Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

Від представника позивача через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС 31.10.2025 до суду надійшов вказаний позов. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.04.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та відповідачем укладено електронний договір позики № 1985151, згідно з яким відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 2000 гривень строком на 30 днів зі сплатою базової (фіксованої) процентної ставки у розмірі 1.99% у день. Позикодавець виконав свої зобов`язання за договором, перерахував відповідачу грошові кошти за посередництвом платіжної системи ТОВ «ФК «Фінекспрес» на його картковий рахунок [NUMBER] . З огляду на те, що відповідач належним чином зобов`язання за вищевказаним договором не виконав ні перед первісним кредитором, ні перед позивачем, у нього виникла заборгованість у розмірі 6319,04 гривень, з яких за основною сумою боргу 2000 гривень; за відсотками 4319,04 гривень. Між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» 26.10.2021 укладено договір факторингу №2610, за умовами якого останнє набуло права грошової вимоги до фізичних осіб боржників, у тому числі за договором позики №1985151 від 07.04.2021. ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром маркет» 03.04.2023 уклали договір факторингу № 030423-ФК, відповідно умов до якого та реєстру прав вимог від 03.04.2023 до нього позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, у тому числі за договором позики №1985151 від 07.04.2021 на суму 6319,04 гривень. На підставі наведеного, просить стягнути з [PERSON] вказану заборгованість та судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Ухвалою судді від 03.11.2025 постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання вказаної ухвали. Витребувано в АТ КБ «ПриватБанк» інформацію, що містить банківську таємницю. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили. Відповідно до п.1 ч. 3\~ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. На підставі ч.2\~ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши обставини справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 07.04.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1985151. Згідно з п. 1 Договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату від суми позики. Відповідно до п. 2 Договору сума позики складає 2000 гривень; строк позики - 30 днів (з кінцевим терміном повернення 07.05.2021), фіксована процентна ставка 1.99% в день. Згідно з п. 4.2 Договору позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua.documentslicense/ (надалі правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладання цього Договору, йому зрозумілі. Також [PERSON] у договорі позики №1985151 зазначив рахунок для перерахування йому коштів [NUMBER] . Відповідно до довідки про ідентифікацію [PERSON] ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» одноразовим ідентифікатором «gMwn2oBLAu» 07.04.2021 о 09:30:00. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало (перерахувало) [PERSON] грошові кошти в сумі 2000 гривень, що стверджується листом №КД-000056145/ТНПП від 02.10.2025 та копією платіжної інструкції 1dba68cf-61f9-4720-be40-eec7bc210eb3. Факт отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 2000 гривень підтверджений належними, достатніми та допустимими доказами, у тому числі, витребуваними судом документами з АТ КБ «ПриватБанк» - випискою по рахунку № [NUMBER] , який належить [PERSON] . Між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» 26.10.2021 укладено договір факторингу №2610, за умовами якого та відповідно до реєстру прав вимог №2 до нього ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права грошової вимоги до фізичних осіб боржників, у тому числі до відповідача [PERSON] за договором позики №1985151 від 07.04.2021 на суму 6319,04 гривень. ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром маркет» 03.04.2023 уклали договір факторингу № 030423-ФК, відповідно умов до якого та реєстру прав вимог від 03.04.2023 до нього позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, у тому числі відповідача [PERSON] за договором позики №1985151 від 07.04.2021 на суму 6319,04 гривень. Згідно з розрахунком суми заборгованості за Договором позики № 1985151 від 07.04.2021 заборгованість [PERSON] за період з 07.04.2021 до 15.10.2025 становить 6319,04 гривень, з яких за основною сумою боргу 2000 гривень; за відсотками 4319,04 гривень. У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1\~ст. 3 ЦК України, а в ч.1\~ст. 626 ЦК України\~законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. (п. п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію») Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). У свою чергу, згідно з ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до\~ст. 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги, правонаступництва). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджено, що відповідач [PERSON] , уклавши договір позики № 1985151 від 07.04.2021 в електронній формі шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, погодився з умовами цього договору, які вважав зручними для себе, та підтвердив сам факт отримання кредиту на запропонованих кредитодавцем умовах, а відтак укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі останнього, а тому цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі. Однак, отримавши грошові кошти за вказаним договором відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, не повернув у передбачений договором строк тіло кредиту та нараховані відсотки, що свідчить про підставність заявленого до нього позову. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем по справі суду надано не було. На підставі викладеного, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій частині підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422,40 гривень судового збору. Позивачем також заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4500 гривень. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц. Заявлений позивачем розмір витрат з надання професійної правничої допомоги в 4500 гривень підтверджується договором про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025, витягом з акта №3-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги від 06.10.2025, платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №579939275.1 від 15.10.2025. З огляду на обставини справи, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, ціну позову, суд вважає, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу відповідає обсягу наданих послуг, вимогам розумності та справедливості, тому підлягає до задоволення.

Outcome: approved