Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Ладижинська міська рада, як орган опіки та піклування виконавчого комітету Ладижинської міської ради, який діє в інтересах малолітньої особи [PERSON] звернувся до Ладижинського міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Міський відділ у справах дітей Ладижинської міської ради про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав матері. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] у м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області народилась [PERSON] .. Матір`ю дівчинки записана [PERSON] . Батько дитини [PERSON] записаний зі слів матері, відповідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька №00047823948, відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Однак, [PERSON] ухиляється від виконання передбачених чинним законодавством обов`язків з виховання та утримання своєї малолітньої дитини [PERSON] , не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. [PERSON] , [INFO] , неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення передбачені ст. 178 КУпАП, а саме: 26.08.2022 за ч. 1 ст. 178 КУпАП ( розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п`яному вигляді ); 24.05.2024 за ч. 1, ч. 2 ст. 178 КУпАП ( розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п`яному вигляді). Крім того, 15.01.2024 та 06.05.2025 [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 183 КУпАП ( завідомо неправдивий виклик спеціальних служб). 31.07.2024 у відділення патології новонароджених та недоношених дітей КНП «Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня Вінницької обласної ради», поступила дитина [PERSON] , [INFO] . Під час перебування з дитиною у лікарні [PERSON] не виконувала рекомендації лікарів, порушувала режим дня відділення, а 14.08.2024 самовільно покинула лікарню. На телефонні дзвінки не відповідає. 17 жовтня 2024 року [PERSON] , [INFO] , переведена з КНП «Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня Вінницької обласної ради» ВОР до педіатричного відділення. У дитини діагностовано вроджену ваду зорового, слухового апарату та вроджену комбіновану ваду розвитку серцево-судинної системи. Дитина потребує постійного нагляду медичного персоналу та догляду батьків. Проте батьки не приймають участі у догляді за дитиною. У той же день, 17.10.2024, зі слів завідуючої педіатричного відділення КП « Ладижинська міська лікарня» [PERSON] , мати дитини [PERSON] попросилася на декілька годин додому, проте в лікарню так і не повернулася, залишивши дитину без материнського піклування. 04.11.2024 Наказом міського відділу у справах дітей Ладижинської міської ради № 92 [PERSON] [INFO] , було взято на облік дітей, що перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням матері від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. 11.11.2024 комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Ладижинської міської ради вирішувалося питання про влаштування дитини, оскільки малолітня [PERSON] залишилася без батьківського піклування. 26.11.2024 виконавчим комітетом Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області було винесено рішення № 577 «Про направлення малолітньої на тимчасове перебування у КНП «Вінницькій обласний спеціалізований будинок дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки ВОР». Малолітня [PERSON] часто хворіє та неодноразово була госпіталізована до некомерційного підприємства «Вінницька міська клінічна лікарня» Центр матері та дитини», проте мати дитину і там не відвідувала. Відповідно до акту обстеження умов проживання №25 від 07.05.2025, виданого міським відділом у справах дітей Ладижинської міської ради, у помешканні за місцем проживання [PERSON] є умови для проживання дитини, придбані деякі речі, про те відповідач не цікавиться своєю донькою під час перебування дитини у лікарні та у будинку дитини. [PERSON] , [INFO] , з 18.11.2024 і по теперішній час цілодобово перебуває в КНП «Вінницький обласний спеціалізований будинок дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки ВОР» та знаходиться на повному державному утриманні. Згідно з даних журналів відвідування у групі, де знаходиться дівчинка, мати дитини [PERSON] доньку не відвідує зовсім. Зі слів працівників закладу, вона жодного разу не телефонувала, не приходила, не проявляла зацікавленості щодо того, який стан здоров`я її дитини, як вона розвивається, що полюбляє, щодо особливостей її розвитку та виховання. За час перебування [PERSON] у закладі, мати нічим матеріально не допомагала. Крім того, для продовження перебування [PERSON] у КНП « Вінницький обласний спеціалізований будинок дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки ВОР» необхідна заява матері [PERSON] , проте остання на зв`язок із спеціалістами міського відділу у справах дітей Ладижинської міської ради не виходить. У зв`язку з викладеним, позивач просить відібрати малолітню [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав матері [PERSON] , [INFO] . Передати дитину [PERSON] , [INFO] , органу опіки і піклування виконавчого комітету Ладижинської міської ради для вирішення питання продовження перебування дитини [PERSON] , [INFO] , у КНП «Вінницький обласний спеціалізований будинок дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки Вінницької обласної ради». Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 07.07.2025 відкрито провадження у цивільній справі, справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25.09.2025 закрито підготовче провадження, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача - органу опіки та піклування Ладижинської міської ради Вінницької області головний спеціаліст міського відділу у справах дітей Сандул Г.Д., через канцелярію суду, подала заяву (вх. № 6141/25 від 03.12.2025) у якій просить проводити засідання без участі представника органу опіки і піклування Ладижинської міської ради. Позовні вимоги по справі № 135/906/25 підтримує у повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Міський відділ у справах дітей Ладижинської міської ради Гронь О.М., через канцелярію суду, подала заяву (вх. №6142/25 від 03.12.2025) про розгляд справи без участі представника міського відділу у справах дітей Ладижинської міської ради. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання 03.12.2025 відповідачка [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилася, без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяви чи клопотання на день розгляду справи від відповідача до суду не надходили. Також, у матеріалах справи міститься конверт, адресований відповідачу на її адресу ( [ADDRESS] ), який повернувся до суду із відміткою поштової служби: «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. У встановлений ч. 7\~ст.178 ЦПК України\~строк відповідач не подала до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8\~ст. 178 ЦПК України. Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог, з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.11.2024 [PERSON] народилася [INFO] , її батьки згідно записів в графі «Батько»: [PERSON] та в графі «Мати» [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с. 8, 17). Наказом міського відділу у справах дітей Ладижинської міської ради Вінницької області № 92 від 04.11.2024 взято на облік дітей, що перебувають у складних життєвих обставинах - [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із ухиленням матері від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, відповідно до п.п. 5 Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. ( а.с. 22) Рішенням виконавчого комітету Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області №577 від 26.11.2024 вирішено направити [PERSON] , [INFO] , на тимчасове перебування, терміном до 6 місяців, на повне державне утримання у КНЗ «Вінницький обласний спеціалізований будинок дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки ВОР».(а.с. 14) Згідно інформації № 01-895 від 05.12.2024 КНЗ «Вінницький обласний спеціалізований будинок дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки ВОР» про тимчасове влаштування дитини з 18.11.2024 терміном на 6 місяців до 20.05.2025, підстава заява матері про тимчасове влаштування від 18.11.2024, рішення комісії з питань захисту прав дитини ВК Ладижинської МР від 11.11.2024. (а.с. 20) Згідно повідомлення КНП «Вінницький обласний спеціалізований будинок дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки Вінницької обласної Ради» № 01-287 від 15.04.2025, дитина [PERSON] , [INFO] , з 18.11.2024 по теперішній час цілодобово перебуває в закладі знаходиться на повному державному утриманні. Згідно даних журналу відвідування у групі, де знаходиться дівчинка, мати [PERSON] дитину не відвідує зовсім. Зі слів працівників закладу вона жодного разу не телефонувала, не приходила, не проявляла зацікавленості щодо того, який стан здоров`я її дитини, як вона розвивається, що полюбляє, щодо особливостей її розвитку та виховання. За час перебування в закладі [PERSON] , мати [PERSON] нічим матеріально не допомогла (а.с. 19) Відповідно до Акту обстеження умов проживання № 25 від 07.05.2025 членами комісії встановлено, що мати дитини [PERSON] є одинокою матір`ю, яка проживає у квартирі своєї баби [PERSON] .. На час обстеження [PERSON] , відсутня. Зі слів [PERSON] її онуку відправлено у Вінницьку обласну лікарню ім. Ющенка. Малолітня [PERSON] з 18.11.2024 перебуває у Вінницькому обласному будинку дитини ВОР (а.с.9). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ладижинської міської ради від 19.05.2025 року, розглянувши питання видачі висновку про доцільність відібрання [PERSON] , [INFO] без позбавлення батьківських прав матері [PERSON] , вважає доцільним відібрати малолітню дитини [PERSON] , [INFO] без позбавлення батьківських прав матері [PERSON] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-13). Рішенням № 178 від 19.05.2025 виконавчий комітет Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області затвердив висновок про доцільність відібрання дитини [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області без позбавлення батьківських прав матері [PERSON] , [INFO] . Вирішити питання продовження перебування дитини [PERSON] , [INFO] КНП «Вінницький обласний спеціалізований будинок дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки Вінницької обласної Ради» (а.с. 15). За заявою [PERSON] від 18.11.2024 та Рішенням комісії з питань захисту прав дитини ВК Ладижинської МР від 11.11.2024, з 18.11.2024 [PERSON] перебуває у КНП «Вінницький обласний спеціалізований будинок дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки Вінницької обласної Ради». Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). Вказане узгоджується із положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Відповідно до ч. 8, ч. 9 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України), регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.ст. 141, 155 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Згідно з ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Вирішуючи позовну вимогу про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав суд застосовує такі норми права. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків, зокрема, по вихованню своєї дитини, піклуванню про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, освіту. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п.п. 2-5 ч.1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Відповідно до п.п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У п.3 ч.2 ст. 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. У частині 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З наданих стороною позивача доказів судом установлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо своєї малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , не піклується про її фізичний розвиток, байдуже ставиться до її життя та існування. Тому суд вважає, що залишення дитини у відповідачки є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання, у зв`язку з чим, в інтересах дитини її необхідно відібрати у матері без позбавлення її батьківських прав, передавши Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ладижинської міської ради для вирішення питання продовження перебування дитини [PERSON] , [INFO] , у КНП «Вінницький обласний спеціалізований будинок дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки Вінницької обласної Ради». Водночас суд роз`яснює, що у відповідності до ч. 3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовна вимога про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав обґрунтована та підлягає до задоволення і буде відповідати інтересам дитини. Відповідно ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судовий збір в розмірі 3028,00 грн. судом покладається на відповідача. На підставі ст.18, ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини, ст.51 Конституції України, ст.ст.150, 155, 164, 170, 180-184, 191 СК України, ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст. 12, 80, 81, 141, 200, 259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд

Outcome: approved