерцію», не підтверджено. Крім того, Відомість про щодення нарахування та погашення, надана позивачем, не є електронним документом, ніким не підписана, його відповідність оригінальному примірнику ніким не засвідчено. Розрахунок не містить усіх необхідних атрибутів і у ньому не визначено загальний розмір заборгованості, платіжне доручення № 36675643 ніким не підписане. Також зазначає, що сторона позивача не надала виписку про рух коштів, яка б могла підтвердити заборгованість відповідача, а саме отримання кредитних коштів та їх використання. Відповідач зазначає, що позивачем доказів електронного підписання відповідачем паспорта споживчого кредиту та дати такого підписання не надано, а сам паспорт не відповідає вимогам, що викладено у Законі України «Про споживче кредитування». Також наявний у матеріалах справи договір факторингу від 16.07.2024 № 16072024 не містить інформації про визначену й погоджену сторонами договору вартість послуг позивача як фактора, позивачем не надано жодного доказу про сплату коштів. Також відповідач зазначає, що суду не надано докази направлення відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором, крім того відповідач не надавав згоду ТОВ «Мілоан» для відступлення права вимоги після закінчення строку дії договору. Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що укладення договору було здійснено в електронній формі в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) Товариств. Клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення Заявки на отримання кредиту на Сайті Товариства, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення. У відповідності до умов договору, його підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні договору, а саме [NUMBER] . ТОВ «ФК «ЄАПБ» звертаючись до суду з позовом зазначало, що Позичальник через особистий кабінет на веб-сайті первісних кредиторів подавав заявки на отримання кредитів за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надсилав [PERSON] за допомогою засобів зв`язку на зазначений нею номер телефону - [NUMBER] одноразовий ідентифікатори у вигляді СМС-кодів (одноразовий ідентифікатор - дані електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності), які відповідач використовував для підтвердження підписання вищевказаних договорів. Виходячи з вищевикладеного слідує, що договори були підписані позичальником за допомогою одноразових паролів-ідентифікаторів, які були надіслані первісними кредиторами на номер телефону, зазначений [PERSON] при реєстрації на сайті кредитодавців, на підтвердження чого у ідентифікаційній частині договорів містяться коди ідентифікатори відповідача, що і є його безпосереднім підписом. Представник позивача зазначає, що кредитний договір було укладено в електронній формі, яка прирівнюється за законом до письмової шляхом прийняття (акцепту) відповідачем пропозиції (оферти) позикодавця укласти такий договір у мережі Інтернет, при цьому прийняття відповідачем пропозиції укласти зазначені договори здійснено шляхом заповнення ним, зокрема, формуляра заяви (форми), паспорта споживчого кредиту або позики, про прийняття такої пропозиції в електронній формі та підписанням за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Представник позивача зазначає, що разом з позовною заявою надавав докази, що підтверджують перерахування коштів відповідачу та деталізовані розрахунки заборгованості. Зазначає, що надані позивачем докази є належними, допустимими та достатніми для підтвердження надання/перерахування коштів позичальнику та обґрунтування розміру заборгованості відповідача за договором, отже позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» є законними та обґрунтованими. У відповіді на відзив зазначено, щовідповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Зазначає, що кредитний договір діє до повного виконання сторонами свої зобов`язань, тому кінцева дата строку кредиту - є лише датою повернення кредиту, а не датою закінчення строку дії кредитного договору.Також представник позивача вказує на те, що у законодавстві України не передбачено обов`язку правонаступника кредитора мати підтвердження направлення Боржнику повідомлення про відступлення права вимоги. До суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно з якими доказів про дотримання відповідного встановленого регламенту й , зокрема, електронного повідомлення про прийняття пропозиції про укладення цього договору (акцепт) (п.п. 6.2. кредитного договору на який посилається Позивач); застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Кредитодавцем електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує його (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту) - так і не надано. Зазначає, що також не надано формуляр заяви (форми), паспорта споживчого кредиту або позики, про прийняття такої пропозиції в електронній формі та підписанням за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Також у запереченнях вказано, що сумнівними є доводи позивача щодо підтвердження перерахування коштів відповідачу, адже представником позивача «ТОВ «ФК «ЄАПБ» зазначено, що він не володіє та не може володіти доказами належності картки відповідачу та первинними документами бухгалтерського обліку, що підтверджують факт перерахування коштів зі сторони первісного кредитора за укладеним договором відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність».Відповідач зазначає, що будь-яких документів, які б підтверджували набуття позивачем статусу фінансової установи, а відтак правомірність набуття права вимоги за кредитним договором, у матеріалах справи так і не надано, позивачем не підтверджено свої позовні вимоги належними та допустимими доказами, які можуть бути прийнятими судом до уваги при задоволенні позовних вимог, розмір заявлених позовних вимог не аргументовано та не підтверджено, просить відмовити у задоволенні позову. Крім того, 24.11.2025 до суду надійшло клопотання представника позивача про витребування доказів. Суд, розглянувши зазначене клопотання, зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Суд дійшов висновку, що зазначене клопотання слід залишити без задоволення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статей 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно зі ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Судом встановлено, що 16 грудня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено кредитний договір №103783194, за умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. 16.07.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «МІЛОАН» укладено Договір факторингу №16072024, відповідно до умов якого останнє передає (відступає) ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 16.07.2024 до Договору факторингу № 16072024 від 16.07.2024, ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 59060 грн, з яких: 20000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 39060 грн - заборгованість за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідачат позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, а тому відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в сумі 59060 грн. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язків, передбачених договором, у нього виникла заборгованість за кредитним договором №103783194 від 16.12.2021 року у загальному розмірі 59060 грн, що підтверджується долученим до позовної заяви розрахунком заборгованості. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, вказані договори були укладені у вигляді електронного документа відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» законодавець закріпив, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. В ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» законодавець, в свою чергу, закріпив, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до п.п.12,13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; електронні дані - будь-яка інформація в електронній формі. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору, що встановлено п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе за договором зобов`язання, підтвердив у відзиві на позовну заяву, що номер мобільного телефону,на який було надіслано одноразовий ідентифікатор, належить йому, доказів щодо відсутності надходження кредитних коштів за вказаним кредитним договором на його рахунок суду не надав, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у заявленому розмірі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3028 грн

Outcome: approved