Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною заявою, яка обґрунтована тим, що « [INFO] померла її рідна баба по лінії матері [PERSON] . За свого життя баба [PERSON] , яка народилась [INFO] , вчинила заповіт, яким заповіла все своє майно [PERSON] . Заявниця [PERSON] народилась [INFO] у м. Вінниця, її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Дошлюбне прізвище [PERSON] вона змінила у зв`язку з реєстрацією шлюбу 16.11.2022 на прізвище [PERSON] в шлюбі. У визначений законом строк у шість місяців вона звернулась до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу з заявою про видачу свідоцтва про спадщину за заповітом після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] , нотаріусом була відкрита спадкова справа №21/2022. Надати документів, які б підтверджували факт родинних відносин між спадкоємицею за заповітом та спадкодавицею, її бабою [PERSON] , вона не змогла. [PERSON] , яка померла [INFO] , мала прізвище [PERSON] . У матері заявниці [PERSON] , яка є донькою [PERSON] , у свідоцтві про її народження прізвище, імя та по батькові матері зазначене: [PERSON] , тоді як померла мати [PERSON] . Встановлення факту родинних відносин необхідно для впорядкування податкових зобов?язань після набуття права власності на спадкове майно за заповітом. Спадкодавиця [PERSON] (так ім?я та по батькові записано в актовому запису про реєстрацію шлюбу) 17.01.1970 зареєструвала шлюб та змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на прізвище у шлюбі [PERSON] . Від цього шлюбу [INFO] народилась її матір [PERSON] (пізніше [PERSON] , [PERSON] . 08.02.1978 шлюб між [PERSON] розірваний, її баба [PERSON] повернула собі дошлюбне прізвище [PERSON] . Її матір?ю є [PERSON] . При народженні її матір мала прізвище [PERSON] . 09.03.1989 її матір зареєструвала шлюб та змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на прізвище в шлюбі [PERSON] . Від цього шлюбу [INFO] народилась [PERSON] . 19.07.1995 її матір розірвала шлюб з її батьком [PERSON] . 05.04.1996 її матір зареєструвала шлюб та змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на прізвище в шлюбі [PERSON] . 26.08.2009 її матір розірвала шлюб з [PERSON] , а 25.11.2020 вона зареєструвала шлюб та змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на прізвище в шлюбі [PERSON] . Тому обставина того, що вона є рідною дочкою заінтересованої особи [PERSON] не потребує доказування. В свідоцтві про народження матері [PERSON] її мати записана як [PERSON] , тоді як в свідоцтві про смерть вона зазначена як [PERSON] та вчиняла заповіт на ім?я заявниці як [PERSON] , тому факт родинних відносин, що померла [PERSON] є бабою заявниці по лінії матері,потребує встановлення. Тому просить встановити факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є рідною бабою [PERSON] по лінії матері». Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 08.05.2025 заяву [PERSON] про встановлення факту родинних відносин залишив без руху та надав заявнику строк для усунення недоліків. 12.05.2025 представник заявника [PERSON] адвокат Гуменюк Н.В. подала заяву про усунення недоліків. Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 15.05.2025 відкрив провадження у справі та призначив судовий розгляд у порядку окремого провадження; витребував у приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Парфьонова Ігоря Володимировича копію спадкової справи №21/2022, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] . 09.09.2025 на виконання вимог ухвали судді Вінницького районного суду Вінницької області від 15.05.2025 приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Парфьонов Ігор Володимирович подав копію спадкової справи №21/2022, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] . Судовий розгляд відкладався з поважних причин. У судове засідання 02.12.2025 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку. Представник заявника [PERSON] адвокат Гуменюк Н.В. попередньо подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи провести за відсутності заявника та її представника, заяву задовольнити. У частині третій\~статті 211 ЦПК України\~визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Заінтересована особа [PERSON] будь-які заяви чи клопотання до суду не подавала. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 02.12.2025 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Оглянувши письмові докази по справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] у м. Вінниця, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.01.2022 (а.с. 6). 25.07.2018 на випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого усе її майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом, заповідає [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією заповіту, посвідченого 25.07.2018 секретарем Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, зареєстровано в реєстрі за №551 (а.с. 7). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.04.2005, виданого повторно, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). 16 листопада 2022 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16.11.2022 (а.с. 11). З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00042608195 від 06.12.2023 убачається, що 17.01.1970 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб; шлюб розірвано 08.02.1978 (а.с. 12). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.09.2020, виданого повторно, батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00038778086 від 08.03.2023, [PERSON] та [PERSON] 09.03.1989 зареєстрували шлюб; шлюб розірвано 19.07.1995 (а.с. 14). З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00038778184 від 08.03.2023 убачається, що 05.04.1996 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб; шлюб розірвано 26.08.2009 (а.с. 15). Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.11.2020, [PERSON] та [PERSON] 25.11.2020 зареєстрували шлюб (а.с. 16). Відповідно до копій погосподарських книг Стрижавської селищної ради Вінницького району за 1983-1985 роки, 1986-1990 роки, 1991-1995 роки, 1996-2000 роки, 2001-2005 роки, [PERSON] голова двору, [PERSON] дочка (а.с. 17-19, 20-21). У погосподарському записі за 2006-2010 роки за адресою: [ADDRESS] [PERSON] зазначена головою двору, [PERSON] дочка, [PERSON] онука, що підтверджується копією погосподарського запису (а.с. 23). У погосподарському записі за 2011-2015 роки, за адресою: [ADDRESS] [PERSON] зазначена головою двору, [PERSON] дочка, що підтверджується копією погосподарського запису (а.с. 22). У погосподарському записі за 2021 рік за адресою: [ADDRESS] внесені такі записи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією погосподарського запису (а.с. 24). Відповідно до копії свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 13.03.2006, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований у [ADDRESS] , належить [PERSON] (а.с. 25). Згідно з копією довідки про реєстрацію місця проживання особи від 02.08.2018, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 26). З копії спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] №21/2022 убачається, що [PERSON] 31.08.2022 звернулася до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу із заявою, у якій зазначає, що спадщину після смерті [INFO] [PERSON] вона приймає; на день смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 62-85). Свідок [PERSON] у письмових поясненнях, поданих до суду 02.12.2025, зазначила, що «вона проживає за адресою: [ADDRESS] та є сусідкою [PERSON] і [PERSON] ; вони з [PERSON] зростали на одному «кутку», коли [PERSON] вийшла заміж, народила дочку [PERSON] та вони стали спілкуватися дуже близько та часто, її син та [PERSON] разом гралися, ходили в одну школу, бували в будинках один одного; дівочим прізвищем [PERSON] було [PERSON] , її матір`ю була, як вона її називала, тітка [PERSON] , вона мала прізвище [PERSON] , на вулиці її називали [PERSON] , дочка з матір`ю проживали вдвох, [PERSON] зараз знає за прізвищем [PERSON] ; вони проживали втрьох в одному будинку: баба [PERSON] , дочка [PERSON] , зараз має прізвище [PERSON] , та внучка [PERSON] ; в січні 2022 року баба [PERSON] померла, а в кінці 2022 року [PERSON] зареєструвала шлюб і в їхню сім`ю прийшов зять [PERSON] та народився син [PERSON] , правнук баби [PERSON] » (а.с. 94). Свідок [PERSON] у письмових поясненнях, поданих до суду 02.12.2025, зазначила, що «вона проживає у [ADDRESS] та є сусідкою з [PERSON] та [PERSON] ; вони з [PERSON] майже ровесниці, тому з дитинства приятелюють, завжди мали спільні інтереси, теми розмов, дівоче прізвище [PERSON] було [PERSON] , її матір?ю була, як вона її називала, тітка [PERSON] , вона мала прізвище [PERSON] , на вулиці її називали [PERSON] , дочка з матірю проживали вдвох; в [INFO] [PERSON] народила дочку [PERSON] , зараз це [PERSON] ; вони проживали втрьох: баба [PERSON] , дочка [PERSON] , яку вона знає тільки по дівочому прізвищу [PERSON] , та внучка [PERSON] ; оскільки вона своїх дітей не має, то дуже часто бавила [PERSON] , втрьох вони проводили час разом, гуляли; в січні 2022 року баба [PERSON] померла, а в кінці 2022 року [PERSON] зареєструвала шлюб і в їхню сім`ю прийшов зять [PERSON] та пізніше народився син [PERSON] , правнук баби [PERSON] » (а.с. 95). Згідно з ч. 1\~ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293\~ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. З точки зору права всі життєві факти, які так чи інакше зачіпають суспільні відносини, поділяються на юридично значущі та юридично байдужі, з якими пов`язують виникнення будь-яких юридичних наслідків. Однак не всі життєві обставини є юридичними фактами. Життєві факти (обставини) стають юридичними фактами не самі по собі або в силу якихось особливих властивостей, а внаслідок визнання їх такими державою і закріплення в законі. Закон надає юрисдикції суду встановлювати факти, що мають юридичне значення, але при певних умовах: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відмовити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Спір про право характеризує такий стан відносин, коли між сторонами існують певні розбіжності з приводу наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків, здійснення яких неможливо без судового втручання. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 (справа № 643/6447/19), від 03.02.2021 (справа № 644/9753/19), від 18.11.2020 (справа № 554/3600/19), від 25.11.2020 (справа № 636/4087/19), від 19.06.2019 (справа № 752/20365/16-ц), від 05.12.2019 (справі № 750/9847/18). Заявник стерджує,\~що у\~свідоцтві про\~народження її\~матері [PERSON] \~матір останньої\~зазначена як\~« [PERSON] »,\~однак у\~свідоцтві про\~смерть серії\~ [NUMBER] \~від 04.01.2022\~померла зазначена\~як « [PERSON] ».\~Таким чином,\~прізвище,\~ім`я та\~по батькові баби заявниці [PERSON] у свідоцтві про народження її матері [PERSON] є відмінним від прізвища, ім`я та по батькові, яке належало їй на час смерті, у зв`язку з чим вона не може підтвердити факт родинних відносин з бабою, що перешкоджає їй впорядкувати податкові зобов`язання після набуття права власності на спадкове майно за заповітом. Тому встановлення факту, про який просить [PERSON] , породжує для останньої юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права. За змістом статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У статті 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У статті 1233 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог\~статті 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Згідно з п. 7 Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту родинних відносин, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Наявність факту родинних відносин можуть підтвердити наступні докази: автобіографії, фотографії, листи, як ділового так і особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, господарські книги, домові книги, а також інші документи; листи органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; покази свідків, котрі можуть підтвердити про взаємовідносини померлого із заявником. Заявник [PERSON] ,\~крім іншого,\~надала суду\~письмові пояснення\~свідків [PERSON] \~та [PERSON] ,\~які підтвердили факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а саме: що остання являлася бабою заявника. Під час розгляду даної заяви про встановлення\~факту родинних\~відносинспору про право виявлено не було. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява № 4909/04).

Outcome: approved