Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) звернулася до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до відповідача [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач) про стягнення неустойки (пені) по виплаті аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: доньок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою і знаходиться на її утриманні. За рішенням Канівського міськрайонного суду у 2018 році, шлюб між сторонами було припинено. Згідно рішення суду у справі № 697/1204/18 та поданим на виконання судовим наказом, у виконавчому провадженні №56786122 стягуються аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання доньок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою і знаходиться на її утриманні в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку боржника, але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до його повноліття. З часу офіційного розлучення позивачка постійно проживає в місті Каневі Черкаського району Черкаської області. На підставі виконавчого документу про виконання аліментних зобов`язань №697/1204/18 у 2018 році розпочато виконавче провадження № 56786122 яке на цей час перебуває в провадженні Канівського відділу Державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області. Згідно поточного розрахунку про заборгованість зі сплати аліментів, борг відповідача станом на 25.08.2025 складає 59598 гривень. Розмір заборгованості по сплаті аліментів визначений державним виконавцем в судовому порядку відповідачем не оскаржено. Позивач зазначає, що на сьогоднішній день відповідач зобов`язань визначених рішенням суду у повному обсязі не виконує, заборгованість зі сплати аліментів продовжує збільшуватись. Відповідно до вимог ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Позивачка стверджує, що відповідач на протязі тривалого часу (з 01.09.2024-25.08.2025), належним чином не сплачував визначений судом розмір аліментів, що в сукупності складає 12 місяців, або 360 днів, розмір 1% пені з загальної суми заборгованості становить: 59598x356 (кількість днів заборгованості) х 1%. Також позивачкою було зроблено розрахунок заборгованості за пенею (неустойкою) та зазначено, що обрахована сума заборгованості: перевищує розмір фактичної заборгованості в сумі 59598 грн.. Таким чином загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів за останні дванадцять місяців станом на 25.08.2025 перевищує розмір заборгованості яка існує станом на 25.08.2025 в сумі 59598 грн.. Позивачка зробила посилання на норми частини 1 статті 196 СК України, якою передбачено, що у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених ч. 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміру застосованих заходів примусового виконання, передбачених ч. 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження». Таким чином частиною 1 статті 196 СК України безальтернативно встановлено обмеження розміру стягнення судом неустойки (пені) - не більше 100 відсотків заборгованості за аліментами встановленими розрахунком державного виконавця тобто - 59598 гривень. У зв`язку з вищезазначеним, позивач просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з липня 2024 року по серпень 2025 року у розмірі 59598 грн.. Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09.09.2025 відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 14.10.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.37). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог та зазначив, що платив аліменти та заборгованість по можливості, у залежності від свого доходу. Суму неустойки вважає непомірною. Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №5686122 від 16.07.2018, винесеної державним виконавцем Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Гладковою Тетяною Михайлівною, вбачається, що на підставі судового наказу №697/1204/18 виданого 06.07.2018, було відкрито виконавче провадження про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини, починаючи з 25.06.2018. Стягувач [PERSON] , боржник [PERSON] (а.с.9). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виданого державним виконавцем Канівського ВДВС у Черкаському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Шамсутдіновою Ю.В., відповідач [PERSON] станом на липень 2025 року має заборгованість по сплаті аліментів в межах виконавчого провадження №5686122 у розмірі 59598,34 грн. (а.с.11). Факт зміни прізвища позивачки підтверджується копією рішення суду №697/762/23 від 31.05.2023, з якого вбачається, що « [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14.01.2020 у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №40. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.6-7). Відповідно до\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. В Декларації прав людини проголошено, дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги є природним обов`язком батьків, що випливає звичайно зі змісту положення\~ст. 180 Сімейного кодексу України, яке зобов`язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-111, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до\~Закону України «Про охорону дитинства», закон визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет. Основні засади державної політики у цій сфері ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини, та з метою забезпечення прав дитини на такі умови життя, які будуть достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку дитини. Відповідно до частини другої\~статті 141 СК України\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій\~статті 155 СК України. Статтею 180 СК України\~встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя\~статті 182 СК України\~у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Відповідно до\~ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»\~визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому\~Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі спору - судом (ч. 3\~ст. 195 СК України). Виходячи зі змісту вищенаведених законодавчих норм, позивач має право щодо стягнення заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилась через неналежне виконання відповідачем, свого обов`язку на утримання дитини. У разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою\~статті 196 СК України\~при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене\~ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили. Правило про стягнення неустойки (нені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було викопане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення непі. Таке правило застосовується в разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першою дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені па заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Як роз`яснено у п. 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена уст. 196\~СК України, настає лише за наявності вини цієї особи; на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до вимог\~ст. 18 ЦПК України\~судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами. Виходячи з наведеного, законодавець не ставить обов`язок по сплаті аліментів, у разі обізнаності платника аліментів про їх стягнення, в залежність від стягнення таких за виконавчим листом шляхом відрахування із заробітної плати чи іншого доходу, оскільки судові рішення, що набрали законної сили, підлягають обов`язковому виконанню. З матеріалів справи вбачається, що відповідач знав про судове рішення про стягнення аліментів, але аліменти сплачував частково, тому заборгованість із аліментів виникла з вини відповідача як особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, а тому позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно з ч. 1\~ст. 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У\~статті 196 СК України\~не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць (сума аліментів, які не були сплачені); Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць (сума аліментів які не були сплачені); Q2 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1\~ст. 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму (постанова Верховного Суду України від 25 квітня 2018 року, справа №572/1762/15-ц). Згідно розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, здійсненого позивачем з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, розмір неустойки (пені) за виконавчим документом значно перевищує суму заборгованості за аліментами. Враховуючи, що сума заборгованості відповідача по аліментам на утримання дитини складає 196673\~грн., то з урахуванням вимог\~ст. 196 СК України, підлягає стягненню пеня за несплату аліментів на утримання дитини в розмірі 100% заборгованості за період з серпня 2024 року по липень 2025 року, що становить 59599 грн., в межах позовних вимог. Доданий позивачем до позову розрахунок заборгованості вимогам закону відповідає, тому суд визнає його, як належний доказ по справі та покладає його в основу судового рішення, оскільки він не викликає сумніву у суду та не спростований відповідачем по справі. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, підлягають задоволенню. На підставіст.141\~ЦПК України\~суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн., так як позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. На підставі викладеного та

Outcome: approved