Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Представник ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», Поляков О.В., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №194399591 від 03 лютого 2022 року, яка становить 15504,72 грн та складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 13200,00 грн, заборгованості за відсотками в сумі 2304,72 грн, посилаючись на те, що у добровільному порядку погасити борг відповідач відмовляється, чим порушує майнові права позивача. Крім того, просить стягнути з позивача судові витрати, які складають із судового збору у сумі 2422,40 грн, та витрат на правничу допомогу у сумі 7000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03.02.2022 ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] уклали Кредитний договір №194399591 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати відповідачу кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі. 28.10.2018 між ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» був укладений договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого ТзОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги, в тому числі, до [PERSON] за кредитним договором №194399591 від 03.02.2022. 30.10.2023 між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №30/1023-01. Крім того, 08.07.2025 між ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу 08/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу по справі відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором. На підставі викладеного ТОВ «ФК «ЕЙС» просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №194399591 від 03.02.2022 в сумі 15504,72 грн та понесені судові витрати (судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн). Ухвалою суду від 05 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовних вимогах просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не прибула, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, відзиву на позов не подала. У зв`язку із наведеним, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам сторін в сукупності з наданими письмовими доказами, оцінивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку. 03.02.2022 року ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] уклали кредитний договір №194399591 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати відповідачу кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі. Кредитний Договір підписано [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором MNV2E42F, час - 03.02.2022 о 0:11:24 год. Договором передбачено, що сума кредиту становить 13200,00 грн (п.1.1. договору). Пунктом 1.4 договору передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 251,85 % річних, що становить 0,69 % в день від суми кредиту за час користування. Пунктом 1.2 договору передбачено, що кредит надається строком на 56 днів. 28.10.2018 між ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» був укладений договір факторингу № 28/1118-01 за умовами якого ТзОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги, в тому числі, до [PERSON] за кредитним договором №194399591 від 03.02.2022. 30.10.2023 між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №30/1023-01. 08.07.2025 між ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу 08/07/25-Е, відповідно до умов якого відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором. Згідно з наданої позивачем виписки з особового рахунку за Кредитним догвором №19439591 від 03.02.2022, [PERSON] надано кредит на суму 13200,00 грн, заборгованість перед ТОВ «ФК «ЕЙС» станом на 31.07.2025 становить 15504,72 грн і складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 13200,00 грн, заборгованості за відсотками в сумі 2 304,72 грн. Однак, відповідно до наданої 07.10.2025 року АТ «ТАСКОМБАНК» інформації на ухвалу суду, картка [NUMBER] емітувалась на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та 03.02.2022 року на цю банківську картку зараховано 13200 грн. Крім того, фінансовий номер телефону [NUMBER] не належить жодному з клієнтів АТ «ТАСКОМБАНК». В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихстаттею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами, які можуть підтверджувати наявність кредитної заборгованості боржника перед банком та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 16.09.2020 при розгляді цивільної справи № 200/5647/18. Судом встановлено, що 03.02.2022 року відповідач [PERSON] не отримувала кредитні кошти за договором №194399591 від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», зазначений позивачем фінансовий номер відповідачу не належить, як наслідок електронний підпис з одноразовим ідентифікатором MNV2E42F на електронному документі відповідач поставити не могла, а отже і подальше відступлення права вимоги до відповідача за кредитними коштами не може нести для неї зобов`язань з повернення. Таким чином, суд розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed