Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачів, просив суд з урахуванням зміни предмету позову ухвалити рішення яким: визнати недійсною державну реєстрацію авторського права на твір «[INFO]», здійснену за заявкою від 09 серпня 2024 року № с202406968 та скасувати Свідоцтво України № 130497 від 09.10.2024 року, видане за результатами зазначеної державної реєстрації. В обґрунтування пред`явлених вимог позивач послався на те, що 09 жовтня 2024 року за заявкою № с202406968 було зареєстровано авторське право на твір «[INFO]», де співавторами вказані [PERSON] та [PERSON] . Проте, зазначені у Державному реєстрі свідоцтв про реєстрацію авторського права на твір відомості мають очевидні помилки, які порушують права позивача як єдиного автора картини «[INFO]», оскільки єдиним автором твору є лише позивач. Посилаючись на вищеописані обставини просив суд задовольнити пред`явлені вимоги у повному обсязі. У судове засідання позивач не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, в прохальній частині позову просив суд проводити розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, направив суду заяву про визнання позову у повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача ДО «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» направила відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого просила відмовити у задоволенні позову та просила суд розглянути справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 жовтня 2024 року за заявкою № с202406968 було зареєстровано авторське право на твір «[INFO]», де авторами вказані [PERSON] та [PERSON] . За результатами розгляду заявки органом інтелектуальної власності було видане свідоцтво про реєстрацію за позивачем та відповідачем [PERSON] як співавторами авторського права на твір образотворчого мистецтва «[INFO]» № [NUMBER] . Обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, що зазначені у Державному реєстрі свідоцтв про реєстрацію авторського права на твір відомості мають очевидні помилки, які порушують його права як єдиного автора картини «[INFO]», оскільки позивач є єдиним автором вказаного твору. Позивач серед іншого зазначає, що у Договорі про спільну діяльність від 02 листопада 2022 року (п.п. 1.8, 2.10, 6.11) чітко зазначено, що він є єдиним художником картини. Відповідач [PERSON] є автором ідеї, але не вважається співавтором відповідно до норм законодавства України. Ідея, як форма нематеріального вкладу в процес створення твору, не підпадає під захист авторським правом відповідно до Бернської конвенції про охорону літературних і художніх творів від 1886 року. У пункті 2 статті 2 цієї Конвенції зазначено, що ідеї, методи роботи, концепції, принципи або відкриття не вважаються об`єктами авторського права. Середі іншого у Договорі про спільну діяльність від 02 листопада 2022 року (п.п. 1.8, 2.10, 6.11), укладеному між позивачем та відповідачем, чітко визначено, що позивач є автором картини " [INFO] ". [PERSON] не є співавтором, а лише особою, яка внесла ідею до проекту, що відповідно до пункту 3 статті 8 Закону України "Про авторське право та суміжні права" не може бути об`єктом авторського права. Крім того, на думку позивача заявка на реєстрацію авторського права на твір « [INFO] » подавалась за довіреністю від 30 липня 2024 року, виданою на ім`я [PERSON] . Однак, дана довіреність була видана на підставі Договору доручення укладеного між позивачем та [PERSON] від 01 липня 2024 року. У відповідності до пункту 1.2. Договору доручення від 01 липня 2024 року Повірений був наділений вичерпним переліком прав на представлення інтересів Позивача, зокрема, на реєстрацію об`єктів авторського права на ім`я позивача виключно як єдиного автора таких об`єктів інтелектуальної власності. До того ж, пунктом 1.5. Договору доручення від 01 липня 2024 року було передбачено, що «Сторони додатково, на основі цього Договору, можуть підписати довіреність для виконання певної конкретної дії або для приховання конфіденційної інформації (та/або уніфікації тексту), яка міститься в цьому Договорі, однак така довіреність не може містити більший об`єм прав та обов`язків, які виходять за зміст цього Договору». При цьому пунктом 4.1. Договору доручення від 01 липня 2024 року, було встановлено, що «Повірений не має права відступити від змісту цього Договору та доручення». За таких обставин повірений за Договором доручення від 01 липня 2024 року, відступив від змісту такого договору, зареєструвавши авторське право на твір «[INFO]» у співавторстві з відповідачем [PERSON] . Статтею 54 Конституції України визначено, що кожен громадянин має право на результати своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ця норма підтверджує, що автор має виключне право на розпорядження створеним ним твором. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про авторське право та суміжні права», автор - фізична особа, яка своєю творчою діяльністю створила твір. Частиною 2 ст. 5 Закону України «Про авторське право та суміжні права» передбачено, що первинним суб`єктом авторського права є автор твору. Суб`єктами майнових авторських прав можуть бути також інші фізичні або юридичні особи, до яких перейшли майнові права на твір на підставі правочину або закону. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про авторське право та суміжні права», об`єктами авторського права є твори у сфері літератури, мистецтва, науки, зокрема: твори образотворчого мистецтва. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про авторське право та суміжні права», охорона поширюється лише на форму вираження об`єктів авторського права. Охороні підлягають усі оригінальні твори - оприлюднені та неоприлюднені, завершені та незавершені, незалежно від їх призначення, жанру, обсягу, а також способу вираження. Частина твору, яка може використовуватися самостійно, зокрема оригінальна назва твору, оригінальний персонаж твору, у разі її використання окремо від твору, у складі якого вона створена, розглядається як твір та охороняється відповідно до цього Закону. Охорона не поширюється на технології створення та вираження твору, на ідеї, теорії, принципи, методи, процедури, процеси, системи, способи, концепції, відкриття, навіть якщо вони у творі виражені, описані, пояснені, проілюстровані. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про авторське право та суміжні права», авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Твір вважається створеним з моменту первинного надання йому будь-якої об 'єктивної форми (письмової, речової, електронної (цифрової) тощо). За відсутності доказів іншого, автором твору вважається фізична особа, ім`я якої, як автора, зазначено у оригіналі або копії твору (презумпція авторства). Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація авторського права чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про авторське право та суміжні права», особистими немайновими правами автора є: 1) право вимагати визнання свого авторства шляхом зазначення належним чином імені автора в оригіналі і копіях твору і за будь-якого використання твору, якщо це практично можливо; 2) право забороняти під час будь-якого використання твору згадування свого імені, якщо автор твору бажає залишитися анонімом; 3) право обирати псевдонім, зазначати і вимагати зазначення псевдоніма замість справжнього імені автора в оригіналі і копіях твору і за будь-якого використання твору; 4) право вимагати збереження цілісності твору, протидіяти будь-якому перекрученню, спотворенню чи іншій зміні твору, у тому числі супроводження твору ілюстраціями, передмовами, післямовами, коментарями тощо без згоди автора; 5) право надати назву твору або залишити його без назви; 6) право присвятити твір особі (особам), події або даті. Особисті немайнові права належать лише автору та не можуть бути передані (відчужені) іншим особам і не переходять у спадщину. Представником позивача до заяви про зміну предмету позову було подано нотаріально посвідчену заяву [PERSON] , яка діяла від імені позивача в процесі реєстрації авторського права на твір. Відповідно до змісту даної заяви [PERSON] зазначила, що 30 липня 2024 року позивачем було видано довіреність на її ім`я, щодо представлення його інтересів у питаннях оформлення авторських прав. Під час подання [PERSON] документів до Українського національного офісу інтелектуальної власності та інновацій на реєстрацію авторського права на твір образотворчого мистецтва «[INFO]», нею було допущено, помилку наступного характеру. Зокрема, [PERSON] помилково вказала другого співавтора - [PERSON] , тоді як єдиним автором картини є [PERSON] .. [PERSON] є ні автором твору, ані співавтором твору образотворчого мистецтва «[INFO]», що не надає йому статусу співавтора згідно з чинним законодавством України, Вищевикладене підтверджується, зокрема, і пунктом 1,2.2. Договору доручення, яким, як зазначалось вище, доручено було [PERSON] реєструвати авторське право на ім`я Довірителя, реєструвати свідоцтва щодо реєстрації об`єктів інтелектуальної власності на ім`я Довірителя виключно як єдиного автора таких об`єктів інтелектуальної власності. Державна реєстрація авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір здійснюється відповідно до Порядку державної реєстрації авторського права і договорів, які стосуються майнових прав на твір, затвердженого наказом Міністерства економіки України від 16.08.2023 №11319, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 09.10.2023 за № 1760/40816 (далі - Порядок). Пунктом 1 розділу IV Порядку, визначено, що джерелами інформації державних реєстрів є: заявка, клопотання заявника, судові рішення, рішення Ради національної безпеки і оборони України про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), уведених у дію Указами Президента України. Відповідно до пункту 4 розділу IV Порядку, УКРНОІВІ у процесі ведення державних реєстрів може вносити до них зміни та інші відомості, серед іншого, на підставі судового рішення. Пунктом 4.3 розділу IV Порядку встановлено, що УКРНОІВІ може вносити зміни до державних реєстрів на підставі судових рішень про: визнання державної реєстрації недійсною. Оскільки судом встановлено, що реєстрація авторського права на твір «[INFO]» відбулась внаслідок помилкових відомостей, поданих представником суб`єкта авторського права, враховуючи повне визнання позову, яке не порушує права та законних інтересів третіх осіб, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі. Судові витрати позивача, понесені ним під час розгляду справи у вигляді судового збору судом не компенсуються, оскільки в ході розгляду справи не встановлено порушень прав позивача з боку відповідачів.

Outcome: approved