Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), інтереси якої представляє адвокат, Чекал Олена Григорівна, заінтересована особа: приватний нотаріус Мкртичян Заріна Арамівна про встановлення\~факту родинних\~відносин,\~а саме що померлий [INFO] [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), є її рідним братом. В обґрунтування заяви, заявниця стверджує, що є рідною сестрою [PERSON] , [INFO] . Та через допущену помилку у прізвищі при перекладі виникла невідповідність між документами, що унеможливлює встановлення факту родинних відносин заявниці з її рідним братом. За результатами автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Бескровного Я.В., який фактично отримав матеріали справи 27 жовтня 2025 року. Ухвалою суду від 31 жовтня 2025 року заяву залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків. 7 листопада 2025 року представником заявника через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» подано заяву про усунення недоліків, яку суд отримав 10 листопада 2025 року. Ухвалою суду від 13 листопада 2025\~року\~вказану прийнято до розгляду в порядку окремого провадження, призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні\~на 09\~грудня 2025\~року о\~11\~год.\~30\~хв.\~в залі Київського районного суду міста Одеси (місто Одеса, вулиця Варненська, 3-Б, 204 кабінет). До судового засідання призначеного на 09.12.2025 року сторони по справі не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Від представника заявника надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Заінтересована особа приватний нотаріус у судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Оцінивши надані докази у їх сукупності та діючи в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 22 грудня 1961 року Київським відділом РАЦС у місті Одесі було зареєстровано шлюб між [PERSON] , 1934 року народження, та [PERSON] , 1940 року народження, про що складено актовий запис №2251 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] , оформлене російською мовою. У подружжя народилися двоє дітей: донька [PERSON] , яка народилась [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Приморським відділом РАЦС м. Одеси 24 травня 1963 року (актовий запис №980), а також син [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 27 січня 1967 року пунктом реєстрації актів цивільного стану при управлінні коменданта гарнізону радянських військ (актовий запис №62). 04 грудня 1998 року Київським районним відділом УМВС України в Одеській області батьку заявниці було видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] на ім`я « [PERSON] », при цьому у графі прізвище російською мовою воно зазначалось як « [PERSON] ». Батько заявниці помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16 лютого 2020 року, виданим Одеським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Мати заявниці [PERSON] у документах українською мовою значилась прізвищем « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28 лютого 2000 року. Судом також встановлено, що під час складання актового запису про народження [PERSON] органом РАЦС було допущено помилку в зазначенні прізвищ його батьків « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] »/« [PERSON] ». В окремих документах батька - [PERSON] - що стосувалися проходження військової служби, допускались розбіжності у написанні його прізвища (посвідчення майстра водіння танків № [NUMBER] , військовий квиток серії [NUMBER] , посвідчення пенсіонера Міністерства оборони України № [NUMBER] та довідках [INFO] ) На підставі свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 05 серпня 2015 року заявниці було відновлено її дошлюбне прізвище « [PERSON] » замість « [PERSON] ». 22 вересня 2015 року Київським районним відділом у місті Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області заявниці видав паспорт громадянина України серії [NUMBER] , у якому її прізвище українською мовою зазначено як « [PERSON] », а російською мовою « [PERSON] ».10 листопада 1998 року [PERSON] було внесено до Державного реєстру фізичних осіб платників податків із присвоєнням ідентифікаційного номера. Згідно зі свідоцтвом про восьмирічну освіту серії [NUMBER] від 12 червня 1982 року [PERSON] , 1966 року народження, закінчив середню школу №63 у місті Одесі. Разом з тим, частина документів [PERSON] , зокрема паспорт громадянина України для виїзду за кордон, оформлений 17 липня 1997 року, були видані на прізвище « [PERSON] ». 09 грудня 2004 року видано картку фізичної особи платника податків із присвоєнням ідентифікаційного номера, оформлену українською мовою на ім`я « [PERSON] ». 10 лютого 2004 року відповідно до розпорядження органу приватизації №181225 квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , було передано у спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] . 18 лютого 2004 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір дарування, за яким вказану квартиру було передано у власність [PERSON] . Договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Філімоновою Г.В. та зареєстровано в реєстрі за №868. [INFO] помер [PERSON] , який народився [INFO] у місті Магдебург, що підтверджується свідоцтвом про смерть № [NUMBER] , виданим 31 жовтня 2023 року органом реєстрації актів цивільного стану громади Шварценбрук. Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мкртичян З.А. заведено спадкову справу №5/2024 після смерті [PERSON] . Заявниця [PERSON] єдина звернулася із заявою про прийняття спадщини за законом, однак Довідкою №111/02-14 від 06 жовтня 2025 року заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через наявні розбіжності у написанні прізвищ померлого (« [PERSON] ») та заявниці (« [PERSON] »), що унеможливлює підтвердження факту їх родинних відносин. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України,\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~з ч. 1 ст. 2 ЦПК України,\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України,\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, \~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 1 частини 1 статті 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року, викладених у п. 1 постанови №5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не\~має іншої\~можливості одержати\~або відновити\~загублений чи\~знищений документ,\~який посвідчує\~факт,\~що має\~юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип права на справедливий суд, який означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зазначене положення кореспондується частиною 3 статтею 12 ЦПК України. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, суд вважає, що наявна сукупність доказів у справі дає змогу встановити юридичний факт, у судовому порядку, а тому суд вважає за можливе заяву задовольнити. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved