Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

17.01.2025 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» Дідух Є.О. звернувся до Старосамбірського районного суду Львівської області із зазначеною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» заборгованість за кредитним договором №4228845 в розмірі 117705 гривень, яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 11800 грн., суми заборгованості за відсотками нарахованими первісним кредитором у розмірі 64605 грн., суми заборгованості за відсотками нарахованими ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» у розмірі 41300 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 19.12.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір №4228845 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах, встановлених Договором, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до умов Договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 11800 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану Банком АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ». За даними поденного Розрахунку заборгованості за Договором №4228845 від 19.12.2023 року у період з 19.12.2023 року по 26.07.2024 року включно Первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 64605 грн. Зазначає, що 26.07.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу №26/07/2024 за плату відступило, а ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло право грошової вимоги до Відповідача. Станом на дату укладання Договору факторингу від 26.07.2024 року №26/07/2024, строк дії Договору № 4228845 від 19.12.2023 року не закінчився, а тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» у період з 26.07.2024 року по 13.12.2024 року (140 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 41300 грн. Таким чином, відповідач має заборгованість перед Позивачем за Договором №4228845 від 19.12.2023 року загальною сумою 117705,00 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту - 11800 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 64605 грн., нарахованих процентів ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» - 41300 грн. З огляду на наведене, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача вищевказану суму заборгованості за договором та понесені судові витрати. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2025 року справа передана для розгляду судді Кушніру А.В. Ухвалою судді від 22.01.2025 відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження. Ухвалою судді від 22.09.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, зазначає, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій зазначив, що з 09.03.2022 року він є призваний на військову службу за призовом по мобілізації, проходить її станом на даний час, та посилається на ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» згідно з якою військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період на весь час їх призову штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. З огляду на це, просить відмовити у позовних вимогах в частині нарахування суми пені та відсотків за кредитним договором. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що 19.12.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] (відповідачем у справі) укладено Договір №4228845 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого (п.1.2 Договору) на умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає 11800,00 гривень. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (п.1.3 Договору). Згідно п.1.4 Договору тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: п.1.4.1 стандартна процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. Відповідно до п.2.1 Договору, Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] . Згідно з п.2.4 Договору, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.2.1 Договору. Відповідно до п.5.1.3 Договору, товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Клієнта але з обов`язковим повідомленням Клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів з дати такого відступлення у спосіб, визначений частиною першою статті 25 Закону про кредитування, що забезпечить доведення до відома споживача такого факту. 26.07.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», укладено Договір факторингу №26/07/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Так, відповідно до витягу з Реєстру боржників від 24.07.2024 до Договору факторингу №26/07/2024 від 26.07.2024 ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №4228845 в сумі 76405 грн., з яких: 11800 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 64605 грн. - сума заборгованості за відсотками. Як вбачається із розрахунку заборгованості за Договором №4228845 від 19.12.2023 року у період з 19.12.2023 року по 26.07.2024 року відповідачу було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 64605 грн. Крім того, позивачем здійснено нарахування відповідачу процентів у сумі 41300 грн. за період з 26.07.2024 року по 13.12.2024 року (140 календарних днів). Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача за Договором №4228845 від 19.12.2023 року становить 117705,00 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту - 11800 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 64605 грн., нарахованих процентів позивачем 41300 грн. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4228845 від 19.12.2023 з додатками (а.с.33-53); копією паспорта споживчого кредиту (а.с.29-32); копією Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (а.с.75-90); копією розрахунку заборгованості за кредитним договором №4228845 від 19.12.2023 (а.с.91-99); копією Договору факторингу №26/07/2024 від 26.07.2024 з додатками (а.с.106-123); копією витягу з реєстру боржників від 24.07.2024 до Договору факторингу №26/07/2024 від 26.07.2024 (а.с.60); копією листа ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» від 26.07.2024 про перерахування коштів на платіжну картку клієнта (а.с.64). Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані наступними нормами права. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. У відповідності до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 статті 1054 та частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В статті 610 ЦК України, зазначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. У відповідності до частини першої статті 516 ЦК України зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи вищенаведені положення закону та встановлені судом фактичні обставини справи, з огляду на те, що відповідач [PERSON] в порушення умов вищевказаного договору належним чином своїх зобов`язань щодо повернення кредиту не виконує, внаслідок чого має заборгованість, яка в добровільному порядку відповідачем не погашена, беручи до уваги те, що до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача як боржника за вказаним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 11800 гривень, є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в цій частині. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом у розмірі 105905 грн., то суд вважає за необхідне в цій частині позовних вимог відмовити, з огляду на таке. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Як вбачається із поданої відповідачем до суду заяви та підтверджується копією військового квитка серії [NUMBER] (а.с.194-195) відповідач [PERSON] з 09.03.2022 проходить військову службу за призовом під час мобілізації. З 22.04.2023року відповідач був зарахований у списки військової частини [NUMBER] згідно наказу №269. Відомостей про виключення відповідача зі списку відсутні. Також, з довідки №7666 виданої 28 квітня 2023 року заступником командира військової частини [NUMBER] (а.с.196) встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 22.04.2023 року по теперішній час (а.с.194-196). Отже, у період виконання умов кредитного договору, а саме з 19.12.2023 по 13.12.2024, відповідач [PERSON] мав статус військовослужбовця та на нього поширювались пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Враховуючи наведене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] відсотків за користування кредитом до задоволення не підлягають з цих підстав. Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №4228845 від 19.12.2023 року на загальну суму 11800 гривень. Крім того, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору на суму 242,85 гривень (2422,40х11800/117705=242,85) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1002,50 гривень (10000х11800/117705=1002,50).

Outcome: partial