Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

Через систему «Електронний суд» ТОВ «ВІН ФІНАНС» звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №462306 про надання фінансового кредиту від 05.12.2018 року в розмірі 19\~955,77 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05.12.2018 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір №462306 про надання фінансового кредиту, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 4\~000,00 грн, строком на 14 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,80% в день. 12.04.2018 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу №1, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі право грошової вимоги до відповідача за договором №462306 від 05.12.2018 року. 25.07.2024 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» змінило назву на ТОВ «ВІН ФІНАНС». Відповідач тривалий час не виконує свої зобов`язання, у зв`язку з чим, виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 19\~955,77 грн, яка складається з: 4\~000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 1\~008,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом; 10\~240,00 грн заборгованість за пенею та штрафами; 1\~373,57 грн 3% річних за період з 23.02.2019 року до 23.02.2022 року; 3\~334,20 грн інфляційні втрати за період з 23.02.2019 року до 23.02.2022 року. Оскільки, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За приписами\~ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» (в\~редакції,\~що діяла\~на момент\~укладення договору)\~пропозиція укласти\~електронний договір\~(оферта)\~має містити\~істотні умови,\~передбачені законодавством\~для відповідного\~договору,\~і виражати\~намір особи,\~яка її\~зробила,\~вважати себе\~зобов`язаною у\~разі її\~прийняття.\~Електронний договір\~укладається шляхом\~пропозиції його\~укласти (оферти)\~однією стороною\~та її\~прийняття (акцепту)\~другою стороною.\~Електронний договір\~вважається укладеним\~з моменту\~одержання особою,\~яка направила\~пропозицію укласти\~такий договір,\~відповіді про\~прийняття цієї\~пропозиції в\~порядку,\~визначеному частиною\~шостою цієї\~статті.\~Пропозиція укласти\~електронний договір\~(оферта)\~може бути\~зроблена шляхом\~надсилання комерційного\~електронного повідомлення,\~розміщення пропозиції\~(оферти)\~у мережі\~Інтернет або\~інших інформаційно-телекомунікаційних\~системах. Пропозиція\~укласти електронний\~договір (оферта)\~може включати\~умови,\~що містяться\~в іншому\~електронному документі,\~шляхом перенаправлення\~(відсилання)\~до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;вчинення\~дій,\~що вважаються\~прийняттям пропозиції\~укласти електронний\~договір,\~якщо зміст\~таких дій\~чітко роз`яснено\~в інформаційній\~системі,\~в якій\~розміщено таку\~пропозицію,\~і ці\~роз`яснення логічно\~пов`язані з\~нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України,\~а також\~іншими актами\~законодавства. У\~разі якщо\~укладення електронного\~договору відбувається\~в інформаційно-телекомунікаційній\~системі суб`єкта\~електронної комерції,\~для прийняття\~пропозиції укласти\~такий договір\~особа має\~ідентифікуватися в\~такій системі\~та надати\~відповідь про\~прийняття пропозиції\~(акцепт)\~у порядку,\~визначеному частиною\~шостою цієї\~статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Судом встановлено, що 05.12.2018 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем укладено договір №462306 про надання фінансового кредиту, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 4\~000,00 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,80% в день, строком на 14 днів, тобто до 19.12.2018 року (включно). Зазначений договір містить додаток №1 (графік розрахунків). Вказані кредитний договір та додаток №1 до нього (графік розрахунків) підписані відповідачем електронним цифровим підписом. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало повністю та надало відповідачу кредит в сумі 4\~000,00 грн шляхом зарахування коштів на платіжну картку відповідача за № [NUMBER] . 12.04.2018 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ « ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу №1 та додаткова угода №14 від 14.03.2019 року до вказаного договору, відповідно до яких ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру прав вимог №14 від 14.03.2019 року до вищезазначеного договору факторингу ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №462306 про надання фінансового кредиту від 05.12.2018 року. ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» змінило своє найменування на ТОВ «ВІН ФІНАНС», що підтверджується протоколом №1706 загальних зборів учасників від 25.07.2024 року та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові. Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. За таких обставин, суд приходить до висновку, що до позивача, як нового кредитора, перейшло право вимоги до відповідача за договором №462306 про надання фінансового кредиту від 05.12.2018 року. Згідно з розрахунками, наданими позивачем та наведеними у позовній заяві, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 19\~955,77 грн, яка складається з: 4\~000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 1\~008,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом; 10\~240,00 грн заборгованість за пенею та штрафами; 1\~373,57 грн 3% річних за період з 23.02.2019 року до 23.02.2022 року; 3\~334,20 грн інфляційні втрати за період з 23.02.2019 року до 23.02.2022 року (а. с. 4 6, 19 21, 22). За приписами ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В ході судового розгляду встановлено, що відповідач отримав кредит в розмірі 4\~000,00 грн строком на 14 днів, тобто з 05.12.2018 року до 19.12.2018 року включно, що передбачено п. п. 1.1, 1.4 кредитного договору. Відповідно до пунктів 1.2, 3.4, 3.5 кредитного договору встановлені відсоткові ставки в розмірі 1,8% в день за користування кредитом, в залежності від строку користування: 1,8% в день протягом перших 14 днів користування кредитом та 1,8% в день у випадку пролонгації строку кредитування. З розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 05.12.2018 року до 19.12.2018 року, тобто в межах строку кредитування, нараховані відсотки за користування кредитом в розмірі 1\~008,00 грн з розрахунку 1,80% в день (4\~000,00 грн х 1,80% / 100%), що також зазначено в додатку №1 (графік платежів) та відповідає умовам укладеного кредитного договору. Крім того, з розрахунку вбачається, що позивачем за період з 23.12.2018 року до 14.03.2019 року нараховані пеня в розмір 9\~840,00 грн та штраф в розмір 400,00 грн. Відповідно до ст.\~549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пунктом 4.4. кредитного договору передбачено стягнення пені та штрафу з позичальника при порушенні останнім строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням. Статтею 61\~Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Оскільки, відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 року у справі №6-1374цс17. В той же час, оскільки представник позивача в судове засідання не з`явився та не висловив свою думку щодо необхідності стягнення з відповідача штрафу чи пені, та з метою недопущення подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 9\~840,00 грн. Отже суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягнення сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4\~000,00 грн, за відсотками за користування кредитом в розмірі 1\~008,00 грн та за штрафом в розмірі 400,00 грн (100,00 грн нараховано 23.12.2018 року та 300,00 грн нараховано 18.01.2019 року), а всього 5\~408,00 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто стягнення встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми є відповідальністю боржника за порушення грошового зобов`язання внаслідок прострочення його виконання. Позивачем нараховані 3% річних та індекс інфляції за період з 23.02.2019 року до 23.02.2022 року, тобто до початку оголошення в Україні воєнного стану, проте із зазначеним суд не погоджується з огляду на таке. У період з 17.03.2020 року до 22.11.2023 року пункт 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» мав наступну редакцію: «У разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення.». Оскільки стягнення встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми є відповідальністю боржника за порушення грошового зобов`язання внаслідок прострочення його виконання, то в силу п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», відповідач звільнений від такого виду відповідальності з 01 березня 2020 року до завершення дії карантину, тобто до 30 червня 2023 року. Отже, нараховані позивачем 3% річних та індекс інфляції за період з 23.02.2019 року до 23.02.2022 року підлягають перерахуванню, в межах заявлених позовних вимог, тобто з 23.02.2019 року до 29.02.2020 року, з розрахунку, що заборгованість відповідача за цей період складала 5\~408,00 грн. Розрахунок індексу інфляції здійснюється за формулою ІІС = (ІІ1 : 100) x (ІІ2 : 100) x (ІІ3 : 100) x ... (ІІZ : 100), де ІІ1 індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. IIc (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (100,70 : 100) x (99,50 : 100) x (99,40 : 100) x (99,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (100,20 : 100) x (99,70 : 100) = 1.02407809. Інфляційне збільшення: 5\~408,00 x 1.02407809 5\~408,00 = 130,21 грн. Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С сума заборгованості, Д кількість днів прострочення. З 23.02.2019 року до 31.12.2019 року період прострочення зобов`язання становить 312 днів, що в сумі складає 138,68 грн (5\~408,00 x 3 % x 312 : 365 : 100); з 01.01.2020 року до 29.02.2020 року період прострочення зобов`язання становить 60 днів, що в сумі складає 26,50 грн (5\~408,00 x 3 % x 60 : 366 : 100), а всього загальний розмір 3% річних складає 165,28 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4\~000,00 грн, за відсотками за користування кредитом в розмірі 1\~008,00 грн, за штрафом в розмірі 400,00 грн, індекс інфляції 130,21 грн за період з 23.02.2019 року до 29.02.2020 року та 3% річних за період з 23.02.2019 року до 29.02.2020 року 165,28 грн, а всього 5\~703,49 грн. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з їх необґрунтованістю. Звертаючись в суд з позовом позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 19\~955,77 грн, сплачений судовий збір в розмірі 2\~422,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5\~000,00 грн. Судом позов задоволено частково, а саме: 28,58% (5\~703,49 грн х 100% : 19\~955,77 грн). Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України та абз. 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу, пропорційно до задоволених вимог (28,58%), в розмірі 692,32 грн та 1\~429,00 грн відповідно.

Outcome: partial