Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

27 липня 2025 року представник позивача КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, Демошенко Лінда Володимирівна, звернулася до Шевченківського районного суду міста Дніпра із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між позивачем та відповідачем встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг, згідно рішення Дніпровської міської ради № 526 від 20.04.1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», абоненту відкритий особовий рахунок. 01.12.2021 року позивач на офіційному сайті розмістив Повідомлення про публічну пропозицію (оферту) про укладання Публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення для споживачів власників (співвласників, користувачів) житлових та нежитлових приміщень в багатоквартирному будинку, а також власників (користувачі) індивідуальних (садибних) житлових будинків. Відповідно до розрахунку позивача сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , якій відкритий особовий рахунок № [NUMBER] та станом на 31.03.2025 складає 19864 грн. 42 коп., інфляційне збільшення боргу 3909,04 грн., 3% річних 518,04 грн. Вказана заборгованість утворилась з січня 1999 року по березень 2025 року. Таким чином позивач вважає, що відповідачами було порушено норма матеріального права що регулюють відносини у сфері водопостачання та водовідведення, а тому позивач змушений звернутися за захистом свого порушеного права до суду. Справу було зареєстровано 04 серпня 2025 року в автоматизованій системі документообігу. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 серпня 2025 року, справу було передано на розгляд судді Шевченківського районного суду міста Дніпра Леміщенко О.О. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 14 серпня 2025 року було відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Представник позивача звернувся до суду із заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток на зареєстровану адресу проживання, конверти з якими повернулися до суду із позначкою «за закінченням терміну зберігання». Відповідач відзив на позов не подав, інших заяв або клопотань до суду не надходило. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами за відсутності учасників справи не здійснювався. Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. З довідки № б/н. про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 15 квітня 2025 року, вбачається що за адресою [ADDRESS] проживає [PERSON] з 11.03.2005 року. У довідці на особовий рахунок за водопостачання та водовідведення від 07 квітня 2025 року, за адресою: [ADDRESS] , зазначено, що з 1999 року до лютого 2007 року за вказаною адресою здійснювалась сплата за комунальній послуги, в наслідок чого на кінець лютого 2007 року переплата за послуги була 65,46 гривень. У березні 2007 року на рахунку була відсутня буть-яка заборгованість або переплата. Накопичуватись заборгованість почала з квітня 2007 року. Станом на кінець липня 2018 року, заборгованість становить 12864,05 гривень. Судом також було досліджено розрахунок заборгованості по особистому рахунку № [NUMBER] від 07 квітня 2025 року за адресою: [ADDRESS] , згідно якого заборгованість продовжувала накопичуватись та на березень 2025 року становить 19864,42 гривень, також на вказаную суму було нараховано інфляційне збільшення у сумі 3909,04 гривень, та нараховано 3% річних в сумі 518,04 гривень. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно з ст .67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» № 2918-ІІІ від 10 січня 2002 року, споживачі питної води зобов`язані, зокрема, своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення; Верховний Суд у своїй постанові по справі № 750/12850/16-ц від 26 вересня 2018 року дійшов до висновку, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, а також те, що за адресою: [ADDRESS] , дійсно надаються комунальні послуги у вигляді водопостачання та водовідведення, якими фактично користується відповідач та у зв`язку із своєчасною несплатою за надані послуги утворилась заборгованість, відповідач свої зобов`язання зі сплати комунальних послуг не виконав, у позивача виникло право вимагати стягнення заборгованості у примусовому порядку і це відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин, а тому, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, в тому числі, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Позивачем при подачі позовної заяви до суду був сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн., який суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved