Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

У серпні 2024 року [PERSON] через представника звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що 22.10.2021 року між ним та [PERSON] укладено договір позики, предметом якого було передання у власність позичальника грошових коштів в сумі 288320 грн. 00 коп., що за домовленістю сторін (1 долар США 26 грн. 50 коп.) на день укладення цього договору було еквівалентно 10880,00 дол. США з кінцевим строком повернення 22.10.2022 року. Також факт передачі грошових коштів підтверджується розпискою від 22.10.2021 року, яка написана ним. З метою забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань за договором позики 22.10.2021 року між сторонами укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS] , яка належала йому на праві приватної власності. Вартість предмету іпотеки становить 795000 грн. 00 коп. У зв`язку з отриманням позичальником додаткової позики, 01.11.2021 року між сторонами укладено договір про внесення змін № 1 до договору позики від 22.10.2021 року, згідно якого сторони домовились, що позикодавець передав позичальнику грошові кошти в розмірі 432480 грн. 00 коп., що за домовленістю сторін (1 долар США 26 грн. 50 коп.) на день укладення цього договору було еквівалентно 16320,00 дол. США з кінцевим строком повернення 22.10.2022 року. Також факт передачі грошових коштів підтверджується розпискою від 01.11.2021 року, яка написана ним. У зв`язку з отриманням позичальником додаткової позики, 10.01.2022 року між сторонами укладено договір про внесення змін № 2 до договору позики від 22.10.2021 року, згідно якого сторони домовились, що позикодавець передав позичальнику грошові кошти в розмірі 491617 грн. 00 коп., що за домовленістю сторін (1 долар США 26 грн. 50 коп.) на день укладення цього договору було еквівалентно 17780,00 доларів США з кінцевим строком повернення 22.10.2022 року. У зв`язку з отриманням позичальником додаткової позики, 01.02.2022 року між сторонами укладено договір про внесення змін № 3 до договору позики від 22.10.2021 року, згідно якого сторони домовились, що позикодавець передав позичальнику грошові кошти в розмірі 550653 грн. 00 коп., що за домовленістю сторін (1 долар США 26 грн. 50 коп.) на день укладення цього договору було еквівалентно 19220,00 дол. США з кінцевим строком повернення 22.10.2022 року. Відповідно до графіку повернення позичальником грошових коштів, зазначеному у договорі про внесення змін № 3 до договору позики від 22.10.2021 року, він до 22 числа кожного наступного місяця до 22.09.2022 року мав сплачувати по 13322 грн. 52 коп., що еквівалентно 465,00 дол. США, а до 22.10.2022 року включно 457397 грн. 25 коп., що еквівалентно 15965,00 дол. США. Отриману позику він, відповідно до графіку повернення грошових коштів, не повернув. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 05.07.2023 року у справі № 953/4060/22 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково; стягнуто із нього на користь [PERSON] за договором позики грошових коштів від 22.10.2021 року суму заборгованості 550653 грн. 00 коп.; в іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовлено; стягнуто з нього на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14950 грн. 00 коп.; стягнуто з нього на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 5506 грн. 81 коп. Постановою Харківського апеляційного суду від 14.11.2023 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 05.07.2023 року залишено без змін. Приватним виконавцем Виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. було відкрито 18.01.2024 року виконавчі провадження за № 73882259, № 73882588, № 73882987. На момент звернення до суду із цією позовною заявою виконавче провадження за № 73882259 залишається відкритим, а виконавчі провадження за № 73882588 та № 73882987 - завершені. Реалізація предмету іпотеки - квартири [ADDRESS] , яка належала йому на праві приватної власності, відбувалася в рамках зведеного виконавчого провадження на електронних торгах. 15.07.2024 року право власності було зареєстровано за новим власником - [PERSON] на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), серія та номер: 1092, виданий: 15.07.2024 року, видавник: Ільїна І.М., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу. Просив визнати припиненим його зобов`язання перед [PERSON] за договором позики грошей від 22.10.2021 року, укладеним між ним та [PERSON] , а також стягнути з [PERSON] на його користь всі понесені судові витрати, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 27.08.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено справу до підготовчого судового засідання. 16.09.2024 року відповідач через представника у відповідності до вимог ч. 1 ст. 178 ЦПК України, надав відзив, в якому заперечив проти задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Зазначив, що за рішенням Київського районного суду м. Харкова від 05.07.2023 року, яке залишено в силі постановою Харківського апеляційного суду від 14.11.2023 року, вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 550653 грн. 00 коп. суму заборгованості за договором позики від 22.10.2021 року, 14950 грн. 00 коп. витрати на професійну допомогу, 5506 грн. 81 коп. судовий збір. Всього стягнуто на суму 571109 грн. 00 коп. Під час примусового виконання рішення, квартира [ADDRESS] була реалізована на прилюдних торгах за 540400 грн. 00 коп. У зв`язку із стягненням з боржника витрат виконавчого провадження стягувачу від реалізації предмета іпотеки надійшло 464112 грн. 00 коп. Таким чином, залишок боргу за судовим рішенням Київського районного суду м. Харкова від 05.07.2023 року складає 106997 грн. 00 коп., позика не повернута в повному обсязі, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог. 20.09.2024 року позивач через представника у відповідності до вимог ч. 1 ст. 179 ЦПК України, надав відповідь на відзив, в якій заперечив проти відзиву представника відповідача. Просив задовольнити позов у повному обсязі. Ухвалою суду від 12.12.2024 року закрито підготовче засідання, справа призначена до судового розгляду. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі та позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача під час судового розгляду проти задоволення позову заперечував, посилаючись а обставини, викладені у відзиві. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в судове засідання не з`явилась, повідомлялась судом про час і місце розгляду справи своєчасно та належним чином, про поважність причин нявки суд не повідомила. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як встановлено під час судового розгляду, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 05.07.2023 року у справі № 953/4060/22 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] за договором позики грошових коштів від 22.10.2021 року суму заборгованості 550653 грн. 00 коп.; в іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовлено; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14950 грн. 00 коп.; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 5506 грн. 81 коп. Постановою Харківського апеляційного суду від 14.11.2023 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 05.07.2023 року залишено без змін. Приватним виконавцем Виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. було відкрито 18.01.2024 року виконавчі провадження за № 73882259, № 73882588, № 73882987 із примусового стягнення грошових коштів за рішенням суду від 05.07.2023 року. З матеріалів виконавчих проваджень вбачається, що виконавчі провадження № 73882987 та № 73882588 були закінчені у зв`язку з їх повним виконанням, а виконавче провадження № 73882259 залишається відкритим. В рамках виконавчого провадження № 73882259 відбулась реалізація предмету іпотеки - квартири [ADDRESS] . Відповідно до акту про реалізацію предмета іпотеки від 15.07.2024 року було проведено електронні торги (т. 1 а.с. 79). Згідно з протоколом про проведення електронних торгів від 12.07.2024 року № 616013 переможцем було визнано [PERSON] . Ціна продажу предмета іпотеки становила 540000 грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 81). Згідно з п. 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини. Як передбачено ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст.\~6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно з ч. 1 ст. 509, ст. 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За змістом ст. ст. 610, 612\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Отже, у випадку настання строку виконання зобов`язання за кредитним договором, у тому числі і випадку, передбаченому ч. 2 ст. 1050 ЦК України, позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти. Відповідно до ч. 1 ст.\~546\~ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ч. 1 ст.\~575\~ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Закон України\~«Про іпотеку» є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна. У ст.\~1\~Закону України\~«Про іпотеку» визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За змістом ст.\~11\~Закону України\~«Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). За змістом ч. 4 ст.\~591 ЦК України та ч. 7 ст. 47 ЗУ «Про іпотеку», якщо сума, одержана від реалізації предмета застави (іпотеки), не покриває вимоги заставодержателя (іпотекодержателя), він має право отримати суму, якої не вистачає (решту суми). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (ст. 599 ЦК України). Оскільки ст.\~599\~ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики ці зобов`язання вважаються припиненими. Разом з тим, як встановлено під час судового розгляду, реалізація квартири [ADDRESS] , відбулась в рамках виконавчого провадження, відкритого за виконанням рішення суду від 05.07.2023 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики від 22.10.2021 року. При цьому сума, одержана від реалізації вказаної квартири у розмірі 540000 грн. 00 коп., не покриває суму заборгованості за рішенням суду. З огляду на викладене, встановивши, що [PERSON] не виконав свої зобов`язання за договором позики від 22.10.2021 року шляхом повного виконання судового рішення про стягнення з нього всієї суми заборгованості за цим договором, суд приходить до висновку про відсутність підстав, для визнання припиненим зобов`язання. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вказані норми закону, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності і надавши їм належну оцінку, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, суд покладає судовий збір на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed