Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

ТзОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом, в якому просили стягнути з [PERSON] на свою користь борг за договором про споживчий кредит № 102679411 від 20.06.2021 року в розмірі 22\~450,00 грн., а також сплачений судовий збір в сумі 2\~422,40 грн. Свої вимоги мотивували тим, що 20 червня 2021 року [PERSON] в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТзОВ «Мілоан» подав заявку на отримання кредиту № 102679411. Відповідач отримав проект кредитного договору з додатками, ознайомився з усіма його умовами та Правилами надання фінансових кредитів, що є невід`ємною частиною цього договору про надання споживчого кредиту. Підписання кредитного договору здійснювалося електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону, вказаний відповідачем при укладанні договору. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 5\~000,00 грн. Однак, [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконав і його борг по кредитному договору становить 22\~450,00 грн. 30 вересня 2021 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 09Т, у відповідності до якого ТзОВ «Мілоан» відступило, а ТзОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимагати повернення коштів за кредитним договором № № 102679411 від 20.06.2021 року. Таким чином, ТзОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 22\~450,00 грн., з яких: 5\~000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 16\~500,00 грн. заборгованість за відсотками та 950,00 грн. заборгованість за комісійними винагородами. Вказані дії свідчать про відмову відповідача від добровільного повернення боргу, в зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 470076110478 від 15.11.2022 року (а.с. 25) [PERSON] не з`явився, в позовній заяві висловив прохання про розгляд справи без участі представника позивача, вказавши, що не заперечує проти заочного розгляду даної справи. Відповідач відзиву на позов не подавав, в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи був належно повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення йому судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення від 29.10.2025 року (а.с. 68-70), яка не вручена в зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Також [PERSON] викликався в судове засідання шляхом поміщення оголошення про виклик його до суду на сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області 31.10.2025 року (а.с. 67). За таких обставин суд 03.12.2025 року постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Про те, що між ТзОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого позикодавець надав відповідачу кредитні кошти в сумі 5 000,00 грн. на строк 15 днів, з кінцевим терміном повернення 05.07.2021 року, свідчать анкета-заява на кредит № 102679411 від 20.06.2021 року, договір про споживчий кредит № 102679411 від 20.06.2021 року, відомість про щоденні нарахування та погашення, паспорт споживчого кредиту від 20.06.2021 року (а.с. 24,27-32). Згідно п.п. 1.5.2, 1.6 договору про споживчий кредит № 102679411 від 20.06.2021 року, проценти за користування кредитом: 1\~500,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Пунктами 2.2.1 та 2.2.2 вказаного договору передбачено, що позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1-1.5.2 договору. Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування. Відповідно до п. 1.5.1 договору, комісія за надання кредиту: 950,00 грн., яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Згідно п. 2.3.1.2 договору, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6 договору. З платіжного доручення № 28974855 від 20.06.2021 року (а.с. 40) вбачається, що ТзОВ «Мілоан» перераховано [PERSON] на банківську картку № [NUMBER] кошти в сумі 5\~000,00 грн. згідно договору № 102679411. Таким чином, судом встановлено, що ТзОВ «Мілоан» надало відповідачу можливість користуватися кредитними коштами, однак останній не дотримався своїх зобов`язань щодо погашення кредиту у визначені строки та сплати процентів за користування коштами і на даний час продовжує ухилятись від виконання зобов`язань. З договору факторингу № 09Т від 30.09.2021 року, акту приймання-передачі реєстру прав вимог за вказаним договором від 30.09.2021 року та витягу з додатку до цього ж договору факторингу (а.с. 33-39,42) встановлено, що ТзОВ «Мілоан» відступило ТзОВ «Діджи Фінанс» право вимоги до [PERSON] по кредитному договору № 102679411 від 20.06.2021 року на суму заборгованості 22\~450,00 грн. Як вбачається з відомості про щоденні нарахування та погашення, наданого первісним кредитором ТзОВ «Мілоан» (а.с. 26), борг [PERSON] по кредитному договору № 102679411 становить 22\~450,00 грн., з них: 5\~000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 16\~500,00 грн. заборгованість за відсотками та 950,00 грн. заборгованість по комісії за надання кредиту. За таких обставин, враховуючи, що відповідач [PERSON] істотно порушив умови укладеного кредитного договору, своєчасно кредит не погашав та не повернув позичені кошти, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення і з нього на користь позивача слід стягнути 22\~450,00 грн. заборгованості за договором про споживчий кредит № 102679411 від 20.06.2021 року. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог\~ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2\~422,40 грн. сплаченого ними судового збору згідно платіжної інструкції в національній валюті № 102679411 від 19.09.2025 року (а.с. 13). На підставі викладеного, ст.ст. 207,512,526,626,628,638,1048-1050,1054,1055 ЦК України,

Outcome: approved