Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

13 серпня 2025 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (позивач) до [PERSON] (відповідач), в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 03.10.2024, у розмірі 24060 грн та судові витрати, посилаючись на невиконання умов договору, що призвело до виникнення заборгованості, право вимоги за якою набуло ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ». 18 серпня 2025 року судом відкрито провадження у даній справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У позові представник позивача просив про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, причину неявки не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив не подав. За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши докази в сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 03 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір № 8351241 про надання споживчого кредиту, за умовами якого Товариство надає кредит [PERSON] у гривні, а [PERSON] зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до умов вказаного Договору сума кредиту складає 6000,00 грн, строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,00% в день та застосовується у межах строку кредиту. Знижена процентна ставка 0,90% в день та застосовується відповідно до умов договору. Кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Вказаний договір підписано електронним цифровим підписом [PERSON] ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» виконало свої зобов`язання, а саме 03.10.2024 перерахувало відповідачу кретині кошти у сумі 6000,00 грн на картку № [NUMBER] , що підтверджується інформацією ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» від 20.05.2025 вих. № 7/11006. Відповідно до картки обліку Договору (розрахунок заборгованості), складеній ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», відповідач [PERSON] неналежним чином виконав свої зобов`язання, внаслідок чого має заборгованість 24 060,00 грн, з яких: 6000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 7200,00 грн заборгованість за відсотками, 10860,00 грн заборгованість штрафами. 15 травня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 15052025, за умовами якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за договором № 8351241, у кладеним з [PERSON] на суму 24 060,00 грн, з яких: 6000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 7200,00 грн заборгованість за відсотками, 10860,00 грн заборгованість штрафами. Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного правового регулювання. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Наведене свідчить про належне укладення договору № 8351241, шляхом проставляння електронного підпису. Відповідно до частин 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України). За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач отримав кредитні кошти, однак не погашав наданий кредит, внаслідок чого закономірною є наявність заборгованості. Вказаний розрахунок заборгованості відповідає умовам договору, однак ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» не враховано положення п. 18 ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 на території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і діє дотепер. Отже, з 24 лютого 2022 року [PERSON] звільняється від обов`язку сплатити нараховану неустойку, в тому нарахований кредитодавцем штраф у сумі 10 860,00 грн підлягає списанню кредитодавцем та виключається судом із розміру заборгованості. Згідно до ст. 512 ЦК України , кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою . Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Тлумачення ч.1 ст. 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: купівлі-продажу чи міни (ч.3 ст.656 ЦК України); дарування (ч.2 ст.718 ЦК України); факторингу (гл.73 ЦК України). З досліджених та перелічених вище доказів вбачається, що в матеріалах справи містяться докази відступлення прав вимог за вказаним договором. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 «… боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Водночас, згідно з ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. За таких обставин, передати право вимоги за зобов`язанням, яке взагалі не існувало на момент укладення договору факторингу неможливо. Таким чином, оскільки первісний кредитор мав списати неустойку (штраф, пеню) відповідно до п. 18 ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ ЦК України, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не набуло прав первісного кредитора за вимогами про стягнення неустойки (штраф, пеня), а отже не має права пред`являти ці вимоги. В іншій частині, з досліджених та перелічених вище доказів вбачається, що в матеріалах справи містяться докази відступлення прав вимог за вказаним договором. Враховуючи наведене, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в загальній сумі 13 200,00 грн, з яких: 6000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 7200,00 грн заборгованість за відсотками. Отже позов належить задовольнити в розмірі цієї заборгованості. В задоволенні вимог про стягнення заборгованості за пенею, штрафами суд відмовляє. Враховуючи викладене, суд задовольняє позов частково. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог (55%), а саме в розмірі 1665,40 грн.

Outcome: partial