Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулось до Хустського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовну заяву мотивує тим, що 05.08.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] \~ було укладено Договір №4865494 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладено в електронній формі з використанням електронного підпису. Згідно умов договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 17000 грн., строком на 360 днів, зі сплатою процентів кожні 30 днів у період з 05.08.2024 року по 30.07.2025 року. Відповідно до\~ умов Договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало кредит в сумі 17000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера ТОВ «Універсальні платіжні рішення». У зв`язку з неналежним виконанням свої зобов`язань відповідачем,\~ 31.03.2025 року\~ між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» укладено Договір факторингу №31/03/2025, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» Права Вимоги до відповідача. Враховуючи зазначене, до позивача відповідно до укладеного Договору факторингу від 31.03.2025 року №31/03/2025 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 4865494 від 05.08.2024 року загальна сума заборгованості склала 63899,08 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту 16275грн., заборгованості за процентами 39124,08 грн., штрафні санкції 8500 грн. Відповідно до умов строк дії п. 1.3 Договору № 4865494 строк кредиту 360 днів: з 05.08.2024 року по 30.07.2025 року. Станом на дату укладання Договору факторингу від 31.03.2025 року №31/03/2025, строк дії Договору № 4865494 від 05.08.2024 року не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у період з 01.04.2025 року по 30.07.2025 року (121 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 29 539,73 грн.: 16275 грн. * 1,5% = 244,13 грн. *121 календарних дні = 29 539,73 грн. У даному випадку проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в п. 1.3. Договору №4865494 від 05.08.2024 року, а тому заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами підлягає стягненню з відповідача у сумі 68 663,81 грн. Позивач звертає увагу на те, що нараховані відсотки не носять штрафний характер, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Отже, у змісті позовних вимог ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» просить суд стягнути з\~ [PERSON] суму заборгованості у розмірі 84 938,81 грн. , суму інфляційних витрат і 3% річних та судові витрати по справі, що складаються з судового збору та витрат на правову допомогу. Ухвалою Хустського районного суду від 02.10.2025 року прийнято позовну заяву ТОВ\~ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні. Відповідачу направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами та було запропоновано подати відзив, однак відповідач своїм правом на подання відзиву не скористалась, відзиву на позовну заяву не подала. Згідно розписки від «укрпошти», яка міститься в матеріалах справи [PERSON] отримала\~ копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами\~ 29.10.2025 року.\~ У відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювався. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 05.08.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір №4865494 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладено в електронній формі з використанням електронного підпису. Згідно умов договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 17000 грн., строком на 360 днів, зі сплатою процентів кожні 30 днів у період з 05.08.2024 року по 30.07.2025 року (а.с.40-60). Згідно розрахунку заборгованості за Договором №4865494станом на 31.03.2025 року загальна сума заборгованості склала 63899,08 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту 16275грн., заборгованості за процентами 39124,08 грн., штрафні санкції 8500 грн. (а.с.71-78). 31.03.2025 року\~ між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» укладено Договір факторингу №31/03/2025, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» Права Вимоги до відповідача (а.с.152-162). [PERSON] повідомлено про відступлення права вимоги шляхом направлення їй рекомендованого листа 01.04.2025 року, який міститься\~ в матеріалах справи (а.с.68-69). Отже, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до [PERSON] щодо погашення наявної в нього заборгованості, що складається з\~ заборгованості з тіла кредиту 16275грн., заборгованості за процентами 39124,08 грн., що повністю узгоджується з положеннями ст. 514 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст.1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти. Із ст. 1050 ЦК України вбачається, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно ст.526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно з ст.610ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] умови взятих на себе кредитних зобов`язань не виконав, що виявилося у неповерненні кредитних коштів, що стало наслідком звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал», в якості нового кредитора, до суду за захистом своїх прав та інтересів. У відповідності до ч. 1 ст.527ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст.599ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З огляду на викладене, враховуючи вимоги ст.81ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що строк виконання зобов`язання настав, доказів повернення боргу станом на день розгляду справи відповідачем не надано, як і не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заявленої в позові заборгованості, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» вказаної заборгованості є обґрунтованими і підлягають до задоволення. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в користь ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» судові витрати в сумі 2422.4 гривень судового збору. Крім того, відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження понесених витрат суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Позивач просить стягнути з відповідача 10 000,00 грн. понесених витрат на правову допомогу.\~ Даючи оцінку витратам на правову допомогу, з урахуванням наведеного орієнтовного розрахунку\~ понесених витрат на правову допомогу, суд вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу є явно неспівмірним зі складністю справи та непропорційний виходячи з предмету спору. Так\~ позивачем у справі заявлено одну позовну вимогу:\~ стягнення заборгованості. Також, суд зазначає, що в дана справа розглядалась у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи та не було проведено жодного судового засідання за участю сторін. З урахуванням вищенаведеного, на думку суду слід зменшити розмір втрат позивача на правову допомогу у даній справі до 5000 грн., що буде співмірним зі складністю справи та відповідатиме критерію розумності їхнього розміру. Разом з тим, вирішуючи позовні вимоги про застосування положень ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України та зобов`язання органу, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. В свою чергу, згідно ч. 11 ст. 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Тобто, при ухваленні рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд може вирішити питання нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. Однак, це є правом суду, а не обов`язком, та має вирішуватись з урахуванням обставин конкретної справи. Суд враховує, що зазначає, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитні правовідносини між сторонами у даній справі виникли 05.08.2024 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час. Отже, суд вважає, що вимоги позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, а також роз`яснення даному органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні трати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved