Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

У лютому 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» звернулося до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості комплексним договором № 9/726125 від 06 вересня 2018 року в розмірі 59 080,43 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06 вересня 2018 року між [PERSON] та АТ «Креді Агріколь Банк» було укладено кредитний договір № 9/726125, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти у сумі 78 450,00 грн. строком на 60 місяців, зі сплатою процентів щомісячно у розмірі 15 % річних, а також комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,3 % у місяць від суми кредиту. 05 серпня 2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ФК «Брайт-К» було укладено договір відступлення права вимоги № 2-2021, відповідно до якого до ТОВ «ФК "Брайт-К» перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором. У зв`язку з порушенням відповідачем умов договору щодо повернення кредиту згідно графіку платежів по кредиту у неї утворилася заборгованість, яка становить 59 080,43 грн, з яких: 33 275,22 грн - заборгованість за тілом кредиту 14 801,30 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 11 003,91 грн - заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 лютого 2024 року заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В. 22 лютого 2024 року на запит суду у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва 04 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/3578/24 за вказаним позовом, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачеві копія ухвали суду про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви, надсилалися за адресою її зареєстрованого місця проживання рекомендованим листом, однак адресована відповідачу поштова кореспонденція була повернута до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою "адресат відсутній". Інформація про стан розгляду справи викладалась у відповідних процесуальних документах - ухвалах суду, які, відповідно до приписів Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень України оприлюднювались у цьому Реєстрі. Окрім того інформація про розгляд справи була розміщена на офіційному веб-сайті Судової влади України. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтями 174, 178 ЦПК України та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 06 вересня 2018 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] було укладено комплексний договір № 9/726125. Пунктом 1.1 договору передбачено, що банк надає позичальнику кредит у сумі 78450,00 грн. строком на 60 місяців - з 06 вересня 2018 року до 05 вересня 2023 року. Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за цим договором щомісячно в число місяця визначене графіком платежів по кредиту. Пунктом 1.2 договору передбачено, що кредит надається на споживчі потреби. Відповідно до пункту 1.3 договору за користування кредитом позичальник сплачує: 1.3.1 - процентну винагороду (проценти) щомісячно, в розмірі 15,00 % річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за договором; 1.3.2 - комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,30% у місяць від суми кредиту. Пунктом 2.2 договору передбачено, що позичальник зобов`язаний сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків банку, щомісяця, в день повернення кредиту одночасно з погашенням заборгованості за кредитом (частиною кредиту) на рахунок погашення заборгованості. Сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів і комісії вдень повернення кредиту. У випадку, якщо день повернення кредиту є неробочим, позичальник зобов`язаний сплатити суму нарахованих процентів та платіж за кредитом у попередній робочий день. Пунктом 2.3 договору передбачено, що підписанням договору позичальник підтверджує, що він у письмовій формі у повному обсязі отримав від банку інформацію, визначену Законом України «Про споживче кредитування» та/або іншими нормативно-правовими актами, що регулюють це питання. Як передбачено пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтями 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу, пені). На підтвердження умов кредитування між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] позивач надав: копію комплексного договору № 9/726125 від 06 вересня 2018 року, додаток № 1 до договору (графік платежів), виписку по рахунку відповідача. З наявних доказів слідує, що Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором, факт перерахування коштів відповідачу у розмірі 78 450,00 грн підтверджується випискою по рахунку за період з 06 вересня 2018 року по 12 жовтня 2021 року. 05 серпня 2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ФК «Брайт-К» було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021, відповідно до якого АТ «Креді Агріколь Банк» відступає ТОВ «ФК "Брайт-К» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Брайт-К» приймає права вимоги до боржників. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 3 від 12 жовтня 2021 року до цього договору ТОВ «ФК «Брайт-К» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 9/726125 від 06 вересня 2018 року на загальну суму 54 468,41 грн. 29 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» та [PERSON] укладено додаткову угоду до кредитного договору № 9/726125 від 06 вересня 2018 року. Пунктом 3 цієї додаткової угоди сторони погодилися, що станом на дату укладання цієї додаткової угоди загальна заборгованість позичальника перед кредитором за кредитним договором без штрафних санкцій складала 50 832,60 грн, а саме: строкова заборгованість за тілом кредиту 33 275,22 грн, прострочена заборгованість за тілом кредиту 0,00 грн, строкова заборгованість за процентами за користування кредитом 3 554,22 грн, строкова заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 1 804,35 грн, прострочена заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 12 198,81 грн. Пунктом 4 додаткової угоди сторони погодили викласти п. 1.3. кредитного договору в наступній редакції: «1.3. За користування кредитом позичальник сплачує: 1.3.1 процентну винагороду щомісячно в розмірі 15,0% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до 28.01.2022 (включно) щомісячно, в розмірі 18,0% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з 29.01.2022 до моменту повного погашення заборгованості за договором щомісячно, в розмірі 48,0% річних (фіксована процентна ставка) починаючи з 29.01.2022 до моменту повного погашення заборгованості за договором за наявності простроченої заборгованості за договором за весь період з дати виникнення простроченої заборгованості до дати її погашення. 13.2. комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості: щомісячно в розмірі 2,3 % у місяць від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. договору, до 28.01.2022». Пунктом 5 додаткової угоди сторони погодили змінити строк користування кредитом до 25 серпня 2023 року включно. Як визначено частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 31 жовтня 2023 року позивач надіслав на адресу відповідача повідомлення про наявність простроченої заборгованості по кредиту, в якому повідомив про наявність у відповідача станом на 31 жовтня 2023 року заборгованості по кредитному договору у розмірі 58 397,53 грн, яка складається із простроченої заборгованості за тілом кредиту - 33 275,22 грн, простроченої заборгованості за процентами за користування кредитом - 14 119,15 грн, простроченої заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості - 11 003,16грн. Крім того, 05 грудня 2023 року позивачем на адресу відповідача надіслано вимогу про дострокове повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісією. Відповідач не надала суду докази погашення заборгованості за кредитним договором перед АТ «Креді Агріколь Банк» чи сплати її позивачу після укладання договору відступлення прав вимоги. Відповідач не спростував доводів щодо отримання ним кредиту та користування ним, крім того, факт користування кредитними коштами підтверджується випискою щодо руху коштів. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд доходить висновку, що між відповідачем та АТ «Креді Агріколь Банк» був укладений кредитний договір, відповідач має невиконані зобов`язання щодо повернення отриманих в борг коштів, а також що позивач набув право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором за договором відступлення прав вимоги. Як вбачається з наведеного позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором № 9/726125 від 06 вересня 2018 року станом на 05 грудня 2023 року становить 59 080,43 грн, з яких: 33 275,22 грн- заборгованість за тілом кредиту; 14801,30 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 11003,91 грн - заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості. Водночас, як вбачається з додаткової угоди, сторони погодили строк дії договору і строк кредитування до 25 серпня 2023 року, узгодивши також графік погашення платежів, в якому розраховані щомісячні суми по поверненню кредиту та сплати процентів у строк до 25 серпня 2023 року включно. Отже, строк кредитування, зміни до якого внесено додатковою угодою, укладеною між [PERSON] та позивачем, закінчився 25 серпня 2023 року, натомість позивач здійснив нарахування та пред`явив до стягнення з відповідача проценти за користування кредитом після закінчення цього строку, тобто у період з 26 серпня по 05 грудня 2023 року. Згідно з правовими висновками, неодноразово викладеними у постановах Верховного Суду, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (зокрема, постанова ВП ВС від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12). Наведена правова позиція застосовується і до випадків наявності у кредитному договорі умови щодо права банку нараховувати проценти за користування кредитом по день повного погашення заборгованості (постанова Великої палати Верховного Суду від 4 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення процентів за користування кредитом, заявлені за період після 25 серпня 2023 року у розмірі 1 697,05 грн. не підлягають задоволенню. Щодо стягнення заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості у сумі 11003,91 грн. суд виходить з такого. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемним. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Частиною 4 ст. 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Як передбачено ч.3 ст.13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до ст. 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. Оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такі висновки викладені Верховним Судом в постановах від 07 червня 2023 року у справі № 686/14530/15, від 06 листопада 2023 року у справі №204/224/21). Враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (моніторинг заборгованості, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника щодо погашення заборгованості тощо), які за законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку, що положення п. 1.3.2 кредитного договору № 9/726125 від 06 вересня 2018 року є нікчемними. Таким чином, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по комісії за обслуговування кредитної заборгованості у сумі 11 003,91 грн необхідно відмовити. Частиною 5 ст. 216 ЦК України встановлено, що суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. З наданого позивачем розрахунку слідує, що із сплачених відповідачкою коштів в рахунок заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості позивач зарахував 3 430,89 грн. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: 33 275,22 грн. заборгованість за тілом кредиту та 9 673,36 грн (14801,30 - 1 697,05 - 3430,89) -заборгованості по процентам за користування кредитом. Вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом, нараховані позивачем після спливу строку кредитування, та вимоги про стягнення комісії не підлягають задоволенню, з підстав, викладених вище. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі сумі 2201,20 грн. (42948,58 / 59080,43 х 3028).

Outcome: partial