Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів, треті особи: орган опіки та піклування Подільської районної державної адміністрації Одеської області, орган опіки та піклування Ананьївської міської ради. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 січня 2019 року між позивачем та відповідачем Арцизьким районним відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було зареєстровано шлюб, актовий запис №1. [INFO] у позивача та відповідача народилась дочка [PERSON] . Позивач зазначає, що у них з відповідачем сімейне життя не склалося. Відповідач не бажав приймати участь у вихованні їхньої дочки, жодного інтересу до дитини ніколи не проявляв. Відповідач зловживав алкогольними напоями, висловлювався в присутності дитини нецензурною лайкою, часто провокував сварки, проявляв грубість. Внаслідок таких дій відповідача позивач переїхала жити до батьків. Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 30 березня 2022 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано за позовом позивача. Також 31 березня 2022 року за позовом позивача до відповідача вказаним судом було ухвалено рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дружини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень та на утримання малолітньої дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1700 гривень. Позивач вказує, що після припинення спільного проживання відповідач жодного разу не зустрічався з дочкою, не приймав участі у її вихованні, жодного разу не вітав дочку з днем народження, не цікавився станом її здоров`я, фізичним розвитком. Позивач зазначає, що вона проходить військову службу в Збройних Силах України з 07 березня 2024 року. Оскільки відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просить задовольнити позовні вимоги, позбавити відповідача батьківських прав відносно його дочки [PERSON] , а також просить збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання дочки у твердій грошовій сумі з 1700 гривень до 3000 гривень, обґрунтовуючи це тим, що достатнім розміром фінансового утримання дочки має бути 6000 гривень, а тому розмір аліментів має бути 3000 гривень щомісячно, який відповідач зобов`язаний сплачувати на користь позивача для утримання їхньої дитини. Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 22 жовтня 2024 року у вказаній справі відкрито провадження та вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 13 листопада 2024 року. В подальшому ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13 листопада 2024 року вказану цивільну справу передано за підсудністю до Ананьївського районного суду Одеської області. Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 27 лютого 2025 року вказану цивільну справу прийнято до провадження та призначено проведення підготовчого судового засідання. При цьому, в ухвалі про відкриття провадження у справі відповідачеві було роз`яснено про його процесуальні права передбачені ч.8 ст.178 та ст.193 ЦПК України, а саме про право на подання відзиву на позовну заяву та пред`явлення зустрічного позову. Крім того, було роз`яснено в ухвалі про відкриття провадження у справі третім особами, що у відповідності до положень статті 181 ЦПК України вони мають право подати письмові пояснення щодо позову або відзиву, у строк визначений відповідачу для подання відзиву. 25 листопада 2024 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Михайлової К.А., яка діє на підставі ордеру серії ВН №1432922 від 12 листопада 2024 року, надійшов відзив на позовну заяву з додатками до нього, в якому з відповідними обґрунтуваннями представник відповідача просить позовні вимоги залишити без задоволення. У відзиві представник відповідача зазначає, що позивач та відповідач перебували у шлюбі з 11 січня 2019 року. Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 30 березня 2022 року шлюб між сторонами було розірвано. За час перебування у шлюбі [INFO] у сторін народилася спільна донька [PERSON] .. У позивача та відповідача спільне життя не склалося, однак це жодним чином не свідчить про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав. Позивач та відповідач разом проживали в с. Павлівка Болградського (колишнього Арцизького) району Одеської області приблизно до січня 2022 року. У січні 2022 року у зв`язку з тим, що спільне життя у сторін не склалося, позивач вирішила переїхати разом з дитиною до своїх батьків в с. Жеребкове Подільського району Одеської області, де наразі зареєстрована дитина. Відповідач не чинив перешкод у переїзді позивача на постійне проживання до іншого населеного пункту разом з дитиною та допомагав їм з переїздом. При цьому позивач поставила відповідачу умову продати належний йому житловий будинок в с. Павлівка та переїхати жити до неї в с. Жеребкове, надавши йому строк 6 місяців на переїзд, однак вже через місяць звернулася до суду з позовом про розірвання укладеного між ними шлюбу. Одразу після переїзду позивача з дитиною до с. Жеребкове сторони підтримували зв`язок, відповідач постійно телефонував позивачу та засобами телефонного зв`язку через відеозв`язок постійно спілкувався з донькою. Приблизно в квітні 2022 року позивач заблокувала відповідача в усіх соціальних мережах, месенджерах, змінила номер телефону та з того часу будь-яке спілкування з дитиною припинилося, однак лише у зв`язку з тим, що позивач чинила перешкоди відповідачу у спілкуванні з дитиною. Номер мобільного телефону позивача, зазначений у позові, відповідачу не був відомий до часу звернення її до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів. Таким чином припинення спілкування відповідача з дитиною відбулося не у зв`язку з небажанням відповідача спілкуватися з донькою, а виключно через дії позивача, яка змінила номер телефону та заблокувала відповідача в усіх соцмережах. При цьому відповідач завжди бажав і наразі бажає спілкуватися зі своєю донькою. Позивач не лише не сприяє тому, щоб дитина мала можливість вільно спілкуватись із своїм батьком, а навпаки створює перешкоди відповідачу у спілкуванні з дитиною. У своїй позовній заяві позивач зазначає, що згідно пояснень бабусі дитини [PERSON] відповідач погано впливав на дитину, яка після переїзду в січні 2022 року тривалий час вживала нецензурну лексику. Відповідач в період спільного проживання з позивачем тривалий час перебував за кордоном у Чехії на заробітках, його приїзди до родини з-за кордону були періодичними та нетривалими. Так, 02 березня 2021 року відповідач виїхав на заробітки за кордон та у період з 2021 року по 2022 рік відповідач приїздив в Україну на нетривалий проміжок часу з 14 травня 2021 року по 13 липня 2021 року, з 22 грудня 2021 року по 06 лютого 2022 року. З урахуванням того, що відповідач у 2021 році, коли дитині було 2 роки, проживав з дитиною сумарно 4,5 місяців, менше ніж за два тижні з часу його останнього приїзду позивач з дитиною виїхали на проживання до с. Жеребкове. Посилання на те, що дитина вживає нецензурну лексику з вини відповідача, вважають безпідставними. Відповідач при дитині не вживав нецензурну лексику і категорично заперечує проти таких доводів позивача. Крім того, рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 31 березня 2024 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] .. Вказане рішення суду відповідачем виконується, ним сплачуються аліменти у визначеному судом розмірі, заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Також відповідач на обліку у нарколога, психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , один. Також відповідач проживає на території півдня Одеської області, в Болградському районі. Наказом начальника [NUMBER] прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 11 квітня 2022 року №447-АГ «Про запровадження додаткових тимчасових режимних обмежень (із змінами та доповненнями внесеними наказами [NUMBER] прикордонного загону від 03.06.2022 №673-АГ, від 20.09.2022 №1232-АГ та від 05.06.2023 №993-АГ)» в умовах збройної агресії Російської Федерації на період дії в країні воєнного стану до особливого розпорядження, на ділянці [NUMBER] прикордонного загону в межах Одеського, Білгород-Дністровського та Болградського контрольованих прикордонних районів Одеської області запроваджено додаткові тимчасові режимні обмеження на в`їзд, провадження робіт у прикордонній смузі, прикордонних контрольованих районах та плавання маломірних суден, інших плавзасобів у внутрішніх вод (акваторії водойм), заборонено в`їзд осіб в смугу місцевості визначену в п.2 цього наказу, за винятком, зокрема, осіб, які постійно або тимчасово проживають чи працюють в її межах, за умов наявності у них відповідних підтверджуючих документів; осіб, що прямують транзитом з пунктів пропуску через державний кордон в інші райони, згідно з адміністративно-територіальним поділом України. Наразі відповідачу для того, щоб відвідати доньку, необхідно з Болградського району поїхати до Подільського району. При цьому необхідно перетнути транзитом пункт пропуску «Маяки-Паланка-Удобне», який поєднує дві частини Одеського регіону. І хоча чинним законодавством, у тому числі зазначеним вище наказом начальника [NUMBER] прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 11 квітня 2022 року, дозволено в`їзд на територію Болградського району Одеської області особам, які постійно проживають в його межах, однак фактично виїзд за межі Бессарабії військовозобов`язаних чоловіків та їх в`їзд на територію Бессарабії значно ускладнений. Крім того, дорога через пункт пропуску Маяки-Паланка-Удобне є єдиним наземним шляхом, що сполучає Бессарабію з іншою частиною країни. Транзитна ділянка проходить територією Молдови. Ця ділянка траси Одеса-Рені є єдиним та найкоротшим шляхом для Одеської, Миколаївської та Херсонської областей для виїзду за кордон, а саме до Молдови, або транзитом до Румунії. У зв`язку з тим, що транзитна ділянка проходить територією Молдови, ймовірно, прикордонники припускають можливість виїзду чи вивезення цією трасою осіб, які порушили правила військового обліку, у зв`язку з чим проїзд транзитом цією частиною траси для військовозобов`язаних осіб, які не мають законних підстав для виїзду за кордон, є фактично неможливим. Незважаючи на неможливість приїхати та навідати дитину у зв`язку з воєнним станом та введеними обмеженнями на вільне пересування країною, відповідач бажає спілкуватися з донькою засобами телефонного зв`язку, відеозв`язку, за можливості навідувати дитину, проводити з нею час, забезпечувати належне дозвілля та відпочинок, приймати участь у вихованні дитини. Крім того, на час перебування у шлюбі позивача з відповідачем останній знаходився на заробітках за кордоном. Наразі у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану відповідач, який є військовозобов`язаною особою, позбавлений можливості поїхати за кордон на заробітки та у зв`язку з відсутністю за місцем його проживання постійної та стабільної роботи, має тимчасові підробітки, яких ледь вистачає на сплату аліментів на утримання доньки та покриття витрат на його проживання та харчування. Позивач, звертаючись до суду з цим позовом, посилалася на те, що відповідач ухиляється від обов`язку виховувати дитину, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Після припинення шлюбних відносин між сторонами, позивач та відповідач не підтримують спілкування, а їхні стосунки стали неприязними. Відповідач сплачує аліменти на утримання малолітньої дитини, заборгованість по сплаті аліментів відсутня. Відповідач бажає зберегти зв`язок з дитиною, налагодити з нею спілкування, бути присутнім в житті доньки. Нестабільна участь батька в житті дитини спричинена конфліктом між сторонами, проживанням відповідача на значній відстані від дитини, що не може бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, а свідчить про відсутність емоційного зв`язку між ними. Та обставина, що на час звернення до суду вихованням і розвитком дитини займається позивач, а як випливає з її позову більше її батьки, бабуся та дідусь, безумовно не свідчить про те, що батько не бажає брати участь в утриманні дитини та її вихованні, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками. У відповідача наявний його інтерес до дитини та реальне бажання брати участь у її житті. У зв`язку з викладеним вище вважають, що підстави, передбачені ч.1 ст.164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав, відсутні. Батько заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його малолітньої дитини, має намір на відновлення відносин з донькою, а позбавлення батьківських прав необхідно розглядати як крайній захід, необхідність та пропорційність застосування якого за обставин цієї справи не доведено. Позивач не надала достатніх доказів необхідності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно дитини, винної поведінки відповідача щодо участі у вихованні дитини, свідомого ухилення його від виконання батьківських обов`язків та того, що поведінку відповідача в кращу сторону змінити неможливо. У відповідача наявне бажання спілкуватися з дитиною і приймати участь в її житті. При цьому особисті непорозуміння між батьками не є підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки забезпечення найкращих інтересів дитини повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків. Враховуючи усе вищевикладене, вважають, що позов в частині вимоги про позбавлення батьківських прав не підлягає задоволенню. Щодо вимоги про збільшення розміру аліментів, то вказаними позовними вимогами відповідач не погоджується, просить відмовити у їх задоволенні, виходячи з наступного. Як вбачається з довідки Арцизького відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №21.6-32/21741 від 06 листопада 2024 року на виконанні Арцизького відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №492/108/22; станом на 06 листопада 2024 року відсутня заборгованість зі сплати аліментів. Згідно з довідкою форми ОК-5 від 01 листопада 2024 року відповідач з травня 2021 року по теперішній час офіційно не працює, доходів не отримує. Разом з тим відповідно до форми ОК-5 від 24 липня 2024 року позивач з грудня 2022 року проходила військову службу спочатку у військовій частині [NUMBER] , а в подальшому у військовій частині [NUMBER] , її дохід на місяць складає від 20974,50 грн. до 115945,19 грн. щомісячно. Розмір аліментів, які фактично стягуються з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки у розмірі 1700,00 грн., є достатнім та відповідає матеріальному та сімейному стану відповідача, матеріальному стану малолітньої доньки. Розмір доходів відповідача з часу визначення Арцизьким районним судом Одеської області аліментів 31 березня 2022 року не змінився, відповідач має тимчасові підробітки і, незважаючи на нестабільність своїх доходів, постійно і без затримок сплачує аліменти на утримання доньки. Натомість покращився матеріальний стан позивача, значно зросли її доходи. Будь-яких належних і допустимих доказів щодо розміру фактичних витрат на утримання доньки позивач не надала, не обґрунтувала необхідність і розумність таких витрат. У відповідача матеріальний та сімейний стан не змінився, так само як не змінився сімейний стан позивача, а її матеріальний стан навіть значно покращився, обставини, які свідчать про погіршення або поліпшення здоров`я відповідача, позивача, дитини, відсутні, що свідчить і про відсутність підстав для зміни розміру аліментів відповідно до ч.1 ст.192 СК України. Враховуючи усе вищевикладене, вважають, що позов в частині вимоги про збільшення розміру аліментів не підлягає задоволенню. В подальшому, 18 червня 2025 головуючою суддею у справі після виконання всіх завдань, визначених в ст.189 ЦПК України було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що відповідач не проявляє себе як батько дитини, не проявляє турботи, уваги до дитини. Вона не бачить відповідача батьком дитини. 04 вересня 2022 року дитина з відповідачем останній раз бачилися. Раніше відповідач бував у с. Жеребкове, знав номери телефонів батьків позивача, а також номер телефону позивача і міг приїхати до дитини. У перший місяць після переїзду до батьків, ще до розірвання шлюбу, відповідач дзвонив уночі, нетверезий, а тому вона спочатку не приймала його дзвінки та інше, а потім він перестав дзвонити. Відповідач був постійно на заробітках, приїздив один раз на три-чотири місяці і тоді бачив дитину. Гроші він заробляв звісно для сім`ї. Спочатку в них все було добре, а потім їхні сімейні стосунки погіршилися через зловживання відповідачем спиртними напоями. Також позивач пояснила, що вона дійсно блокувала номер телефону відповідача на три місяці, а потім розблокувала, але він вже не дзвонив. Позивач зазначила, що дочка зареєстрована у її батьків, тобто, у бабусі з дідусем, і відповідач знав, де дочка проживала. Також зазначила, що матеріальний стан відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання дитини у більшому розмірі. Також позивач пояснила, що відповідачу на даний час в ході телефонної розмови з нею відомо про те, що його дочка наразі проживає в м. Запоріжжя. Відповідач пообіцяв дочці, що привітає її з днем народження, однак не виконав свою обіцянку. 30 серпня 2025 року відповідач написав їй повідомлення, де просив надати можливість поспілкуватися з дочкою. Відповідач запитала думку у дочки про це, але дочка не захотіла спілкуватися з батьком, оскільки ображена на нього через те, що він не привітав її з днем народження. Позивач вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав повністю відповідає інтересам дитини. Представник позивача адвокат Павленко А.Л., в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, а також підтримала пояснення позивача. Також пояснила, що відповідач, як батько дитини, самоусунувся від виховання дитини. Дитина взагалі його не знає. Позивач не створювала відповідачу жодних перешкод у спілкуванні з його дочкою. Нинішнього чоловіка позивача дитина сприймає як батька та називає його батьком. За час перебування справи на розгляді в суді відповідач не змінив своєї поведінки, не проявляв уваги до дочки, не привітав свою дочку з днем народження, а його дочка була розчарована, що не отримала уваги від батька та бажає, щоб новий чоловік продовжував виконувати обов`язки батька. Також представник позивача зазначила, що зверненню до суду з вказаним позовом передувала саме втрата інтересу відповідача до своєї дитини. Відповідач дійсно сплачує аліменти на утримання своєї дочки, однак це не свідчить про інтерес до дочки. Позивач не перешкоджала відповідачу у спілкуванні з дитиною, але відповідач навіть не був фізично присутній в судових засіданнях, а був лише його представник. Відповідач не звертався до батьків позивача, щоб налагодити його спілкування з дитиною, він не намагався встановити зв`язок. Дитина втратила інтерес до відповідача та не сприймає його як батька, іншого чоловіка називає татом. Відповідач не з`явився ні до органу опіки та піклування, ні до суду. Представник позивача зазначила, що позивач буде знову звертатись до суду з цим питанням, оскільки у відповідача не виникне інтересу до своєї дочки. Крім того розмір аліментів на утримання дочки в розмірі 1700 гривень, який сплачує відповідач, наразі не відповідає сьогоденню. Дитина забезпечена всім необхідним лише завдяки позивачу. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позивних вимог, обґрунтовуючи це тим, що відповідач бажає приймати участь у вихованні своєї дочки, сплачує вчасно у належному розмірі аліменти на утримання дочки. Відповідач фактично проживає у м. Арциз, через що фізично не може бучитися з дочкою, оскільки для того, щоб приїхати до с. Жеребкове, йому необхідно перетнути транзитну ділянку Одеса-Рені, яка є частиною Республіки Молдова, а тому чоловіки, у яких немає законних підстав для перетину кордону на даній ділянці, не можуть перетнути цю ділянку. у спілкуванні з дитиною перешкоджає саме позивач. З січня 2022 року перші декілька місяців відповідач спілкувався з дочкою, а потім позивач заблокувала номер телефону відповідача і він не міг до неї додзвонитися. Відповідач у судові засідання не з`являвся, однак суд бере до уваги клопотання його представника адвоката Михайлової К.А. від 07 грудня 2025 року, в якому представник відповідача просив розгляд справи здійснити без його участі та без участі його представника (а.с.135). Представник третьої особи, залученої за клопотанням представника позивача органу опіки та піклування Ананьївської міської ради Платонов С.І., брав участь в підготовчому судовому засіданні, в якому не заперечив проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті, а також не заперечив проти задоволення клопотання представника відповідача про приєднання доказів до матеріалів справи. По справі підтримав позицію, викладену у висновку органу опіки та піклування Ананьївської міської ради про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дочки. В подальшому, в судове засідання, призначене на 08 грудня 2025 року, [PERSON] не з`явився, однак до початку судового засідання до суду надійшло клопотання виконавчого комітету Ананьївської міської ради, в якому він просить провести розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування Ананьївської міської ради. Також до клопотання додано копію рішення виконавчого комітету Ананьївської міської ради №321 від 24 липня 2025 року «Про вирішення спору між батьками щодо участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON] , [INFO] », яким затверджено висновок служби у справах дітей Ананьївської міської ради про вирішення спору між батьками щодо участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON] , [INFO] , а також відповідний висновок, який просили врахувати при розгляді справи (а.с.138-144). Представник третьої особи органу опіки та піклування Подільської районної державної адміністрації Одеської області в судові засідання не з`явився, причину неявки не повідомив. Крім того, 18 червня 2025 року до суду надійшло рішення виконавчого комітету Ананьївської міської ради №263 від 12 червня 2025 року про затвердження висновку органу опіки та піклування Ананьївської міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , та висновок органу опіки та піклування Ананьївської міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] .. Частиною 1 ст.223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 ст.223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість з`явлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність клопотання відповідача про розгляд справи у його відсутність та відзиву на позовну заяву, в яких він висловлює свою позицію щодо позовних вимог, а також висновку третьої особи органу опіки та піклування Ананьївської міської ради, присутність представника служби у справах дітей Ширяївської селищної ради Березівського району, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача. Суд дослідивши матеріали справи та надані сторонами у справі письмові докази, заслухавши позивача та її представника, представника відповідача, представника третьої особи органу опіки та піклування Ананьївської міської ради, взявши до уваги заяву відповідача та поданий відзив на позовну заяву, допитавши свідків, вивчивши висновок органу опіки та піклування Ананьївської міської ради щодо недоцільності позбавлення батьківських прав, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, при розгляді справи встановлено: Позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України № [NUMBER] , виданого 12 лютого 2019 року органом 5124 (а.с.14, том №1), копією довідки про реєстрацію місця проживання особи №78 від 09 грудня 2022 року, виданої Відділом надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради (а.с.16, том №1). Відповідачем у справі є [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 26 жовтня 2012 року Арцизьким РС ГУДМС України в Одеській області (а.с.17, 141-142, том №1), довідкою Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області №254 від 25 лютого 2025 року (а.с.165, том №1). В судовому засіданні були допитані свідки, викликані до суду за клопотаннями сторін. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є батьком позивача. Відповідач трохи вживав спиртні напої. Приїжджав часто, де жила донька з відповідачем, в м. Арциз, оскільки вона просила його про допомогу, оскільки відповідач постійно знаходився за межами України на заробітках. Свідок зазначив, що він приїжджав та був з онукою, поки відповідач був на заробітках. Після одруження з відповідачем позивач з відповідачем проживали в с. Павлівка Арцизького району. Йому не відомо, як відповідач ставився до сім`ї. Не один раз він бачив відповідача в стані алкогольного сп`яніння. Свідок пояснив, що їздив до позивача та відповідача два рази на місяць і знаходився там по два тижні, щоб допомогти доньці з дитиною. Між позивачем та відповідачем були не дуже хороші стосунки. Іноді він виганяв її з будинку, іноді вони сварилися. З того моменту, як позивач повернулася жити до них, відповідач взагалі не цікавився дружиною та дитиною. Вони намагалися, щоб відповідач спілкувався з дитиною, давали йому номер телефону, щоб він зміг поговорити з дитиною. Відповідач також має його номер телефону та номер телефону матері позивача. Відповідач за весь час один раз приїздив до с. Жеребкове до них. Вони бачили відповідача приблизно 3,5-4 роки тому. Свідок пояснив, що онука проживає разом з позивачем та новим чоловіком позивача. У дитини з новим чоловіком позивача гарні стосунки та загалом у них нормальні стосунки у сім`ї. Позивач, її новий чоловік та дитина проживають сім`єю з червня місяця. Дитина не згадує біологічного батька, а нового чоловіка позивача вважає батьком. Відповідач до своєї доньки ставився як до своєї дитини. Свідок ніколи не бачив жорстокого поводження відповідача зі своєю дочкою. Після переїзду до с. Жеребкове позивач відразу надавала відповідачу можливість спілкуватися з дочкою, а потім він перестав дзвонити і дитина почала його забувати. В с. Жеребкове позивач з дочкою проживали три роки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач є її дочкою, а відповідач є її бувшим зятем. З січня 2022 року по червень 2025 року вона зі своїм чоловіком [PERSON] виховували онуку, тобто, дочку позивача, оскільки позивач проходила військову службу, а тому вони з дідом були онуці за батьків. Тоді дитині було 2,5 роки. Відповідача вона знає приблизно сім років. Вона бачила його коли позивач привезла його познайомитись, на 25-річчя відповідача, на хрестинах онуки, а потім протягом одного місяця, поки він дзвонив, коли позивач повернулася до с. Жеребкове. До моменту народження дочки у позивача та відповідача були хороші відносини. Потім відповідач змінив свою поведінку, вживав з друзями вдома алкогольні напої, внаслідок чого позивач з дитиною були вимушені спати на балконі. Позивач відігнала друзів відповідача, однак він продовжив вживати алкоголь, приходив з роботи п`яний. Позивач не витримала такої поведінки відповідача та приїхала разом з дитиною до них в с. Жеребкове жити. Спочатку відповідач надсилав грошові кошти, а потім сплачував аліменти. У відповідача були всі номери телефонів і він знав адресу знаходження позивача з дочкою, але він не цікавився та не приїжджав. Свідок пояснила, що їй не відомо, де на даний час проживає відповідач. Позивач зі своєю дочкою, новим чоловіком та спільною дитиною з 18 червня 2025 року проживають в м. Запоріжжя. Дочка позивача дуже добре ставиться до нового чоловіка позивача та він також дуже добре ставиться до неї, онука розказує, як вона проводить час з батьком (новим чоловіком дочки). Нового чоловіка позивача онука знає вже два роки. Онука також була на бесіді з психологом та під час бесіда намалювала сім`ю, де зазначила, що вона там з татом [PERSON] . Відповідач ніколи не вітав свою дочку з днем народження та іншими святами, а також ніколи не приїздив дочки, хоча на той час ще мав право на перетин кордону. Перший час онука чекала на батька, чекала його на свої дні народження. З боку відповідача відносно його дочки жорстокості не було. Відповідач мало спілкувався з сім`єю, оскільки їздив на заробітки. Позивач могла обмежувати відповідача у спілкуванні з дитиною вірогідніше в ті моменти, коли відповідач дзвонив позивачу вночі, о 1:30, 3 годині ночі, п`яний. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач є його двоюрідною сестрою. Відповідача він бачив один раз до народження в них з позивачем дочки. Один раз відповідач приїжджав в с. Жеребкове. Після одруження з відповідачем позивач разом з ним поїхала до нього, а потім повернулася з дитиною до батьків. Дитину забезпечували позивач та її батьки. Зі слів позивача йому відомо, що відповідач дзвонив позивачу після опівночі один чи два рази, був п`яний і хотів поговорити з дочкою. Свідок зазначив, що у позивача на даний час новий чоловік, з яким у дитини хороші відносини. Дитина називає його татом. Він це знає, оскільки бачив це особисто. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач любить свою дочку, а позивач забороняє відповідачу спілкуватися з дитиною. Свідок зазначила, що навіть вона дзвонила позивачу, щоб поспілкуватися з дитиною. Свідок пояснила, що вона є хрещеною дочці позивача та відповідача і вона також хотіла подарувати дитині подарунки, побачитися з дитиною, але позивач не дозволяє їм цього. Дитина тягнулася до відповідача більше ніж до позивача. Відповідач у всьому допомагав позивачу по домашньому господарству. Відповідач страждає від того, що не може спілкуватися зі своєю дочкою. Свідок зазначила, що позивач заблокувала номер телефону як відповідача так і її номер, видалила всі фотографії. Доказів переписок у неї немає, оскільки це було давно. Свідок зазначила, що намагалася помирити позивача з відповідачем, однак позивач цього не бажає. Відповідач проживає в м. Арциз, шукає підробітки, які саме, вона не знає. Вона спілкується з відповідачем два рази на тиждень. Не знає з ким живе відповідач, вдома у нього не буває, спілкується з ним по телефону. Коли дитині було три роки, вони хотіли її привітати з днем народження. Наскільки їй відомо, позивач забороняє відповідачу спілкуватися з дитиною. Відповідач по професії електрик-зварювальник. Працює коли є робота. Їй не відомо чи звертався відповідач до органу опіки та піклування щодо участі у вихованні дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідач є його племінником. Відповідач добре ставиться до дитини, коли приїжджав з заробітків, то дитина завжди сиділа у нього на руках. Він грався з дочкою, завжди проводив з нею час. Сім`я відповідача жила на кошти відповідача. Відповідач їздив на заробітки, позивач не працювала, була у декретній відпустці. Перебуваючи за кордоном, відповідач вирішував всі побутові питання в сім`ї. З позивачем він спілкувався востаннє у 2022 році до переїзду позивача. Свідок зазначив, що його дружина неодноразово намагалася помирити позивача з відповідачем, щоб відповідач мав змогу бачитися з дочкою. Сам відповідач також намагався через батьків позивача спілкуватися з дочкою. Свідку не відомо, чи звертався відповідач до органу опіки та піклування чи служби у справах дітей. Офіційно відповідач не працює, однак інколи має підробітки. Відповідач проживає в м. Арциз. Вони з відповідачем час від часу спілкуються або по телефону або якщо десь зустрічаються. Дитину відповідач не вітав зі святами, оскільки не міг з нею зв`язатися. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивача знає та товаришує з нею, але вони рідко бачилися, оскільки позивач та відповідач проживали в Арцизькому районі. Вона забирала позивача з пологового будинку з дитиною і залишилася у них в гостях на один місяць та допомагала позивачу у догляді за дитиною, бо відповідач був у постійних від`їздах на заробітки. Згодом відповідач почав ставитися до позивача не дуже добре, вживав спиртні напої, навіть наче зі слів позивача, він її штовхав. На той момент вона постійно спілкувалася з позивачем, а потім позивач вступила на військову службу і вони почали спілкуватися рідше. Приблизно у 2022 році позивач переїхала жити до батьків у с. Жеребкове. Вона бачилася з позивачем та позивач розповідала їй, що відповідач не телефонує, а дитина чекала на батька. Позивач не блокувала відповідача. Відповідач до неї також не звертався, щоб налагодити стосунки з дочкою. Позивач з відповідачем розірвали шлюб та припинили спільне проживання через те, що відповідач після приїзду з заробітків збирав вдома друзів, де вони гучно поводили себе і їй, напевне, все це надоїло. Це свідку відомо зі слів позивача. Позивач робить все, щоб забезпечити дитину всім необхідним. У дитини є все: іграшки, одяг, батут, велосипед та інше. На даний час позивач проживає з новим чоловіком, від якого народила дитину. На даний час у дитини позивача та відповідача гарні стосунки з новим чоловіком, вона називає його папа [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є двоюрідною сестрою позивача. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини. Коли позивач переїхала в с. Жеребкове, приблизно до війни чи на початку війни, то дитині було приблизно 1,8 року. Відповідача свідок не знає, не зустрічалася з ним. Позивач повернулася жити з дитиною до своїх батьків. Позивач працювала в с. Жеребкове в бібліотеці в сільській раді, при цьому, батьки їй допомагали з доглядом дитини. Батько позивача розповідав, що відповідач не цікавиться дитиною, не допомагає. Свідок часто спілкується з батьками позивача, відповідача за цей час не бачила, при цьому ніколи від позивача не чула, щоб позивач була проти спілкування відповідача з дитиною. З новим чоловіком свідок знайома, дочка позивача називає нового чоловіка позивача татом [PERSON] . Позивач з новим чоловіком приходили до неї в гості. Поки позивач з дочкою проживала у батьків, то дитину утримували позивач та її батьки. Невідомо, чи платив відповідач аліменти. Судом встановлено, що позивач та відповідач мають спільну неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 червня 2019 року Арцизьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, де в відомостях про батьків матір`ю зазначена позивач [PERSON] , а батьком зазначений відповідач [PERSON] (а.с.19, том №1). Дочка позивача та відповідача [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки про реєстрацію місця проживання особи №80 від 09 лютого 2022 року, виданої Відділом надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради (а.с.20, том №1). Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 30 березня 2022 року задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та шлюб між позивачем та відповідачем розірвано та позивачу після розірвання шлюбу залишено прізвище « [PERSON] » (а.с.22-24, том №1). Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 31 березня 2022 року задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини та дитини та з відповідача ухвалено стягувати на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1700 гривень щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто, з 31 січня 2022 року до досягнення повноліття [PERSON] , тобто, до 23 червня 2037 року. також вказаним рішенням ухвалено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дружини [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 31 січня 2022 року та до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку, тобто, до [INFO] (а.с.25-32, том №1). Відповідно до копії довідки форми ОК-7 із реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фону України станом на 24 липня 2024 року, зокрема за 2024 рік доходи позивача склали 312030 гривень 99 копійок (а.с.33-36, том №1). Відповідно до копії довідки військової частини [NUMBER] №86 від 29 липня 2024 року позивач з 07 березня 2024 року проходить військову службу у військовому званні «молодший сержант» у військовій частині [NUMBER] (а.с.37, том №1). Відповідно до копії соціально-психологічної характеристики, наданої військовою частиною [NUMBER] 01 серпня 2024 року, позивач за місцем несення служби характеризується позитивно (а.с.38-39, том №1). Станом на 24 липня 2024 року позивач до кримінальної відповідальності не притягувалася, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, що підтверджується копією витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» (а.с.40, том №1). Позивач не знаходиться та у минулому не знаходилась на обліку у наркологічному та психіатричному кабінетах, що підтверджується копіями довідок №№61, 45 від 29 липня 2024 року, виданими КНП «Ананьївська БМЛ» (а.с.41, том №1). Дитина позивача та відповідача [PERSON] має діючу декларацію з сімейним лікарем КНП «Ананьївський центр первинної медико-санітарної допомоги Ананьївської міської ради» та довіреною особою у вказаній декларації зазначено позивача [PERSON] (а.с.42, том №1). 03 травня 2022 року на підставі рішення Арцизького районного суду Одеської області від 31 березня 2022 року були видані відповідні виконавчі листи про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини та на утримання дружини (а.с.43-46, том №1). На виконання вказаних виконавчих листів постановами державного виконавця Арцизького відділу ДВС у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 03 травня 2022 року було відкрито виконавчі провадження №№68932590, 68932383 (а.с.48-52, том №1). Відповідно до копії характеристики на [PERSON] , 23 червня 2019 року, Відділом персоналу соціально-гуманітарної допомоги та психологічного забезпечення 3 Спеціального центру швидкого реагування ДСНС України, [PERSON] відвідує дошкільний заклад з 16 квітня 2023 року. Склад родини неповний: мати [PERSON] , бабуся [PERSON] , дідусь [PERSON] .. Вихованням дитини займається мати, а також у вихованні допомагають дідусь та бабуся. Стан здоров`я дитини добрий, відхилень немає. Кожного дня до навчального закладу дитину приводить бабуся або дідусь, які є батьками матері дитини, вони і забирають дитину, так як мати проходить військову службу у ЗСУ. Інші родичі дитину не відводили та не зустрічали. Батько дитини жодного разу дитячий заклад не відвідував, дитиною не цікавиться, дівчинка про нього ніколи не згадувала (а.с.56, том №1). До позовної заяви також додано копії письмових пояснень [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , які були допитані в судовому засіданні та надані ними пояснення в судовому засіданні відповідають за змістом доданим до позовної заяви письмовим поясненням, а також додані копії письмових пояснень [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які в своїх поясненнях позитивного характеризують позивача та зазначають, що позивач самостійно виховує дитину (а.с.57-66, том №1). Також в судовому засіданні були досліджені додані до позовної заяви фото, на зворотному боці яких зазначено, що на них зображено позивача з її дочкою [PERSON] , а також з родичами, зокрема дідусем та бабусею, тобто, батьками позивача, також з [PERSON] (а.с.67-72, том №1). Відповідно до копії характеристики, виданої старостою Жеребківського старостинського округу за №107 від 13 вересня 2024 року, позивач за місцем реєстрації не проживає у зв`язку з проходженням військової служби. За місцем проживання характеризується задовільно (а.с.91, том №1). Відповідно до копії актового запису, сформованої у сервісі «Дія» [PERSON] народилась [INFO] , її батьком вказаний відповідач [PERSON] , матір`ю позивач [PERSON] (а.с.128, том №1), та [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копію витягу з реєстру територіальної громади №2024/013171266, сформованого у ДП «Дія» 31 жовтня 2024 року на підставі заяви законного представника [PERSON] (а.с.129, том №1). Відповідачем в підтвердження його виїзду за межу України суду надано копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон № [NUMBER] , виданого 15 січня 2019 року органом 5124, який містить відмітки про виїзд відповідача за межі України в період з 2021 року по 2022 рік (а.с.130-132, том №1). Відповідно до копії довідки Арцизького ВДВС у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №21.6-32/21741 від 06 листопада 2024 року станом на 06 листопада 2024 року у [PERSON] відсутня заборгованість зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №492/108/22, виданого 03 травня 2022 року Арцизьким районним судом Одеської області про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1700 гривень щомісячно з індексацією відповідно до закону (а.с.133, том №1). Відповідно до копії довідок КНП «Арцизька центральна опорна лікарня» Арцизької міської ради від 04 листопада 2024 року відповідач не перебуває на наркологічному та психіатричному обліках КНП «Арцизька ЦОЛ» (а.с.134-135, том №1). Відповідно до копії характеристики, виданої виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області 13 листопада 2024 року за №543, відповідач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Проживає один, працює не офіційно, шкідливих звичок не має, алкоголь не вживає, не конфліктний, відзивчивий, відповідально ставиться до правці, скарг від сусідів чи інших громадян громади на нього до сільської ради не надходило (а.с.136, том №1), а також факт проживання відповідача за вказаною адресою підтверджується копією довідки про зареєстрованих/проживаючих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області 13 листопада 2024 року за №542, відповідно до якої за вказаної адресою відповідач проживає один (а.с.137, том №1). Відповідно до копії наказу начальника [NUMBER] прикордонного загону від 11 квітня 2022 року №447-АГ (із змінами та доповненнями внесеними наказами [NUMBER] прикордонного загону від 03 червня 2022 року №673-АГ, від 20 вересня 2022 №1232-АГ та від 05 червня 2023 року №993-АГ) «Про запровадження додаткових тимчасових обмежень» на період дії в країні воєнного стану до особливого розпорядження, на ділянці [NUMBER] прикордонного загону в межах Одеського, Білгород-Дністровського та Болградського контрольованих прикордонних районів Одеської області запроваджено додаткові тимчасові режимні обмеження на в`їзд, провадження робіт у прикордонній смузі, прикордонних контрольованих районах та плавання маломірних суден, інших плавзасобів у внутрішніх вод (акваторії водойм). Додаткові тимчасові режимні обмеження на в`їзд, провадження робіт встановлено у смузі місцевості між державним кордоном до тилової лінії: в межах Одеського району (Додаток 1 «Смуга дії додаткових тимчасових режимних обмежень в межах Одеського району»): розвилка польових доріг ЛИМАНСЬКЕ, ГРАДЕНИЦІ, насосна станція східна околиця ГРАДЕНИЦІ по дорозі сполученням ЯСЬКИ ЛИМАНСЬКЕ до перехрестя з вул. Степова по вулиці до міждержавного пункту пропуску через державний кордон для автомобільного сполучення «Граденці» західна околиця ГРАДЕНИЦІ східний уріз берегової лінії озера Путрино західна околиця ТРОЇЦЬКЕ до понтонного моста через річку Турунчук східний берег річки Турунчук до річки Курудорова по середині річки Курудорова південно-західна околиця БІЛЯЇВКА північно-західна околиця МАЯКИ до моста через річку Дністер умовна пряма лінія, яка з`єднує міст в МАЯКИ через річку Дністер та поворот державного кордону в районі прикордонного знаку №0608; в межах Білгород-Дністровського району (Додаток 2 «Смуга дії додаткових тимчасових режимних обмежень в межах Білгород-Дністровського району»): насосна станція (прикордонний знак №0611) вздовж дороги до західної околиці УДОБНЕ вздовж північної околиці УДОБНЕ (вздовж вулиці Дзержинського) до перехрестя доріг УДОБНЕ, КОЗАЦЬКЕ дорога сполученням КОЗАЦЬКЕ, розвилка доріг КОЗАЦЬКЕ, СТАРОКОЗАЧЕ, БІЛГОРОД-ДНІСТРОВСЬКИЙ, пункт пропуску «Старокозаче» умовна пряма лінія, яка з`єднує розвилка доріг КОЗАЦЬКЕ, СТАРОКОЗАЧЕ, БІЛГОРОД-ДНІСТРОВСЬКИЙ, пункт пропуску «Старокозаче» та перехрестя вулиць Кірова та Пушкіна в СТАРОКОЗАЧЕ умовна пряма лінія, яка з`єднує перехрестя вулиць Кірова та Пушкіна в СТАРОКОЗАЧЕ та розвилку доріг СТАРОКОЗАЧЕ, КРУТОЯРІВКА, ПЕТРОВКА по автомобільній дорозі до південної околиці КРУТОЯРІВКА умовна пряма лінія, яка з`єднує південну околицю КРУТОЯРІВКА та південну околицю ФАРАОНІВКА умовна пряма лінія, яка з`єднує південну околицю ФАРАОНІВКА та південну околицю ПЕТРОПАВЛІВКА умовна пряма лінія, яка з`єднує південну околицю ПЕТРОПАВЛІВКА та південну околицю НОВОСЕЛІВКА; в межах Болградського району (Додаток 3 «Смуга дії додаткових тимчасових режимних обмежень в межах Болградського району»): південна околиця НОВОСЕЛІВКА умовна пряма лінія, яка з`єднує південну околицю НОВОСЕЛІВКА та південну околицю ЮР`ЇВКА умовна пряма лінія, яка з`єднує південну околицю ЮР`ЇВКА та південну околицю НАДРІЧНЕ умовна пряма лінія, яка з`єднує південну околицю НАДРІЧНЕ та південно-східну околицю СЕРПНЕВЕ умовна пряма лінія, яка з`єднує південно-східну околицю СЕРПНЕВЕ та південно-східну околицю ТАРУТИНЕ умовна пряма лінія, яка з`єднує південно-східну околицю ТАРУТИНЕ та південно-східну околицю ВИНОГРАДІВКА умовна пряма лінія, яка з`єднує південно-східну околицю ВИНОГРАДІВКА та північно-східну околицю НОВА ІВАНІВКА північно-східна околиця НОВА ІВАНІВКА. Заборонено в`їзд осіб в смугу місцевості, визначену в пункті 2 Наказу, за винятком: осіб, які постійно або тимчасово проживають чи працюють в межах, за умов наявності у них відповідних підтверджуючих документів; власників (орендаторів) земельних ділянок, які знаходяться у межах смуги, за умов наявності у них відповідних підтверджуючих документів, їх працівників та задіяної техніки згідно завірених представниками органів місцевого самоврядування списків і наявності документів, що посвідчують особу; осіб, що прямують транзитом з пунктів пропуску через державний кордон в інші райони, згідно з адміністративно-територіальним поділом України, а також осіб, що прямують в пункти пропуску через державний кордон та мають законні підстави для виїзду за кордон в пунктах пропуску, мають документи, визначені статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», з урахуванням вимог пунктів 2.1 2.11 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 №57 (зі змінами) та роз`яснень, які оприлюднені на офіційному сайті Держприкордонслужби України; осіб, що надали письмове запрошення близьких родичів (установ, організацій тощо), посвідчені в порядку, визначеному Законом України «Про нотаріат» або, яких зустрічають особисто особи, що постійно проживають (працюють) у смузі (а.с.138, том №1). Відповідно до копії довідки від 01 листопада 2024 року з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України за період з 2000 року по 2021 рік, дохід відповідача, зокрема за 2021 рік, становив 22198 гривень 32 копійки (а.с.139-140, том №1). У відповідності до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 30 травня 2025 року Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , після чого їй було залишено дошлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с.236, том №1). Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої старостою Жеребківського старостинського округу 04 червня 2025 року за №252, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та до складу її сім`ї входять: [PERSON] , [INFO] заявник, [PERSON] , [INFO] чоловік, [PERSON] , [INFO] дочка (а.с.236 зворотній бік, том №1). Рішенням виконавчого комітету Ананьївської міської ради №263 від 12 червня 2025 року затверджено висновок органу опіки та піклування Ананьївської міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.3, том №2). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Ананьївської міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] виконавчий комітет Ананьївської міської ради, як орган опіки та піклування, прийшов до висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , є військовослужбовцем Збройних Сил України. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 11 січня 2019 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб в Арцизькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Даний шлюб було розірвано за рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 30 березня 2022 року. Від вказаного шлюбу у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою від 29 липня 2024 року №86, виданою військовою частиною [NUMBER] Міністерства оборони України, молодший сержант [PERSON] проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] з 07 березня 2024 року по теперішній час. З метою з`ясування обставин справи було проведено телефонну розмову з [PERSON] , яка пояснила, що позбавлення батьківських прав [PERSON] є крайнім заходом впливу на нього як батька, здійсненим в інтересах дитини, оскільки [PERSON] протягом останніх трьох років жодного разу не цікавився життям та станом здоров`я дитини, не намагався бачитися з дитиною та не бажає приймати участь у вихованні доньки. Зі слів [PERSON] із січня 2022 року вона з дитиною виїхала із с. Павлівка Арцизького району Одеської області, в якому проживала зі своїм чоловіком [PERSON] , який після розлучення не виявляв бажання бачитися з дитиною. [PERSON] пропонувала колишньому чоловіку переїхати жити у с. Жеребкове Подільського району Одеської області, щоб, можливо з часом, налагодити відносини, але [PERSON] не погодився. На теперішній час, зі слів [PERSON] , вона вагітна та планує укласти шлюб зі співмешканцем, який приймає активну участь у вихованні її дочки [PERSON] , [INFO] . З пояснень [PERSON] , у січні 2022 року [PERSON] вислав їй посилку, але це було лише один раз. Після переїзду з дочкою в с. Жеребкове він кілька разів, перебуваючи, на її думку, у стані алкогольного сп`яніння, телефонував у нічний час повідомляючи, що він хоче приїхати і побачити дитину. Мати дитини [PERSON] не погоджувалась з цим та не давала можливості спілкуватися з дочкою. Після такого спілкування з батьком, а також після того, як батько взагалі перестав телефонувати, у дитини був емоційний стрес і мати не хоче більше, щоб такі ситуації повторювались. Водночас, коли заходить розмова з дитиною про батька, мати говорить дочці, що батько її любить і що він хороший. [INFO] під час телефонної бесіди [PERSON] пояснив, що йому відомо про наміри колишньої дружини [PERSON] позбавити його батьківських прав, з чим він не погоджується. Зі слів [PERSON] , під час подружнього життя він перебував у Чеській Республіці на заробітках двічі: з березня по травень 2021 року та з липня по грудень 2022 року. На теперішній час [PERSON] тимчасово не працює. Після від`їзду на початку січня 2022 року колишньої дружини з дочкою у с. Жеребкове Подільського району Одеської області [PERSON] кілька разів надсилав дитині посилки з речами та періодично спілкувався з дитиною по телефону, але колишня дружина у подальшому вирішила припинити спілкування батька з дочкою та змінила свій та дитини номери телефонів, заблокувала батька дитини у телефоні та соціальних мережах. Також, зі слів [PERSON] , він не мав телефонного зв`язку з батьками колишньої дружини, щоб через них зв`язатися з дочкою. Також [PERSON] повідомив, що він не погоджується щодо позбавлення його батьківських прав та до закінчення війни, у зв`язку з тим, що він не зможе приїхати, хотів би спілкуватися із дочкою у телефонному режимі. На підтвердження своїх намірів [PERSON] 08 травня 2025 року надіслав на електронну пошту служби у справах дітей Ананьївської міської ради заяву з пакетом документів про вирішення спору між ним та колишньою дружиною щодо його участі у вихованні дочки [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення порядку його побачень та спілкування з дитиною. Згідно з характеристикою виданою на малолітню [PERSON] , [INFO] , дитина відвідує дошкільний заклад з 16 квітня 2023 року. Мати дитини завжди у контакті з вихователями, своєчасно реагує на прохання тощо. Батько дитини жодного разу дошкільний заклад не відвідував, дитиною не цікавився, донька про нього ніколи не згадувала. 13 травня 2025 року відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини Ананьївської міської ради з розгляду питання доцільності позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] .. Запрошена на Комісію [PERSON] на питання членів комісії пояснила, що [PERSON] не цікавиться життям дитини, донька його не пам`ятає та не знає, а при останній зустрічі батько дав дочці обіцянки, які не виконав, чим наніс дитині психологічну травму. На пропозицію здійснювати спілкування батька з донькою в режимі відеозв`язку [PERSON] надала категоричну відмову та наполягала на тому, щоб батько відвідував дитину особисто. За попередньою домовленістю [PERSON] під час засідання комісії на зв`язок так і не вийшов. Аналізуючи обставини, комісія дійшла обґрунтованого висновку про недоведеність фактів свідомого ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків, а факт звернення [PERSON] до служби у справах дітей Ананьївської міської ради із заявою про надання йому дозволу спілкуватися із дочкою [PERSON] , [INFO] , по телефону та у режимі відеозв`язку, свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити ситуацію на краще (а.с.4-6, том №2). Відповідно до психологічного висновку за результатами бесіди з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , у справі про позбавлення батьківських прав, складеного психологом [PERSON] та начальником служби у справах дітей Ананьївської міської ради Платоновим С., бесіда з дитиною проведена 09 червня 2025 року в приміщенні місця знаходження служби у справах дітей Ананьївської міської ради. При бесіді були присутні: [PERSON] (фахівець-консультант) практичний психолог Комунальної установи «Інклюзивно-ресурсний центр Ананьївської міської ради»; \~ \~ \~ \~ [PERSON] начальник служби у справах дітей Ананьївської міської ради; [PERSON] бабуся дитини; [PERSON] дідусь дитини. Бесіда відбувалась у безпечному середовищі, з урахуванням вікових особливостей, у формі вільного діалогу та малювання. Дитина в контакті, охоче йшла на спілкування, демонструвала емоційну відкритість. Дитина називає основною турботливою особою маму. Обізнана, що мати виконує військову службу; підтримує з нею емоційний контакт (спілкуються телефоном); у відповідях не згадує біологічного батька як близького; не пам`ятає спільного проведення часу; у відповіді на питання "Хто твій тато?" впевнено називає чоловіка матері, демонструє позитивне емоційне ставлення; під час проведення проективної методики «Моя сім`я» дитина вказала себе, маму та тата [PERSON] (вітчима). Біологічного батька дитина не згадувала. Висловлює бажання жити з мамою та цим чоловіком; негативних емоцій не виявлено, ознак внутрішнього конфлікту щодо постаті біологічного батька не спостерігається. Дитина має сформований образ родинної системи, до якого включено матір та її чоловіка. Емоційний зв`язок з біологічним батьком втрачено. За рівнем розвитку здатна надавати оцінку своєму найближчому соціальному оточенню та має сформовану прихильність до осіб, що здійснюють догляд. Дитина ідентифікує себе як член сім`ї матері та її чоловіка, не відчуває прив`язаності до біологічного батька. Має психоемоційні та вікові передумови для усвідомлення змісту родинних відносин (а.с.9-10, том 2). Відповідно до копії витягів з переписки у месенджері між позивачем та відповідачем, справжність яких в судовому засіданні підтвердила позивач, відповідач просив у позивача номер телефону для того, що поспілкуватися з дочкою, однак позивач, як вбачається з переписки, не надала відповідачу номер телефону дитини, аргументуючи це необхідністю узгодити з дитиною, чи бажає остання спілкуватися з батьком, а також позивач поставила питання відповідачу, коли буде його присутність з дитиною. Також позивач та відповідач у вказаній переписці обговорювали питання щодо спілкування відповідача з дочкою по відеозв`язку, на що позивач не надала відповідачу відповіді та відповідач пояснив позивачу, що не має можливості приїхали та фізично побачитися з дочкою через неможливість перетину ним державного кордону. При цьому, згідно вказаної переписки, відповідач зазначив, що надає згоду позивачу на реєстрацію місця проживання дочки в м. Запоріжжя за місцем проживання її нового чоловіка (а.с.71-74, том №2). Також рішенням виконавчого комітету Ананьївської міської ради №321 від 24 липня 2025 року затверджено висновок служби у справах дітей Ананьївської міської ради про вирішення спору між батьками щодо участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.139, том №2). Відповідно до висновку служби у справах дітей Ананьївської міської ради про вирішення спору між батьками щодо участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON] , [INFO] , під час телефонної бесіди [PERSON] пояснив, що за час подружнього життя він перебував у Чеській Республіці на заробітках двічі: з березня по травень 2021 року та з липня по грудень 2022 року, а на теперішній час тимчасово не працює. Після від`їзду колишньої дружини з дочкою на початку січня 2022 року у с. Жеребкове Подільського району Одеської області він неодноразово надсилав дитині посилки з речами та періодично спілкувався з дитиною по телефону, але колишня дружина у подальшому вирішила припинити спілкування батька з дочкою та змінила свій та дитини номери телефонів, заблокувала батька дитини у телефоні та соціальних мережах. Також зі слів [PERSON] він не мав телефонних номерів батьків колишньої дружини, щоб через них зв`язатися з дочкою. У зв`язку з цим заявник [PERSON] запропонував надати дозвіл на спілкування із дочкою у режимі аудіо та відеозв`язку. Під час телефонної бесіди [PERSON] пояснила, що вона не заперечує щодо участі батька дитини у її вихованні та спілкування між ним та дитиною, але, враховуючи тривалу перерву у спілкуванні та побаченнях батька з дитиною, висловила бажання обов`язкового очного побачення батька з дочкою, і тільки потім спілкування у телефонному режимі. На запит служби у справах дітей Ананьївської міської ради Павлівською сільською радою було надано інформацію від 16 червня 2025 року №740/02-02 про те, що [PERSON] дійсно мешкає за адресою: [ADDRESS] . Зазначено, що житло, яке було обстежено працівниками Павлівської сільської ради, відповідає санітарним нормам. При обстежені була присутня родичка [PERSON] [PERSON] , сам [PERSON] був відсутній. При розмові з ним по телефону він відповів, що тимчасово за даною адресою не проживає, а також тимчасово не працює. Наприкінці листа Павлівська сільська рада повідомила, що іншою інформацією з даного питання не володіє. 18 червня 2025 року з метою всебічного та об`єктивного розгляду питання щодо участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Ананьївської міської ради. За результатами розгляду членами комісії одноголосно було прийнято рішення, яким вирішено: 1. З урахуванням думки та можливості обох сторін встановити наступний порядок спілкування [PERSON] з малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] : період спілкування, за попередньою домовленістю між батьками, не рідше одного разу на місяць, за допомогою відеозв`язку, у присутності матері. 2. Батьки можуть за взаємною згодою визначати додаткові дні для спілкування з дитиною, обов`язково з урахуванням її інтересів і без відриву від навчального процесу, занять у спортивних секціях чи інших виховних заходах, а також із урахуванням її потреб у разі хвороби або інших обставин, зумовлених інтересами дитини. Мати має право перенести спілкування дитини з батьком за умови обов`язкового попередження та узгодження з ним дати наступної зустрічі. Враховуючи вищезазначене, служба у справах дітей Ананьївської міської ради прийшла до висновку за доцільне встановити наступний порядок спілкування батька з дитиною: період спілкування, за попередньою домовленістю між батьками, не рідше одного разу на місяць, за допомогою відеозв`язку, у присутності матері (а.с.140-141, том №2). Частиною 1 ст.165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З позовної заяви вбачається, що позивач скористалася своїм правом та просить суд позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч.1 ст.5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, при розгляді цивільних справ керується принципом верховенства прав, розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, що передбачено частиною 1, 2 та 4 статті 10 ЦПК України. Частиною 1 ст.18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, передбачено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до абз.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про охорону дитинства» забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Змістом ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина\~має право\~на рівень\~життя,\~достатній для\~її фізичного,\~інтелектуального,\~морального,\~культурного,\~духовного і\~соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Приписами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ч.7 ст.7 СК України Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частиною 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч.1 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. У відповідності до ч.1 ст.152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Пунктом 2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Змістом ч.2 ст.164 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до частини 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, згідно позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду від 01 серпня 2024 року у справі №761/25311/20-ц, тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає підстави для висновку, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.Позбавлення батьківських прав як винятковий захід є істотним правовим наслідком як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. З огляду на приписи пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли батьки свідомо та умисно не здійснюють батьківських прав та ухиляються від їх виконання. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу при доведеності винної поведінки одного із батьків, яка суперечить інтересам дитини, і неможливості зміни такої поведінки. Позбавлення батьківських прав позбавляє батька/матір спільного родинного життя з дитиною та не відповідає меті їх возз`єднання. Реалізація взаємного спілкування між матір`ю чи батьком і дитиною становить засадову складову сімейного життя у розумінні статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21. Згідно з ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію (995_004) та практику Суду як джерело права. У пукнтах 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (MAMCHUR v. UKRAINE), заява №10383/09, пункт 100, ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки) (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, пункт 51). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг вказувати про його інтерес до дитини (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (HUNT c. UKRAINE), заява № 31111/04, пункти 57, 58). Судам необхідно враховувати, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, застосовується лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки недостатньо спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, беруть участь у вихованні, не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальній забезпеченості. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість, і застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Позбавлення батьківських прав скасовує зв`язок одного з батьків з дитиною і позбавляє його всіх батьківських прав щодо неї, у тому числі права на контакт. Поділ сім`ї є дуже серйозним втручанням ( рішення ЄСПЛ від 18 червня 2019 року у справі «Хаддад проти Іспанії» (Haddad v. Spain), заява №16572/17, пункт 54). У рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява №39948/06, пункт 49, ЄСПЛ зазначив, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Позбавлення особи батьківських прав є особливо далекосяжним заходом, який позбавляє одного з батьків сімейного життя з дитиною, і не відповідає меті їх возз`єднання. Ця сфера особливо потребує захисту від свавільного втручання (рішення ЄСПЛ від 08 січня 2013 року у справі «S.S. проти Словенії» (S.S. v. SLOVENIA), заява № 40938/16, пункт 96). Позбавлення одного з батьків батьківських прав щодо дітей є втручання у його право на повагу до сімейного життя, гарантоване пунктом 1 статті 8 Конвенції. Таке втручання є порушенням, якщо воно не здійснюється «відповідно до закону», не переслідує одну із законних цілей згідно з пунктом 2 статті 8 і може вважатися необхідним у демократичному суспільстві (рішення ЄСПЛ від 22 жовтня 2015 року у справі «Йованович проти Швеції» (Jovanovic v. Sweden), заява № 10592/12, пункт 74, від 08 січня 2013 року у справі «С. С. проти Словенії» (S.S. v. SLOVENIA), заява № 40938/16, пункт 79). Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі №686/16892/20, від 07 грудня 2022 року у справі №562/2695/20, від 03 серпня 2022 року у справі №306/7/20, від 11 січня 2023 року у справі №461/7447/17, від 07 листопада 2023 року у справі №601/928/22. Судова практика щодо застосування статті 164 СК України є усталеною. Відповідно до статті 81 ЦПК України доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення його батьківських прав, покладено на позивача (постанова Верховного Суду від 30 листопада 2023 року у справі №358/689/22). \~ \~ \~ \~Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу і залежить від специфіки обставин, які необхідно довести у конкретній справі. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення (Постанова ВС від 01 серпня 2024 року у справі №761/25311/20-ц). \~ \~ \~ \~Судом в ході розгляду справи встановлено, що відповідач у зв`язку з оголошенням на території України військового стану та заборони виїзду за межі України чоловікам у віці від 18 до 60 років, враховуючи місце проживання відповідача, виїзд з якого можливий виключно транзитом через пункт пропуску «Маяки-Паланка-Удобне», який поєднує дві частини Одеського регіону, що фактично означає перетин державного кордону України, та на вказаній ділянці наказом начальника [NUMBER] прикордонного загону від 11 квітня 2022 року №447-АГ (із змінами та доповненнями внесеними наказами [NUMBER] прикордонного загону від 03 червня 2022 року №673-АГ, від 20 вересня 2022 №1232-АГ та від 05 червня 2023 року №993-АГ) «Про запровадження додаткових тимчасових обмежень» на період дії в країні воєнного стану до особливого розпорядження введені відповідні обмеження та заборони, а відповідач, як військовозобов`язана особа, має певні труднощі в перетині кордону, а тому відповідач має обмежені можливості щодо відвідування дочки та активної участі у вихованні своєї дочки, однак, незважаючи на такі обставини, відповідач виконував свої батьківські обов`язки. Відповідач на початку після від`їзду позивача з дитиною до місця проживання її батьків спілкувався з дитиною через позивача, яка в подальшому, аргументуючи неналежною поведінкою відповідача, почала чинити перешкоди в їх спілкуванні, зокрема їх спілкуванню телефоном та за допомогою відеозв`язку. Відповідач надсилав дочці посилки, сплачує аліменти на утримання дочки у відповідному розмірі та у відповідні терміни, а також не має заборгованості зі сплати аліментів, про що надав суду підтверджуючі документи, що не заперечується позивачем. При цьому відповідач приймав участь у розгляді справи шляхом подання відзиву на позовну заяву через свого представника, позов не визнає в повному обсязі, заявлення ним клопотань та подання додаткових доказів, що свідчить про його заінтересованість в результатах розгляду справи. Крім того відповідач звертався до служби у справах дітей Ананьївської міської ради з заявою про вирішення спору між ним та позивачем щодо його участі у вихованні його дочки, оскільки відповідач не дає йому спілкуватись з дочкою у телефонному режимі, та відповідним висновком встановлено відповідний порядок спілкування позивача, як батька, з дитиною. В діях відповідача прослідковується заінтересованість в збереженні родинних відносин зі своєю дочкою та бажання спілкуватись з нею, приймати участь у її вихованні. Відповідно до ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. \~ \~ \~ \~Крім того, суд враховує наданий органом опіки та піклування Ананьївської міської ради про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дочки, а також висновок служби у справах дітей Ананьївської міської ради про встановлення порядку спілкування батька з дитиною, відповідно до якого за заявою відповідача встановлено відповідній порядок його спілкування з дочкою. З наданих позивачем доказів суд не встановив свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків стосовно виховання дитини, абсолютної байдужості батька до дитини, фактів заподіяння шкоди дитині, або того, що він становив загрозу для здоров`я та розвитку дитини, тощо. \~ \~ \~ \~Судом також не встановлено, що відсутність зав`язків між батьком і дитиною була спричинена власною бездіяльністю і пасивністю відповідача, з огляду на перешкоди і конфліктну ситуацію між ним і позивачем. З огляду на вказане втручання у право відповідача на повагу до сімейного життя, гарантоване пунктом 1 статті 8 Конвенції не відповідає критерію «відповідно до закону», тому немає необхідності оцінювати його на предмет відповідності іншим критеріям. \~ \~ \~ \~У своїй практиці ЄСПЛ керується тим, що необхідно зробити все можливе, щоб зберегти особисті стосунки між батьками і дітьми та, якщо це доречно, «відновити» сім`ю (рішення від 10 січня 2017 року у справі «Кацпер Новаковський проти Польщі» (Kacper Nowakowski v. Poland), заява №32407/13, пункт 75). Держава має позитивні зобов`язання сприяти возз`єднанню сім`ї (рішення ЄСПЛ від 10 вересня 2019 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» (STRAND LOBBEN AND OTHERS v. NORWAY), №37283/13, пункт 209). \~ \~ \~ \~Неактивність або певна бездіяльність відповідача як батька, що пов`язана, зокрема з об`єктивними обставинами та перешкодами, які чинила позивач, що підтверджується показами свідків, зокрема, ненадання можливості позивачу спілкуватися з дочкою дистанційно по телефону, за допомогою відеозв`язку, тощо, та наполягаючи лише на фізичній присутності батька при спілкуванні з дитиною, з урахуванням наведеного вище не може вважатися достатньою підставою для того, щоб дійти висновку про наявність виняткових обставин, за яких можливо позбавити відповідача батьківських прав. Особисті конфліктні відносини між батьками чи наявність у житті матері/батька особи, яку вони вважають «кращим батьком/матір`ю» для дитини не можуть шкодити правам дитини на гармонійний розвиток та належне виховання і забезпечення її найкращих інтересів з боку біологічних батьків. \~ \~ \~ \~Хоча прецедентна практика ЄСПЛ і Верховного Суду вимагає врахування поглядів дітей, ці погляди не обов`язково є незмінними, а заперечення дітей, яким необхідно приділяти належну увагу, не обов`язково є достатніми, щоб переважити інтереси батьків, особливо щодо регулярних контактів зі своїми дітьми (рішення ЄСПЛ від 14 березня 2017 року у справі «K.B. та інші проти Хорватії» (K.B. AND OTHERS v. CROATIA), заява №36216/13, пункт 143). Зокрема, право дитини висловлювати свої власні погляди не варто тлумачити як фактичне надання дітям безумовного права вето без урахування будь-яких інших факторів і проведення експертизи для визначення їхніх інтересів (рішення ЄСПЛ від 09 травня 2006 року у справі «C. Проти Фінляндії» (C. v. Finland), заява №18249/02, пункти 57-59). Такі інтереси зазвичай вимагають збереження зв`язків дитини з її сім`єю, за винятком випадків, коли це завдасть шкоди її здоров`ю та розвитку (рішення ЄСПЛ від 06 липня 2010 року у справі «Нойлінгер і Шурук проти Швейцарії» (Neulinger and Shuruk v. Switzerland), заява №41615/07, пункт 136). \~ \~ \~ \~У постанові від 04 квітня 2024 року у справі №553/449/20 Верховний Суд вказав, що «…сімейні відносини мають «складний» характер, і сім`я може переживати як найкращі, так й найгірші часи. Суду завжди складно зробити висновок про те, що сімейні стосунки неможливо врятувати, і тому суд має позбавляти батьків такого шансу тільки в тому разі, якщо вони становлять реальну загрозу для благополуччя дитини». \~ \~ \~ \~У вказаній справі судом не встановлено будь-якої реальної загрози від відповідача як батька, благополуччю його дитини, водночас лише сам факт того, що дитина не згадує про свого батька, не може бути підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Проте це вказує на необхідність налагодження стосунків між дочкою і батьком. Отже, позбавлення батьківських прав батька, який не відмовляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а навпаки бажає спілкуватись та бачитись з дитиною, не втратив інтересу до дитини, до участі у її вихованні та має намір і вчиняє дії для відновлення з нею відносин не відповідатиме інтересам малолітньої [PERSON] .. Що стосується позовних вимог позивача про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, згідно яких позивач просить збільшити розмір стягуваних з відповідача на її користь аліментів на утримання дочки у твердій грошовій сумі з 1700 гривень до 3000 гривень, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині, виходячи з наступного. За змістом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст.183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. За заявою одержувача суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням, як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183, 184 СК України. Частина 1 ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як з`ясовано, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання дитини, складає 1700 гривень щомісяця з індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією виконавчого листа №492/108/22, виданого 03 травня 2022 року Арцизьким районним судом Одеської області (а.с.44-45, том №1). Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», визначено, що з 1 січня 2025 року встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень; працездатних осіб - 3028 гривень; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів, - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, - 1600 гривень; осіб, які втратили працездатність, - 2361 гривня. Аналогічні розміри прожиткового мінімуму визначені у Законі України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», з чого вбачається, що розміри прожитого мінімуму для осіб та основних соціальних і демографічних груп населення залишилися на рівні 2024 року, тобто, без змін. Згідно ч.2 ст.182 та її другого абзацу СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому позивач не надала суду переконливих та достатніх доказів зміни обставин з часу визначення розміру аліментів рішенням суду, зокрема, доказів істотного покращення матеріального стану платника аліментів, або погіршення свого матеріального стану, або ж доказів того, що стягувані з відповідача аліменти не забезпечують належний рівень життя та розвитку дитини, враховуючи закріплений законодавством обов`язок обох батьків утримувати дитину, тощо. Водночас відповідачем було зазначено навпаки про погіршення його матеріального стану, про що ним було надано відповідні докази, та відсутність постійного доходу. З огляду на вищезазначене, суд не вбачає обґрунтованих підстав для збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання дитини. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, допитавши свідків, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed