Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

У жовтні 2025 представник позивача через систему «Електронний суд» звернулась до суду з позовом в якому просила розірвати шлюб між позивачем та відповідачем та визначити місце проживання неповнолітніх дітей з батьком. Свої вимоги мотивує тим, що 14.09.2004 між позивачем та відповідачем укладено шлюб, під час якого у сторін народилося двоє діти, двоє із яких є неповнолітніми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти за згодою сторін проживають із батьком, спір про їх місце проживання відсутній. Зазначає, що стосунки у подружжя вже давно розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. На даний час сторони сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе. Представник позивача у судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У позовній заяві просила розглядати справу без участі позивача. Відповідачка у судове засідання не прибула. 27.11.2025 подала заяву про визнання позову у якій просила розірвати шлюб із позивачем та визначити місце проживання дітей із батьком, розгляд справи провести без її участі. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.09.2004, від якого мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відсутність спільних інтересів, поваги та взаєморозуміння, різні погляди на подальше життя призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків між позивачем та відповідачем. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї, наміру поновлювати шлюбні відносини не мають. Згідно ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін та їх дітям, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу. При вирішенні питання про визначення місця проживання дітей, які досягли 14 років суд виходить з того, що закон не передбачає можливості вирішення такого спору судом, оскільки в цьому випадку слід керуватися ч.3 ст.160 СК України та положеннями ч.2 ст.29 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст.160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Частиною другою ст.29 ЦК України визначено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Враховуючи те, що спільним дітям сторін [PERSON] та [PERSON] на момент розгляду справи в суді виповнилось повних 15 та 14 років, суд не визначає місце їх проживання з одним із батьків, оскільки вони мають право обирати місце проживання на власний розсуд. Приймаючи до уваги викладене, відсутні підстави для задоволення позову в частині вимоги про визначення місця проживання неповнолітніх дітей з батьком.

Outcome: partial