Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

На розгляд Добровеличківського районного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі заробітку (доходу) відповідача, але не менше половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитини повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги року позивачка вказує, що 13 січня 2016 року уклала шлюб з [PERSON] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Добровеличківського районного управління юстиції Кіровоградської області складено актовий запис про шлюб №1. У шлюбі в сторін народилася спільна дочка [PERSON] , [INFO] . З початку 2021 року подружні відносини з відповідачем суттєво погіршилися, відповідач почав ставитись до позивачки негативно, зневажливо, через що позивачка припинила з ним спільне проживання. З часу 2021 року дитина проживає спільно з позивачкою та перебуває на її утриманні без належної підтримки відповідача. Спору щодо подальшого проживання дочки з позивачкою між сторонами не виникало. Проте домовитися з [PERSON] про сплату аліментів на утримання доньки не вдалось, тому стягнення аліментів має бути забезпечено у відповідності до вимог Закону. Місце роботи відповідача позивачці не відомо. На його утриманні не перебувають неповнолітні діти чи непрацездатні батьки. У зв`язку з цим позивачка вимушена звернутись до суду. В заяві, що подана до канцелярії суду 22.10.2025, позивачка вказує про допущення помилки в описовій та прохальній частинах позовної заяви в персональних даних доньки [PERSON] , а саме дати її народження. Зазначає, датою народження спільної з відповідачем доньки [PERSON] є 07.07.2016 рік, тому уточнює позовну вимогу та викладає її в наступній редакції: «Стягнути з відповідача на мою користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі заробітку (доходу) відповідача, але не менше половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитини повноліття.». Процесуальні дії у справі. Заперечення відповідача та заяви (клопотання) учасників справи. Ухвалою суду від 06.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 387/1494/25 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11.11.2025. За клопотанням відповідача, судове засідання у справі, призначене на 11.11.2025, відкладено на 08.12.2025. 05.12.2025 на електронну адресу суду надійшли пояснення відповідача по суті позовних вимог. Обґрунтовуючи свою позицію відповідач вказує, що дійсно за час спільного проживання стосунки між ним та позивачкою погіршилися через несумісність характерів та різних поглядів на життя, зникли порозуміння та взаємодопомога, повага з боку позивачки, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. Через це сторони фактично припинили шлюбні відносини та стали проживати окремо. Подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим, отже шлюб має лише формальний характер та його збереження суперечить його інтересам. Зауважує відповідач на тій обставині, що позивачка не вірно зазначає дату народження та місце реєстрації їхньої спільної доньки, що, на його переконання, свідчить про безвідповідальне ставлення позивачки до дитини та маніпуляцію певними даними з власних міркувань. При цьому заперечує твердження позивачки про те, що з 2021 року він не приймає належної участі в матеріальному утриманні дитини. Так, неодноразово, за усною домовленістю з позивачкою, перераховував грошові кошти позивачці на утримання доньки [PERSON] . Починаючи з 11.10.2022 перераховував грошові кошти позивачці різними сумами, від 1000,00 грн до 4000,00 грн. Окрім того, придбав для доньки золоті сережки вартістю 2699,00 грн. Відповідач стверджує, що спілкується з донькою, між ними продовжують бути гарні та обопільні доброзичливі взаємовідносини. Тоді як доводи позивачки про відсутність з його сторони матеріальної допомоги для доньки, для відповідача є образливими. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивачка в заяві, поданій до канцелярії суду 08.12.2025, просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Строк на примирення просить не надавати. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON] . Додатково зазначає, що в стані вагітності не перебуває, дитини віком до 1 року не має. Відповідач, у клопотанні від 05.12.2025, що надійшло на електронну адресу суду 05.12.2025, просить проводити судове засідання, призначене на 08.12.2025, без його участі та з урахуванням наданих ним пояснень. Зважаючи на те, що сторони виклали свої позиції у поданих до суду заявах, правом участі в судовому засіданні не скористались, суд вважає за можливе розглянути справу у даному судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, відповідно до нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 13 січня 2016 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Добровеличківського районного управління юстиції у Кіровоградській області, за актовим записом №1. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу\~ [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13.01.2026 (а.с. 10). [INFO] у смт. Добровеличківська Добровеличківського району Кіровоградської області народилася [PERSON] , батьками якої є сторони у справі: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.07.2016 (а.с. 11). Зі змісту позовної заяви та пояснень відповідача вбачається, що причиною розпаду сім`ї стала відсутність взаєморозуміння між подружжям, що робить неможливою подальшу побудову сімейних відносин. Сторони подружні стосунки не підтримують з 2021 року, сімейних відносин не поновлювали і не мають наміру цього робити. Позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Дитина проживає з позивачкою, що сторонами не заперечується. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка та висновки суду. Щодо вимоги позивача про розірвання шлюбу. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сім`ї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 3, 4\~ст. 56 СК України). За таких обставин суд вважає, що сім`я існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить як інтересам подружжя, так і інтересам їхньої дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на вказані положення та вимогу позивачки, суд вважає за можливе залишити їй прізвище набуте у шлюбі. Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 2\~ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3ст. 51 Конституції України). Згідно зі ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1\~статті 141 СК Українивизначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно із ч. 3\~ст. 181 СК України,за рішеннямсуду коштина утриманнядитини (аліменти)присуджуються участці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Стаття 184 СК України\~передбачає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України№3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~відповідно до\~ст. 180 СКУкраїни\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями\~198,\~199\~цього\~Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. При вирішенні спору про стягнення аліментів на неповнолітню дитину судам необхідно враховувати, що укладення нею шлюбу не припиняє передбаченого законом обов`язку утримувати її до досягнення повноліття, а утримання дитини, на яку стягуються аліменти, у державному чи комунальному закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі\~стягнення аліментів на користь того з батьків, з яким до цього проживала дитина, якщо він витрачає їх за цільовим призначенням. Стягнення аліментів на дочку, сина, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями\~198,\~199 СКУкраїни, здійснюється у судовому порядку за новою позовною заявою.Оцінюючи положення\~статті 180 СК України\~щодообов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). У справі ЄСПЛ «М. С. проти України» у рішенні від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, та у рішенні «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§76). На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. У §54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Отже, положення про право батьків і дітей бути поряд один з одним не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, при розгляді справи суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини. При розгляді справи суд бере до уваги доводи відповідача щодо надання матеріальної допомоги позивачці на утримання доньки. При цьому, зміст позовної заяви та пояснення відповідача свідчать про відсутність між сторонами узгодженої позиції щодо сплати аліментів на утримання спільної дитини. Відтак, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків обох батьків, а також того, що відповідач є особою працездатного віку, доказів неплатоспроможності чи будь-яких інших, які варто врахувати суду, не надавав, дійшов висновку про необхідність стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 (однієї/четвертої) частки всіх видів доходів відповідача щомісячно до повноліття дитини, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Згідно із ч.1\~ст.190 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню, відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України. Розподіл судових витрат між сторонами. При подачі до суду позову [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн за вимогу про розірвання шлюбу (а.с. 3). Згідно із п. 1 ч. 2\~ст.141 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. З огляду на викладене, витрати позивачки зі сплати судового збору за позовною вимогою про розірвання шлюбу в розмірі 1211,20 грн підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. Статтею 141 ЦПК України\~передбачено, що у випадку, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зі\~статті 5 Закону України «Про судовий збір»\~вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved