Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 17.04.2021 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту №581800, власноручним підписанням якого відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з умовами публічної пропозиції про надання споживчого кредиту в повному обсязі, з урахуваннями паспорту споживчого кредиту, таблиці загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної ставки за договором про споживчий кредит та тарифів, які складають договір про надання споживчого кредиту, укладання якого підтверджено.\~На підставі укладеного договору ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» перерахувало позичальнику кредитні кошти картковий рахунок в сумі 20000,00 грн., однак, відповідачем не виконано належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого 21.02.2024 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило право вимоги за цим кредитним договором ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» згідно Договору факторингу №2102-24, відповідно до умов якого первісний кредитом за плату відступив, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача за Договором про надання споживчого кредиту №581800 від 17.04.2021, загальна сума заборгованість становить 47712,26 грн., з якої: заборгованість по тілу кредиту 15802,90 грн.; заборгованість по відсотках 31909,36 грн. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за Договором №581800 від 17.04.2021 в розмірі 47712,26 грн. разом із судовими витратами: 2422,40 грн. сума сплаченого судового збору та 6000,00 грн. витрати позивача на правову допомогу. Розгляд справи просить проводити в порядку спрощеного позовного провадження без участі позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує. Ухвалою від 06.10.2025 відкрито спрощене провадження у справі та ухвалено розглядати справу з повідомленням сторін 06.11.2025 копію ухвали направлено сторонам (а.с.58,59,60,61). Направлена судом на адресу місця проживання відповідача кореспонденція повертається до суду неврученою адресату з помітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.62,71). Відповідно до позиції Верховного Суду у справі № 755/17944/18 від 10.05.2023 довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку "відсутній за вказаною адресою" вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Окрім того, повідомити [PERSON] про розгляд даної справи телефонограмою не виявилося можливим, оскільки зазначений в позовній заяві номер телефону відповідача є недійсним (а.с.70). Водночас, про дату, час та місце судового розгляду відповідача було повідомлено шляхом направлення на вказану в позовній заяві електронну адресу відповідача (а.с.68 на звороті). Представник позивача в судове засідання не з'явився, в направленій до суду заяві просить розглядати справу за його відсутності. Також вказав, що у випадку неявки відповідача не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи (а.с.63). Відповідач не використала наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та повторно не з`явилася у судове засідання, причини неявки не повідомила. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутності до суду також не надходило. З огляду на вказане, з урахуванням положень ч. 4 ст. 226, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, судом протокольно ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст.\~2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.\~4\~ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Між сторонами виникли договірні правовідносини у сфері споживчого кредитування щодо належного виконання умов укладеного кредитного договору, в яких ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» виступає правонаступником кредитодавця, а відповідач [PERSON] - споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як правонаступника кредитора у цьому зобов`язанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманого ним кредиту та сплати процентів за його користування. Так, судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 17.04.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір № 581800 про надання споживчого кредиту (укладається у паперовій формі для кредитів). Договір укладено за посередництвом ТОВ «СМАРТ-ФІНАНС» (а.с.18-19). Згідно Договору № 581800 від 17.04.2021 споживачу [PERSON] надається кредит на наступних умовах: сума кредиту (загальний розмір) 25000,00 грн.; тип кредиту кредит; строк кредиту 1096 днів з кінцевим терміном повернення 17.04.2024 (включно); тип процентної ставки фіксована; процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить за перший день користування кредитом (включно) 25% у день (9125% річних), за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) та до кінця строку надання кредиту 90% річних; мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби. Відповідно до умов договору (п.2.1) кошти надаються кредитодавцем у безготівковій формі шляхом їх перерахування у розмірі 20000,00 грн. на поточний рахунок споживача та/або за реквізитами платіжної картки, а також кошти у розмірі 5000,00 грн. перераховуються на користь кредитодавця з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5 Договору. Уклавши цей договір, відповідач підтвердила, що вона ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання коштів у позику (п.8.8). Пунктом 8.2 Договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до дати, вказаної в п.1.4 цього Договору, а в частині виконання зобов`язань та нарахування штрафів до повного виконання споживачем зобов`язань за цим договором. Тобто, позичальник [PERSON] зобов`язалася в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, визначених договором. Договір підписаний зі сторони відповідача особисто. Також [PERSON] 17.04.2021 власноручно підписала Заяву-анкету та Заяву-приєднання (а.с.20), Паспорт споживчого кредиту (а.с.21) та Графік платежів до договору №581800 (а.с.22). Таким чином\~сторони узгодили\~розмір кредиту,\~грошову одиницю,\~в якій\~надано кредит, строк на який його надано, термін дії кредитного договору, розмір процентної ставки, строки, порядок і розміри повернення тіла кредиту та відсотків, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору. На підставі Платіжного доручення № 5097 від 17.04.2021 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» перерахувало [PERSON] 20000,00 грн., призначення платежу видача кредиту згідно договору № 581800 від 17.04.2021 (а.с.32). Суд звертає увагу, що номер рахунку, на який здійснено зарахування коштів за кредитним договором є тим же рахунком, що зазначений у п. 2.1. Договору № 581800 від 17.04.2021. На переконання суду наданими позивачем доказами підтверджується укладення між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] кредитного договору № 581800 від 17.04.2021, на підставі якого останній були перераховані кредитні кошти на її картковий рахунок в сумі 20000 грн. Однак відповідачем умови кредитного договору належно не виконувалися, внаслідок чого виникла заборгованість по кредиту. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 581800 від 17.04.2021 станом на 20.06.2025 за відповідачем [PERSON] утворилась заборгованість в розмірі 47712,26 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 15802,90 грн. та заборгованості за відсотками 4650,73 грн. за перший день користування, та 27258,63 грн., - по відсотках на дату продажу. 21.02.2024\~між ТОВ\~«СЛОН КРЕДИТ»\~та ТОВ\~«ДІДЖИ ФІНАНС»\~укладено Договір\~факторингу №\~2102-24,\~відповідно до\~умов якого\~ТОВ «СЛОН\~КРЕДИТ» відступило\~право вимоги\~(а.с.24-30,37),\~в тому\~числі за\~кредитним договором\~№ 581800\~від 17.04.2021\~на користь\~ТОВ «ДІДЖИ\~ФІНАНС»,\~а відповідно\~ТОВ «ДІДЖИ\~ФІНАНС» набуло\~право вимоги\~до відповідача\~на суму\~47712,26\~грн.,\~що підтверджується\~витягом з\~додатку до\~Договору факторингу\~№ 2102-24\~від 21.02.2024\~(а.с.12). Частинами 1 та 2\~ст. 512 ЦК України\~передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою\~статті 1077ЦК\~України одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини першої\~статті 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відтак, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1\~ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1\~ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.\~536\~ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Непогашення відповідачем заборгованості перед кредитором за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог\~ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов'язань. Частиною 1\~ст. 1048 ЦК України\~передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач, уклавши договір № 581800 від 17.04.2021 про надання споживчого кредиту, була ознайомлена з умовами кредитування, строком надання кредиту, терміном повернення кредиту, процентами за користування кредитними коштами. Тобто, підписавши договір відповідач з такими умовами кредитування погодилася. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. Верховний Суд у постанові від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», доказів, які б спростовували установлені судом обставини на підставі доказів наданих стороною позивача, відповідачем не надано та не спростовано розмір заборгованості, заявлений позивачем. На підставі наведеного вище, виходячи з «балансу ймовірностей» як стандарту доказування, котрий ЄСПЛ у рішенні «J.K. AND OTHERS v. SWEDEN» (заява № 59166/12) від 23.08.2016 визнає притаманним саме цивільним справам, відповідно до якого доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав, суд доходить до висновку, що [PERSON] 17.04.2021 отримала кредитні кошти в розмірі 20000,00 грн., однак в порушення умов договору свої зобов'язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, право вимоги якої первісним кредитодавцем переуступлено позивачеві. З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, враховуючи неспростування відповідачем твердження позивача про неповернення кредиту, а також відомостей, що містяться в розрахунку заборгованості, суд вважає встановленою обставину наявності у [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 581800 від 17.04.2021. Водночас, перевіривши розрахунок позивача, суд встановив, що кредитодавець безпідставно зарахував до загальної суми заборгованості відповідача 4650,73 грн. за відсотками за перший день користування кредитом, так як із умов договору (п.2.1.) вбачається, що кошти кредиту перераховуються споживачеві у розмірі 20000,00 грн., а також у розмірі 5000,00 грн. на користь Товариства з метою виконання зобов'язань з оплати процентів за перший день користування кредитом відповідно до п. 3.5., в якому зазначено, що сплата процентів за перший день користування кредитом здійснюється споживачем в день отримання кредиту, при цьому споживач доручає Товариству утримати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню споживачу. За встановлених обставин, відповідно до наведених норм чинного законодавства суд дійшов висновку, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню частково в сумі 42712,26 грн. (47712,26 грн. (загальна сума нарахованої заборгованості) 4650,73 грн. (нарахована заборгованість за перший день користування кредитом) 347,27 грн. (сплачена відповідачем сума за процентами за перший день користування кредитом). Згідно з ч. 1 ст.\~15\~ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Матеріали справи містять платіжну інструкцію № 581800 від 01.08.2025 (а.с.34), що підтверджує понесення позивачем судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору у розмірі 2422,40 грн. Також позивач ТОВ «Діджи-Фінанс» просив стягнути на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн., що підтверджуються копією договору про надання правової допомоги №42649746 від 01.01.2025 (а.с.15-17), копією додаткової угоди №581800 до договору про надання правової допомоги №42649746 від 01.01.2025 (а.с.31), копією детального опису робіт (наданих послуг) (а.с.14), копією акту підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом виконання робіт від 30.05.2025 (а.с.10). На думку суду, витрати позивача на професійну допомогу є документально підтвердженими. Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу відповідачем не подавалося, хоча\~відповідно до положень частин 5, 6\~ст. 137 ЦПК України\~саме на іншу сторону покладено обов'язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов'язок доведення їх неспівмірності. У своїй Постанові від 13.03.2025 у справі № 275/150/22 Верховний Суд висловив позицію про те, що саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони. Разом з тим, сторона відповідача не скористалася правом на подання клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, заперечень щодо співмірності та розумності витрат на оплату послуг адвоката не надходило. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково з відповідача на користь позивача підлягає стягненню : - судовий збір в розмірі 2168,54 грн. (42712,26/47712,26 х 2422,40); - витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5371,23 грн. (42712,26/47712,26 х6000,00).

Outcome: partial