Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви та її доводи Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 14.09.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем [PERSON] укладено договір №453644-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». 14.09.2022 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направило відповідачу [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір №453644-КС-001 про надання кредиту та 14.09.2022 року відповідач прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №453644-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направило відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-2516 на номер телефону [NUMBER] (що зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), який відповідачем було введено/відправлено. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, надало відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 18000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , яка була вказана нею при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. Відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 08.08.2025 року утворилась заборгованість за договором №453644-КС-001 про надання кредиту в розмірі 40302,48 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 12774,94 грн., суми прострочених платежів по процентах - 24827,54 грн., суми прострочених платежів за комісією - 2700 грн. А тому просив суд стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за договором №453644-КС-001 про надання кредиту від 14.09.2022 року в розмірі 40302,48 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. Рух справи в суді Ухвалою Чернівецького районного суду м. Чернівців від 23.09.2025 року позовну заяву передано для розгляду за підсудністю Шевченківському районному суду м. Чернівці. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 жовтня 2025 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 листопада 2025 року витребувано з АТ «А-БАНК» докази по справі. Аргументи учасників справи Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглянути в його відсутності та задовольнити позовні вимоги, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно, про що є повідомлення в справі, про поважні причини неявки суду не повідомила та у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи в загальному провадженні та відзиву на позовну заяву не надала. Згідно з ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Обставини справи, встановлені судом та мотиви, з яких виходить суд Судом встановлено, що 14.09.2022 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направило відповідачу [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір №453644-КС-001 про надання кредиту (а.с.25-28). 14.09.2022 року відповідач [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №453644-КС-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою (а.с.29-32). 14.09.2022 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направило відповідачу [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-2516 на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті (а.с.35)), який відповідачем було введено/відправлено. 14.09.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем [PERSON] укладено договір №453644-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» (а.с.21-24). Відповідно до п.2.1. договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 18000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА». Згідно з п.2.2. договору, тип кредиту: кредит. Пунктом 2.3. договору передбачено, що строк, на який надається кредит: 16 тижнів. Відповідно до п.2.4. договору, стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,16202002, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не можу бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Згідно з п.2.5. договору, комісія за надання кредиту: 2700 грн. Пунктом 2.6. договору передбачено, що загальний розмір наданого кредиту: 18000,00 грн. Відповідно до п.2.7. договору, термін дії договору: до 04.01.2023 року. Згідно з п.2.8., п.2.9. договору, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 37840,00 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка:12221,03 процентів. Пунктами 2.10 та 2.11 договору передбачено, що дата видачі кредиту 14.09.2022 року, дата повернення кредиту 04.01.2023 року. Згідно з п.3.2.3. договору, сторони погодили графік платежів. Відповідно до паспорта споживчого кредиту, умови кредитування наступні: сума/ліміт кредиту 18000,00 грн.; строк кредитування 16 тижнів; мета отримання кредиту: на задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; тип процентної ставки: фіксована; комісія за надання кредиту: 2700 грн.; загальні витрати за кредитом: 19840 грн.; орієнтовна загальна вартість кредиту 37840 грн.; реальна річна процентна ставка: 12221,03 відсотків річних. З даним паспортом споживчого кредиту [PERSON] ознайомилась 14.09.2022 року, що підтверджується підписанням електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-2331, який було відправлено 14.09.2022 року о 14.41 год. на номер телефону [NUMBER] (а.с.19-20). Згідно з візуальною формою послідовності дій клієнта (а.с.33-34), 14.09.2022 року о 14:34:13 відповідач [PERSON] , використовуючи номер телефону [NUMBER] , зайшла в особистий кабінет на сайті https://my.bizpozyka.com, підтвердила номер мобільного телефону, ознайомилась з умовами надання кредиту, паспортом споживчого кредиту, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснила акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором. З анкети клієнта вбачається, номер телефону позичальника [PERSON] [NUMBER] та номер банківського рахунку [NUMBER] (а.с.35). Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши позичальнику кредитні кошти в розмірі 18000 грн., що підтверджується повідомленням системи ТАСPay, згідно з яким 14.09.2022 року о 14.49 год. здійснено перерахування коштів в сумі 18000 грн. на карту [NUMBER] за договором №453644-КС-001 від 14.09.2022 року (а.с.36). Відповідно до відповіді з АТ «А-БАНК» від 27.11.2025 року (а.с.75), в АТ «А-БАНК» на ім`я [PERSON] емітовано банківську платіжну картку № [NUMBER] . В результаті аналізу операцій, здійснених по карті, виявлена операція 14.09.2022 року по надходженню грошових коштів в сумі 18000 грн. В свою чергу, відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, y зв`язку з чим станом на 08.08.2025 року, у неї утворилась заборгованість в розмірі 40302,48 грн., що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту в розмірі 12774,94 грн., з суми прострочених платежів по процентах в розмірі 24827,54 грн., з суми прострочених платежів за комісією за надання кредиту в розмірі 2700 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.11-17) та довідкою про стан заборгованості (а.с.18). Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі №2-383/2010, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно з ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договорів позики, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Згідно статті 1056 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України). Крім того, відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право позивача (як кредитодавця) на встановлення комісії за надання кредиту за договором про надання кредиту. Також, комісія за надання кредиту була відображена і в тексті договору №453644-КС-001 про надання кредиту від 14.09.2022 року, який було погоджено відповідачем, що свідчить про обізнаність останньої щодо включення комісії «за надання кредиту» до загальних витрат за договором про надання кредиту. Наведене узгоджується з висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13.07.2022 року по справі №496/3134/19. З огляду на викладені норми права, у позичальника виникає зобов`язання повернути кредитодавцю кредит в порядку, на умовах та в строк, що передбачені кредитним договором, зокрема суму прострочених платежів по тілу кредиту в розмірі 12774,94 грн., суму прострочених платежів по процентах в розмірі 24827,54 грн. та суму прострочених платежів за комісією за надання кредиту в розмірі 2700 грн. Відомості про те, що відповідач на час розгляду справи виконала свої зобов`язання за договором №453644-КС-001 про надання кредиту від 14.09.2022 року перед ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» в суду відсутні. Висновки за результатами судового розгляду Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 40302,48 грн., задовольнивши позовні вимоги. Щодо судових витрат Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved