Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

14.04.2025 [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Братінов Іван Петрович, звернувся до суду з позовом до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Стислий виклад позиції позивача Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла мати батька заявника, тобто його бабуся, [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Білгород-Дністровським відділом державної реєстр рації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), актовий запис № 1622. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Андрєєвою Т.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1652, відповідно до якого вона заповідала належну їй 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] позивачу [PERSON] . Однак, про факт наявності вказаного заповіту позивачу стало відомо лише у березні 2025 року, коли дід позивача [PERSON] наводив лад вдома у документах та знайшов вказаний заповіт, про що повідомив позивача. Позивач звернувся до нотаріальної контори, але отримав відмову у заведенні спадкової справи через те, що позивач пропустив встановлений законом строк для такого звернення. Посилаючись на те, що про існування заповіту позивачу стало відомо лише у березні 2025 року від свого діда [PERSON] , який пояснив, що він і сам не знав про наявність цього заповіту, просить суд визнати поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини та надати позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Процесуальні дії у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 квітня 2025 року по вказаній цивільній справі було відкрито загальне позовне провадження. 30.04.2025 від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким з позовною заявою він згоден. Дійсно за життя [PERSON] склала заповіт, яким заповідала свою половину їх спільного житлового будинку [PERSON] про заповіт знав лише він, жінка написала його ще у 2012 році, але він про нього забув, а [PERSON] на час оформлення заповіту було 9 років, він був ще маленькою дитиною. Після смерті жінки, був тривалий час розгублений, ніяких дій щодо оформлення спадщини не робив, із заявами до нотаріуса не звертався. В лютому-березні перебирав документи на будинок, так як планував оформити заповіт на випадок смерті, та серед документів знайшов заповіт жінки. 09.05.2025 від приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Андрєєвої Т.М. надійшла відповідь, у якому вказано, що у спадковому реєстрі відсутня інформація про відкриття спадкової справи після померлої [PERSON] . 14.05.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 14.05.2025 від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без руху. 16.07.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 16.07.2025 від представника позивача надійшла заява про заміну відповідача. Ухвалами Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.07.2025 у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без руху було відмовлено та клопотання представника позивача про заміну відповідача було задоволено: замінено неналежного відповідача - Виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради на належного відповідача - Білгород-Дністровську міську раду Одеської області. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.07.2025 підготовче провадження у справі було закрито, справа призначена до судового розгляду по суті. Позиції учасників судового провадження Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, адвокат Братінов І.П. у судовому засіданні повністю підтримав вимоги позовної заяви, просив суд її задовольнити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Також пояснив, що позивач є його рідним онуком, та на даний час він є його єдиною рідною особою, оскільки його дружина померла у 2021 році, а нещодавно помер його рідний син. Після смерті сина він написати свій заповіт, та вирішив впорядкувати усі документацію, що є у нього в будинку. При впорядкуванні всіх документів, ним був знайдений заповіт, згідно якого його покійна дружина заповіла належну їй частину будинку [ADDRESS] їх онуку [PERSON] . Він підтвердив, що дійсно, про цей заповіт не знав ані він, ані сам онук [PERSON] , а дізнались вони про нього лише у березні 2025 року. Просив суд задовольнити позов, оскільки хоче , щоб у його єдиного онука був свій куточок і йому було де жити. Представник відповідача Білгород-Дністровської міської ради Одеської області у судовому засіданні підтримала раніше наданий до суду відзив на позовну заяву, а також просить суд врахувати пояснення третьої особи [PERSON] при ухваленні рішення. Згідно з ч. 1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. У судовому засіданні 26.11.2025, суд повідомив учасників провадження, що переходить на стадію ухвалення судового рішення, яке буде проголошено 05.12.2025. Також суд керувався листом Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду від 29.01.2025 № 231/0/208-25, згідно з п. 5 якого у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд ухвалює судове рішення (скорочене або/та повне), підписує його, але не проголошує. За таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Білгород-Дністровським відділом державної реєстр рації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), актовий запис № 1622. За життя [PERSON] , 26 грудня 2012 року склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Андрєєвою Т.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1652. За вказаним заповітом на випадок своєї смерті [PERSON] зробила наступне розпорядження: «1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] вона заповіла [PERSON] , [INFO] ». У березня місяці 2025 року [PERSON] дізналась від свого діда [PERSON] про те, що його бабуся [PERSON] склала на нього заповіт. Про наявність спадкоємців за законом після смерті [PERSON] , позивачу [PERSON] нічого не було відомо. У березні 2025 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса з приводу вступу у спадщину після смерті [PERSON] , на підставі складеного на його ім`я заповіту. Листом від 09.04.2025 за № 87/01-16 приватний нотаріус відмовив у відкритті спадкової справи після смерті [PERSON] у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. В обґрунтування поважності причин пропуску строку для звернення з заявою про прийняття спадщини позивач зауважує, що з моменту смерті спадкодавці йому не було відомо про існування заповіту, спадкодавця та його рідний дід нічого про це йому не казали, а факт наявності заповіту був виявлений [PERSON] тільки у березні 2025 року, при впорядкуванні документів. Згідно листа приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Андрєєвої Т.М. № 101/01-16 від 06.05.2025 року, на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.04.2025 року за № 5/8427/25/495/2541/25 щодо спадкової справи після смерті [PERSON] , нотаріус повідомляє, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилась. В спадковому реєстрі відсутня інформація про відкриття спадкової справи. Нормативно-правове обґрунтування, позиція та висновки суду Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно з ч. 3 ст. 1272 вказаного Кодексу за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається із положень ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суд зазначає, що факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. В законодавстві не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи. В абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців: 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Необізнаність про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини лише для осіб, які не є спадкоємцями першої черги або кожної наступної черги, у разі їх обізнаності про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у Постанові ВП ВС від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24 ). З урахуванням конкретних обставин справи, слідує, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Проте це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини. Спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк з часу відкриття спадщини. Тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини тільки для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі їх обізнаності про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом (пункт 154 постанови від 26 червня 2024 у справі № 686/5757/23). Померла [PERSON] є бабусею позивача, яка до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: будинок [ADDRESS] . Згідно Витягу з реєстру територіальної громади від 09.04.2025 позивач [PERSON] є зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Крім того, як вбачається з пояснень третьої особи [PERSON] , ані йому, ані позивачу [PERSON] не було відомо про наявність заповіту [PERSON] на ім`я позивача, і про існування такого стало відомо у березні 2025 року, і вже у березні 2025 року звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Андреєєвої Т.М. При оцінці встановлених обставин, суд враховує не тільки умови застосування правил частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України, але і загальні засади цивільного судочинства та європейські принципи, зокрема, принцип верховенства права з його складовими. Так, Європейський суд з прав людини вказав, що виконуючи завдання цивільного судочинства суд враховує, що у всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права. Відмова у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини позбавить позивача прав на спадкове майно та призведе до передачі цього майна територіальній громаді як відумерлої спадщини. В даному випадку, з урахуванням справедливого балансу інтересів сторін по справі, суд вважає за можливе надати позивачу додатковий строк для прийняття спадщини з метою фактичної реалізації ним своїх спадкових прав за відсутності інших претендентів на спадщину. Таким чином, враховуючи встановлені фактичні обставини справи та причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, які суд визнає поважними, на підставі наведених вище норм закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, підлягають задоволенню. Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними.

Outcome: approved