Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Педину О.А. звернувся до суду з позовною заявою до Вінницької міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивовано тим, що [INFO] померла мати заявника, [PERSON] . На день смерті матері залишилось спадкове майно, що складалось із: 23/50 часток домоволодіння [ADDRESS] ; частка земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510137000:03:055:0010, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться по [ADDRESS] . Вказана земельна ділянка належала покійній матері заявника [PERSON] на праві спільної власності із [PERSON] (заявником), Разом з тим, за життя, [PERSON] було складено заповіт від 18.02.2000 року, яким остання заповіла [PERSON] (заявнику) належну їй частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходяться по [ADDRESS] (на даний час - [ADDRESS] ). Після смерті матері, в межах визначеного строку, заявником було подано заяву про прийняття спадщини до державного нотаріуса Другої Вінницької державної нотаріальної контори Швець Л.А., на підставі якої нотаріусом заведено спадкову справу за № 162/2024 та видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 03.12.2024 року на 23/50 часток домоволодіння [ADDRESS] . Проте, оскільки згадана вище земельна ділянка не була охоплена заповітом, [PERSON] являючись спадкоємцем першої черги - сином померлої, 03.12.2024 звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, на що останньому було відмовлено. Як слідує із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.12.2024 року №1796/02-31, підставою для її винесення стало неможливість визначити нотаріусом складу спадкового майна, оскільки частки співвласників вищевказаної земельної ділянки не визначені. Із Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02.05.2025 року, вбачається, що земельна ділянка площею 0,1000 га., кадастровий номер 0510137000:03:055:0010 належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та померлій [PERSON] (без визначення часток співвласників), цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Водночас, вважається за необхідне звернути увагу суду на те, що рідний брат заявника [PERSON] , 1972 р.н., не претендує на вказану спадщину та не заперечує щодо її прийняття [PERSON] в повному обсязі. За вищевикладених обставин вважають, що наявні підстави для визнання за [PERSON] права власності на майно в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] , а саме, на: 1/2 частка земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, площею 0,1000 га, 0510137000:03:055:0010 за адресою [ADDRESS] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.06.2025 звільнено [PERSON] від сплати судового збору за подання позову. 15.07.2025 від представника Вінницької міської ради надійшов відзив на позовну заяву. Вінницька міська рада не погоджується із заявленими позовними вимогами, вважає їх безпідставними, такими, що підлягають відхиленню. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Людмили Швець від 03.12.2024, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину вказаної земельної частки земельної ділянки в порядку спадкування за законом з підстав неможливості визначення розміру частки, яка належить спадкодавцю. За цих обставин позивач звернувся до суду з позовом та просить одночасно: 1) визнати за ним право власності на частки вищевказаної спірної земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом (а не за законом) після смерті [PERSON] ; 2) визначити, що частка позивача у праві спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку складає частку. Разом з тим, визначаючись з таким способом захисту, як «визначення частки у праві спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку», позивач не зазначив, яким чином його право є порушене чи оспорюване та якими діями відповідача таке право порушене чи оспорюване. Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, позивачу необхідно викласти обставини порушення його права. За таких обставин в задоволенні позовних вимог просили відмовити. 14.08.2025 представник позивача адвокат Педина О.А. подав заяву про уточнення позовних вимог. У зв`язку з допущеними технічними помилками при складанні позову позовні вимоги підлягають уточненню, а саме: визнати за [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1000 га. у межах згідно з планом за цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по адресі [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . 04.09.2025 від представника Вінницької міської ради надійшли пояснення на заяву про уточнення позовних вимог. Визначаючись з таким способом захисту, як «визначення частки у праві спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку», позивач не зазначив, яким чином його право є порушене чи оспорюване та якими діями відповідача таке право порушене чи оспорюване. Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, позивачу необхідно викласти обставини порушення його права. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.09.2025 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача адвокат Педина О.А. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача Вінницької міської ради Собчук Т.П. при вирішенні питання поклалась на розсуд суду та просила врахувати письмові пояснення. На підставі ч. 1 ст. 244 ЦПК України 25.11.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 12 год 00 хв. 05.12.2025. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] зазначені [PERSON] , [PERSON] . 22.09.2010 на підставі рішення Вінницької міської ради №2826 [PERSON] видано Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯЛ №901011, кадастровий номер 0510137000:03:055:0010. Співвласниками земельної ділянки є [PERSON] , [PERSON] . Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку сформованого 02.05.2025, земельна ділянка кадастровий номер 5010137000:03:055:0010, площею 0,1, місце розташування: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] . 18.02.2000 в.о. державного нотаріуса Першої Вінницької нотаріальної контори Гречко Ж.Б. посвідчено заповіт та зареєстровано в реєстрі за №2-265. Зі змісту заповіту вбачається, що [PERSON] належну частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в [ADDRESS] , під номером тридцятим, заповідає синові [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі 09.04.2024 заведено спадкову справу №72273070 до спадкового майна померлої [PERSON] . Згідно довідки про коло спадкоємців №641/02-14 від 08.05.2025 виданої Державним нотаріусом Швець Л.А. Другої вінницької державної нотаріальної контори спадкоємцем після смерті [PERSON] є її син [PERSON] , [INFO] . 03.12.2024 Державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Швець Л.А. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] . Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з 23/50 часток домоволодіння номер [ADDRESS] . 03.12.2024 Державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Швець Л.А. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Зі змісту постанови вбачається, що [PERSON] претендує на отримання свідоцтва на право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510137000:03:055:0010, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №901011, який видано на ім`я [PERSON] та [PERSON] у спільну сумісну власність, частка у спільній власності кожного не визначена. Оскільки один із співвласників вищезазначеної земельної ділянки помер, то визначити його частку у праві спільної часткової власності неможливо, тому що немає можливості з`ясувати домовленість між співвласниками. Позивач на підставі\~ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом, інших спадкоємців такої ж черги за законом чи спадкоємців за заповітом, які б у встановлений законом шестимісячний строк подали нотаріусу заяву про прийняття спадщини, чи які проживали зі спадкодавцем станом на день її смерті, згідно матеріалів спадкової справи - не встановлено. В силу вимог ч. 1\~ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з вимогами ст. ст. 1269,1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом позивач у справі, у встановлений законом шестимісячний строк, подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.12.2024 №1796/02-31 державний нотаріус Другої вінницької державної нотаріальної контори відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510137000:03:055:0010, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки нотаріус не може визначити частку у праві спільної сумісної власності склад спадкового майна та належність цього майна спадкодавцеві, а саме: на яку частку нерухомого майна необхідно видати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 2\~ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із\~ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом; якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Відповідно до\~ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Згідно із\~ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. За ст.86 Земельного Кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ст. 89 Земельного Кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: співвласників житлового будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених в листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. відповідно до\~ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасники спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Згідно із ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно\~ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Смерть власника являється однією із підстав для припинення права власності, що випливає із норм статті 346 ЦК України. Відповідно до вимог\~ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, [PERSON] , як спадкоємець учасника спільної сумісної власності правомірно звернувся з позовом до суду про визначення частки майна в праві спільної сумісної власності. За змістом\~ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved