Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

І. Стислий виклад позицій заявниці та заінтересованих осіб: заявник [PERSON] , в інтересах якої діє його представник адвокат Кайдан Д.-С.Т., звернувся до суду із заявою, в якій просить: - встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , громадянин України, уродженець міста Горлівка, Донецької області, РНОКПП - [NUMBER] , житель [ADDRESS] , загинув [INFO] в районі селища Білогорівка, Сіверодонецького району, Луганської області під час проходження військової служби, внаслідок вогнепальних поранень несумісних з життям, під час ведення бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації; - рішення суду невідкладно направити у Долинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для реєстрації смерті особи. В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що [PERSON] являється сином [PERSON] , [INFO] , військовослужбовця військової частини [NUMBER] . Відповідно до витягу з Наказу (по стройовій частині) командира військової частини [NUMBER] від 22.10.2023 року №298 солдата [PERSON] , стрільця-снайпера 1 відділення 3 аеророзвідувального взводу 1 аеромобільної роби аеромобільного батальйону військової частини [NUMBER] , серед іншого, наказано вважати безвісно зниклим під час виконання бойових завдань з 21.10.202. 17.11.2022 [PERSON] (колишній дружині) було вручено сповіщення про те що [PERSON] 21.10.2022 зник безвісти під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії рф проти України в районі бойових дій блія н.п. Білгорівка Северодонецького району Луганської області. Крім того, факт смерті солдата [PERSON] підтверджується актом про настання смерті від 22.04.2024 затвердженим командиром Військової частини [NUMBER] , яким серед іншого встановлено, що [PERSON] загинув [INFO] , а його тіло знаходиться неподалік населеного пункту Білогорівка Луганської області, яке неможливо евакуювати через активні бойові дії. Як вбачається з відповіді Головного управління Національної поліції в Луганській області від 25.04.2025 року станом на 23.04.2025 року інформації щодо збігів з невпізнаними трупами, доставленими з місць проведення бойових дій та в порядку репатріації не отримано, відповідно судова молекулярно-генетична (порівняльна) екпертиза не призначалась, зважаючи на відсутність біологічних зразків безвісті зниклого [PERSON] . Необхідність встановлення вказаного факту за рішенням суду зумовлено відсутністю у заявника документів, передбачених ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України 18.12.2010 № 3307/5 (лікарське свідоцтво про смерть; фельдшерська довідка про смерть) у зв`язку з введенням на території України з 24.02.2022 воєнного стану та, враховуючи, що під час виконання [PERSON] бойового завдання в районі бойових дій, евакуювати його тіло виявилося неможливим, судово-медична експертиза причин смерті останнього не проводилась. Смерть особи є юридичним фактом, який має наслідки припинення, зміни або виникнення багатьох правовідносин. Встановлення факту смерті батька необхідно для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документа, а саме: свідоцтва про смерть згідно з вимогами чинного законодавства України, оскільки від цього залежить виникнення його особистих та майнових прав, зокрема, щодо отримання одноразової грошової допомоги після загибелі батька. Представник Міністерства оборони України Тіщенко А. В. в систему «Електронний суд»\~сформував письмові пояснення у яких зазначив, що із заяви вбачається, що метою встановлення такого факту є необхідність оформлення одноразової грошової допомоги. Варто зазначити, що в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення», зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Разом з цим, ч. 2 статтею 46 ЦК України визначено, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Відповідно до ч. 4 ст. 46 ЦК України порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Статтею 319 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Виходячи з наведеного вище, просив при прийнятті рішення врахувати надані пояснення. У судовому засіданні заявник [PERSON] \~та йогопредставник адвокат Кайдан Д.-С.Т. подану заяву підтримали, просили її задовольнити з підстав викладених у ній. Представник третьої особи військової частини [NUMBER] , у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про приччину своєї неявки. Представниця третьої особи - Долинський відділ\~ДРАЦС у\~Калуському районі\~Івано-Франківської\~області Зіхідного\~Міжрегіонального Управління\~Юстиції М.Шеремета у судове засідання не з`явилась, на електронну пошту суду надіслала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без їх участі. У судовому засіданні представник заінтересованої особи Міністерства оборони України Тіщенко А. В. надані письмові пояснення підтримав та просив їх врахувати при постановленні рішення. 03.12.2025 у судове засіданні представник третьої особи Міністерства оборони України Тіщенко А. В. не прибув, на електронну адресу суду надіслала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без їх участі. ІІ. Заяви та клопотання учасників справи, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 25.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання за участю учасників справи. 13.10.2025 представник Міністерства оборони України Тіщенко А. В. в системі «Електронний суд» сформував письмові пояснення. Ухвалою суду\~від 13.10.2025\~постановлено проводити судові засідання по цивільній справі № 343/1787/25 за заявою [PERSON] , треті особи: Військова частина [NUMBER] , Долинський відділ ДРАЦС у Калуському районі Івано-Франківської області Зіхідного Міжрегіонального Управління Юстиції, Міністерства Оборони України, про встановлення факту смерті особи, яка загинула або пропала безвісти в районах проведення бойових дій або АТО в режимі відеоконференції за участю представника третьої особи Міністерства Оборони України Тіщенка Артура Вікторовича. 13.11.2025 надійшло клопотання представника заявника [PERSON] адвоката Кайдана Д.-С.Т. про відкладення справи у зв`язку із неявкою свідка. 29.11.2025 від представниця третьої особи - Долинський відділ\~ДРАЦС у\~Калуському районі\~Івано-Франківської\~області Зіхідного\~Міжрегіонального Управління\~Юстиціїнадійшла заява про розгляд справи без їх участі. 03.12.2025 поступила заява представника третьої особи Міністерства оборони України Тіщенко А. В. про розгляд справи без їх участі. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст правовідносин: заявник по справі є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . У відповідності до витягу з наказу (по стройовій частині) командира військової частини [NUMBER] від 25.06.2022 року №177 солдата [PERSON] , вважається таким, що прибув та залучений до складу сил та засобів, що бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, під час перебування безпосередньо в районах ведення бойових дій які залучаються та беруть участь у веденні воєнних (бойових) дій (здійсненні заходів) на посаді стрільця-снайпера 1 відділення 3 аеророзвідувального взводу 1 аеромобільної роби аеромобільного батальйону військової частини [NUMBER] з 25.06.2022. На підставі наказу командира військової частини [NUMBER] від 01.11.2022 № 785 було призначено комісію, яка в свою чергу у період з 21.02.2023 по 08.03.2023 провела спеціальне розслідування. Як вбачається із наказу командира військової частини [NUMBER] (з основної діяльності) від 20.03.2023 №398 "Про підсумки спеціального розслідування за фактом зникнення старшого солдата [PERSON] , солдата [PERSON] , солдата [PERSON] ", встановлено комісією, що 21.10.2022 близько 08:30 год солдат [PERSON] поряд з вищевказаними військовослужбовцями в складі підрозділу проводили наступальні (штурмові) дії поблизу населеного пункту Білогорівка Луганської області, де виявили противника та нанесли йому вогневе ураження з наявних вогневих засобів. Противник відкрив вогонь у відповідь, внаслідок чого підрозділи під шквальним вогнем противника відступили. У результаті вогневого контакту з підрозділами російсько-окупаційних військ старший солдат [PERSON] , солдат [PERSON] , солдат [PERSON] загинули внаслідок отриманих вогнепальних поранень. Тіла старшого солдата [PERSON] та солдата [PERSON] не евакуйовано. Організувати евакуаційні заходи не виявляється можливим через високу інтенсивність бойових дій у вищевказаному районі. Солдата [PERSON] вважати таким, що 21.10.2022 під час виконання обов`язків військової служби, виконуючи бойове завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, здійсненні відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, за обставин що загрожували смертю, внаслідок дій з боку збройних сил російської федерації в районі бойових дій, зник безвісти за відсутності ознак умисного ухилення від проходження військової служби (добровільна здача в полон, дезертирство тощо). Згідно з витягом з журналу бойових дій військової частини [NUMBER] за 21.10.2022 та 22.10.2022, розділу 5.1. Втрати підрозділів бригади): солдат [PERSON] , стрілець-снайпер 1 аемдвід 3 аемдв 1 аемдр - 21.10.2022 року в районі "Водокачка" (23449) загинув внаслідок вогнепального поранення. Тіло військовослужбовця не евакуйовано. Відповідно до витягу з Наказу (по стройовій частині) командира військової частини [NUMBER] від 22.10.2022 №298 солдата [PERSON] , стрільця-снайпера 1 відділення 3 аеророзвідувального взводу 1 аеромобільної роби аеромобільного батальйону військової частини [NUMBER] , серед іншого, наказано вважати безвісно зниклим під час виконання бойових завдань з 21.10.2022. Відповідно до копії сповіщення сім`ї № 14 від 17.11.2022, солдат [PERSON] , 1977 року народження, 21.10.2022 зник безвісти під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії рф проти України в районі бойових дій блія н.п. Білгорівка Северодонецького району Луганської області. Згідно акту про настання смерті від 22.04.2024, затвердженого командиром Військової частини [NUMBER] , засвідчено, що [PERSON] загинув [INFO] . З відповіді Головного управління Національної поліції в Луганській області від 14.08.2025 вбачається, що інформації щодо збігів з невпізнаними трупами, доставленими з місць проведення бойових дій та в порядку репатріації не отримано, відповідно судова молекулярно-генетична (порівняльна) екпертиза не призначалась, зважаючи на відсутність біологічних зразків безвісті зниклого [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що 21.10.2022 приймав участь із [PERSON] біля н.п. Білгорівка Северодонецького району Луганської області. В них був наказ зайняти позиції. Вони дійшли до вказаних позицій і почався їхній обстріл. Від командування надійшов наказ зачистити позиції. Він бачив, як [PERSON] намагався надати допомогу іншому пораненому воїну і в цей час загинув від пострілу снайпера. Він просив перед ти не виходити до пораненого, однак [PERSON] його не послухав. Таким чином, судом встановлено, що військовослужбовець [PERSON] , [INFO] , під час виконання бойових завдань із забезпечення відсічі збройної агресії російської федерації, в районі селища Білогорівка,\~Сіверодонецького району,\~Луганської області,отримав вогнепальні поранення та помер. У зв`язку із тим, що тіло [PERSON] не було можливості забрати, останній вважається таким, що зник безвісти. Заявник [PERSON] хоче провести державну реєстрацію смерті батька [PERSON] , однак позбавлений такої можливості через відсутність документів про смерть останнього. Встановлення даного факту дасть змогу заявнику зареєструвати факт смерті батька в органі державної реєстрації актів цивільного стану відповідно до чинного законодавства України та не тягне на даний час за собою спору про право. ІV. Оцінка суду: суд, заслухавши пояснення заявника та його представника, взявши до уваги пояснення представника третрьої особи, покази свідка, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, долучені на обґрунтування заяви, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з такого. Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Частиною 1 статті 2 Цивільно процесуального кодексу України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено в ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Для заявника [PERSON] встановлення факту смерті батька [PERSON] породжує юридичні наслідки, оскільки необхідний для проведення реєстрації смерті в державному органі України. Однак, у зв`язку з відсутністю документів про смерть останнього, заявник позбавлений можливості зареєструвати факт смерті в органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб. Цей Указ затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ. Надалі дію воєнного стану на території України неодноразово продовжено та такий продовжує діяти на даний час. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією затвердженого наказ Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року №376 у селищі Білоговірівка (код UA44120050040082233) Сіверодонецького району, Луганської області ведуться бойові дії з 24.02.2022. Як зазначає Верховний Суд у постанові від 05.12.2022, справа № 490/6057/19-ц, встановлення факту, що має юридичне значення, щодо загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією російської федерації. Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Тобто, відповідний юридичний факт має індивідуальний характер, оскільки породжує правові наслідки лише для заявника, а саме: отримання загиблим статусу жертви міжнародного збройного конфлікту з подальшим отриманням членами сім`ї загиблого допомоги від гуманітарних організацій та можливості звернення членів сім`ї загиблого до міжнародних судів із відповідними вимогами. Оскільки, судом встановлено, що військовослужбовець - солдат [PERSON] , [INFO] , [INFO] , під час виконання бойового завдання отримав вогнепальні поранення, однак через неможливість евакуації тіла та підтвердження смерті документом, вважається зниклим безвісти, беручи до уваги покази свідка, який підтвердив те що в наслідок поранення [PERSON] загинув, дана заява є підставною. Таким чином, в ході судового розгляду на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що [PERSON] , [INFO] , загинув [INFO] в районі у селищі Білоговірівка Сіверодонецького району Луганської області. Встановлення даного факту на даний час не пов`язується з наступним вирішенням підвідомчого суду спору про право та чинним законодавством не передбачено порядок іншого (позасудового) його встановлення, яке необхідне заявниці для проведення реєстрації смерті. З огляду\~на викладене,\~зважаючи на\~те,\~що заявник\~немає іншої\~можливості,\~окрім як\~в судовому\~порядку,\~встановити факти\~смерті батька\~ [PERSON] , під час виконання бойових завдань із забезпечення відсічі збройної агресії російської федерації, на основі з`ясованих обставин справи суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимоги її законні, обґрунтовані та доказово підтверджені письмовими доказами і показами свідка. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства. Підлягає задоволенню заява в частині надіслання рішення суду Долинському відділу\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~Калуському районі\~Івано \~Франківської області\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиціїдля державної реєстрації смерті, так як визначено ч. 5 ст. 317 ЦПК України, копія судового рішення для реєстрації смерті надсилається до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, яким у даній справі є Долинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. На підставі викладеного, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ст. 15, 16 ЦК України, ст. 2, 4, 13, 229, 293, 294, 315, 317, 318, 430 ЦПК України, ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»,

Outcome: approved