Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

07.10.2025 р. до Чернігівського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява від позивача до відповідача, в якій позивач просить поділити автомобіль JAC J5, 2013 року випуску, VIN [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] шляхом виділення вказаного автомобіля вцілому [PERSON] та стягнення з [PERSON] грошової компенсації на користь [PERSON] в розмірі половини ринкової вартості автомобіля, що складає 58 592,00 грн. Позивач мотивує свої вимоги тим, що у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі ними було набуто автомобіль JAC J5 2013 року випуску, який відповідно до вимог ст. 60 СК України є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя незалежно від того, на чиє ім`я він зареєстрований. Хоча транспортний засіб зареєстрований на ім`я відповідача, фактичним та постійним користувачем автомобіля є позивач, яка має водійське посвідчення та використовує його для щоденних побутових потреб і здійснення підприємницької діяльності. Сторони фактично припинили спільне проживання, спільне користування майном є неможливим, а згоди щодо поділу спільного майна вони не досягли. Автомобіль є неподільною річчю, у зв`язку з чим його поділ у натурі неможливий, а залишення у спільній власності не забезпечує ефективного захисту прав сторін. Таким чином позивач звертається з даним позовом до суду, оскільки з метою захисту свого порушеного права вважає за необхідне здійснити поділ спільного майна шляхом визнання за нею права власності на автомобіль в цілому з виплатою відповідачу грошової компенсації вартості однієї другої частки. Ухвалою судді від 14.10.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 14.11.2025 р. Підготовче засідання призначене на 14.11.2025 р. відкладено на 09.12.2025 р. у зв`язку із відрядженням судді. Позивач та його представник в підготовче засідання не з`явилися, представник позивача не надав суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення в редакції викладеній в позовній заяві. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно із ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізинчхи осіб, прав та інтересів юридичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За умовами визначеними ст. 5 ЦПК України, змінюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 09.11.1996 р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського міськвиконкому, актовий запис № 1826 (а.с.10). Також, відповідно до змісту позовної заяви вбачається, що на даний час сторони по справі фактично перестали проживати разом. Відповідно до копії технічного паспорту Серії [NUMBER] від 14.11.2019 р., встановлено, що автомобіль марки JAC, модель J5, рік випуску 2013 р., VIN [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований на відповідача, [PERSON] (а.с.11). Згідно із Звіту № 008/09/025 про оцінку КТЗ, Загальний легковий седан В JAC J5, 2013 р.в., VIN [NUMBER] , державний реєстраційний № [NUMBER] , що знаходиться за адресою: Чернігівський район, Чернігівська область, с. Андріївка, вул. Михайлівська, буд. 20, виготовлений ТОВ «Бюром оцінки та технічної інвентаризації ПРА ВЕКС», дата оцінки 15.09.2025 р., встановлено, що загальна вартість об`єкта становить 117 184,00 грн без ПДВ (а.с.13-28). Правова оцінка встановлених обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно із ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. У ст. 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і ст. 368 ЦК України. У ст. 68 СК України закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє право спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Частиною 1 ст. 70 СК України, встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із ч. 1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно із ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно із ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив, що спірний автомобіль JAC J5 2013 року випуску був набутий сторонами у період перебування у зареєстрованому шлюбі та є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вказаний транспортний засіб є неподільною річчю, а тому його поділ у натурі є неможливим. Згідно з висновком про оцінку транспортного засобу, загальна ринкова вартість автомобіля становить 117 184,00 грн, у зв`язку з чим вартість однієї другої частки складає 58 592,00 грн, що є обґрунтованою та співмірною грошовою компенсацією. Суд також враховує, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, не заперечував проти визначеної суми компенсації та погодився із запропонованим способом поділу спільного майна. Враховуючи те, що відповідач визнав позовні вимоги на стадії підготовчого провадження, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення за результатами підготовчого засідання відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши надані докази та зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат, то суд вирішив це наступним чином. Згідно квитанції про сплату судового збору № 6249-0981-0544-2752 від 06.10.2025 р., встановлено, що позивач сплатила судовий збір за подання даної позовної заяви до суду у розмірі 1 211,20 грн. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Разом з тим суд враховує, що у прохальній частині поданої позовної заяви позивач не заявляла вимоги про стягнення з відповідача судового збору на свою користь, у зв`язку з чим, з огляду на принцип диспозитивності цивільного судочинства та положення ст. 141 ЦПК України, суд не вбачає підстав для вирішення питання про стягнення судового збору з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved