Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

12 листопада 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позов мотивований\~тим,\~що 04\~жовтня 2019\~року між\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ\~РІШЕНЬ» (далі\~ ТОВ\~«ФК «ЦФР»\~та [PERSON] \~було укладено\~кредитний договір\~№7534218472.\~Право вимоги\~за вказаним\~договором на\~підставі договору\~факторингу №ТАСЦФР\~ 10-2016\~від 07\~жовтня 2016\~року перейшло\~до Публічного\~акціонерного товариства\~«ТАСКОМБАНК (далі\~ ПАТ\~«ТАСКОМБАНК»),\~а 08\~листопада 2023\~року \~до ТОВ\~«ФК «ЄАПБ».\~Крім того,\~11\~грудня 2019\~року між\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі\~ ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та [PERSON] було укладено кредитний договір №710616652. Право вимоги за вказаним договором на підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2021 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» (далі ТОВ «Таліон плюс»), а 20 жовтня 2022 року до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Вказуючи, що у зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином умов кредитних договорів у нього виникла заборгованість в загальному розмірі 33158,07 гривень, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а. с. 100, 101), у позовній заяві вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи, просить позов задовольнити та розглядати справу за його відсутності (а. с. 7). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи в контексті положень частини восьмої статті 128 ЦПК України був належним чином повідомлений (а. с. 102, 104), про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов не подавав. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 09 грудня 2025 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Згідно зі статтею 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Статтею 628\~ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України\~«Про електронну\~комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. \~Статтею 3 цього Закону\~визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до\~Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідно до Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Судом встановлено, що 04 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся до ТОВ «ФК ЦФР» із заявою-анкетою на отримання кредиту та інших послуг (а. с. 67). Того ж дня відповідач уклав із ТОВ «ФК ЦФР» кредитний договір № 753421872, відповідно до умов якого отримав кредит в сумі 18950 гривень на 36 місяців (до 18 жовтня 2022 року) зі сплатою річних процентів 0,01 % від суми боргу за договором та щомісячних процентів 3 % від суми кредиту. Відповідно до пункту 1.1. Кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.\~ Сторони кредитного договору погодили, що позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснити повернення кредиту на умовах, передбачених в Паспорті кредиту № 4218472, який є невід`ємною частиною цього договору. В пункті 5 Паспорту кредиту міститься інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника, відповідно до якої: щомісячні проценти\~3 % від суми кредиту, річні проценти 0,01 % від суми боргу; загальні витрати за кредитом 20769,2 гривень, орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк користування кредитом\~ 39419,2 гривень; реальна річна процентна ставка 69,37 %. Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 кредитного договору сторони дійшли згоди, що всі інші умови кредитного договору викладені у Паспорті кредиту та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» в редакції від 18 вересня 2019 року, які розміщенні на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua та з якими позичальник ознайомився до укладення цього договору та до яких позичальник приєднується підписавши цей договір. Цей договір, паспорт кредиту № 4218472 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція від 18 вересня 2019 року складають єдиний кредитний договір. Кредитний договір підписаний відповідачем фізичним підписом, про що свідчить розділ 2 Договору (а. с. 64). До Договору № 7534218472 від 04 жовтня 2019 року доданий паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 4218472, який також підписаний фізичним підписом відповідача (а. с. 65-66). ТОВ «ФК «ЦФР», надавши відповідачу кредит, свої зобов`язання за договором виконало. З розрахунку, що надав позивач, видно, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором позики № 7534218472 від 04 жовтня 2019 року складає 12296,43 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу 4898,28 гривень, заборгованість по відсоткам 0,19 гривень, заборгованість по сплаті страхового платежу 7397,96 гривень (а. с. 5). Заборгованість розрахована відповідно до умов укладеного відповідачем кредитного договору. Також, 11 грудня 2019 року [PERSON] уклав із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договір № 710616652, відповідно до умов якого отримав кредит в розмірі 24500 гривень. Строк дії договору\~становить 126 днів, процентна ставка\~ 36,5 % річних (а. с. 9 на звороті - 11). За змістом пункту 4.2 Договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником і товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Кредитний договір підписаний електронними підписами сторін, зокрема, відповідача шляхом введення одноразового ідентифікатора Y234W7CG. До кредитного договору №710616652 від 11 грудня 2019 року як Додаток № 1 доданий Графік платежів, який також підписаний електронними підписами сторін (а. с. 11 на звороті). Відповідно до додаткових угод до договору № 710616652 від 11 грудня 2019 року сторони постійно продовжували строк дії договору та проценти за користування кредитом за Дисконтною процентною ставкою (а. с. 12-42). ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», надавши відповідачу кредит (а. с. 43), свої зобов`язання за договором виконало. З розрахунку, що надав позивач, видно, що заборгованість [PERSON] за договором № 710616652 від 11 грудня 2019 року складає 20861,64 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу 19051,89 гривень, заборгованість за відсотками 1809,75 гривень (а. с. 3 на звороті). Заборгованість розрахована відповідно до умов укладеного відповідачем кредитного договору. Наведені обставини свідчать про те, що між ТОВ «ФК «ЦФР», ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] виникли договірні зобов`язання, які випливають з вказаних вище кредитних договорів, ці договори є укладеними відповідно до вимог статті 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитних договорів було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 (провадження № 61-9071ск20). Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У частині першій\~статті 516 ЦК України\~зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша\~статті 514 ЦК України). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою\~статті 1077 ЦК України\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої\~статті 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З матеріалів справи видно, що 07 жовтня 2016 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ПАТ «ТАСКОМБАНК» укладений договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 (а. с. 73-77). Відповідно до пункту 2.1 вказаного договору ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ПАТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги до позичальників, а ПАТ «ТАСКОМБАНК» набуває права вимоги ТОВ «ФК «ЦФР» за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує ТОВ «ФК «ЦФР» за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. 08 листопада 2023 року між АТ «ТАСКОМБАНК», до якого перейшло право вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», та ТОВ «ФК «ЦФР» укладений договір факторингу № НІ/11/10-Ф (а. с. 75-77). 08 листопада 2023 року уповноважені представники АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» підписали акт прийому-передачі Реєстру прав вимоги за договором факторингу № НІ/11/10-Ф від 08 листопада 2023 року (а. с. 78). Відповідно до пункту 2.1 договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу та інші дані зазначаються в реєстрі прав вимог, який формується згідно з Додатком № 1 та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідач [PERSON] є в Реєстрі прав вимог до Договору факторингу № НІ/11/10-Ф від 08 листопада 2023 року і загальна сума його зобов`язань за кредитним договором № 7534218472 від 04 жовтня 2019 року становить 12296,43 гривень (а. с. 80). Також, 31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладена додаткова угода № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 (а. с. 51-55). Відповідно до пункту 4.1 вказаної угоди наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон плюс», до якого перейшло право вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу № 20102022 (а. с. 56-57). Відповідно до пункту 2.1 вказаного договору ТОВ «Таліон плюс» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон плюс» за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідач [PERSON] є в реєстрі прав вимоги № 1 від 21 жовтня 2022 року і загальна сума його зобов`язань за кредитним договором № 710616652 від 11 грудня 2019 року становить 20861,64 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту в сумі 19051,89 гривень та заборгованість за відсотками в сумі 1809,75 гривень (а. с. 59). Аналіз наведених вище норм матеріального права та обставин справи в їх сукупності дає достатні підстави для висновку, що позивач набув у встановленому законом порядку право вимоги до відповідача за вказаними вище кредитними договорами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У цій справі кредитні договори, укладені між відповідачем та первісними кредиторами, договори факторингу та додаткові угоди до них, укладені між первісними кредиторами та ТОВ «ЄАПБ» в установленому законом порядку недійсними не визнані, у зв`язку з чим у розглядуваному випадку відповідно до положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 (провадження\~№ 61-9710св22). За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, та відповідно до зазначених норм матеріального права, суд дійшов висновку про наявність у розглядуваному випадку передбачених законом підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами № 710616652 від 11 грудня 2019 року та № 7534218472 від 04 жовтня 2019 року, оскільки останній порушив їхні умови, що виразилося у неналежному виконанні договірних зобов`язань, а саме неповерненні кредитних коштів у визначений договором строк. У відповідності до вимог частини першої\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028 гривень. На підставі викладеного, статей 526, 530, 610, 611, 629, 634, 1048, 1054,\~1056-1\~ЦК України та

Outcome: approved