Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

У березні 2025 року представник [PERSON] - адвокат Бартош-Стрєльнікова Тетяна Миколаївна звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області із заявою про оголошення фізичної особи померлою, в якій просила оголосити померлим [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, Україна, який помер [INFO] у селищі Курдюмівка, Бахмутського району, Донецької області, Україна, за обставин проведення бойових дій на території селища Курдюмівка, Торецької міської територіальної громади, Бахмутського району, Донецької області, Україна. Позиція заявника В обґрунтування заяви представник заявника посилається на те, що чоловік заявниці - [PERSON] , [INFO] , перебував на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 26.02.2022, на посаді командира бойової машини, командира відділення 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 4 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону [NUMBER] окремої механізованої Інгулецької бригади. Заявницю було сповіщено про те, що її чоловік, молодший сержант [PERSON] , командир бойової машини, командир відділення 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 4 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону [NUMBER] окремої механізованої Інгулецької бригади, зник безвісті 29 грудня 2022 року о 13 год. 34 хв. під час виконання бойового завдання, внаслідок бойового зіткнення з противником та постійними артилерійськими обстрілами в районі н.п. Курдюмівка, Бахмутського району, Донецької області, згідно наказу про результат службового розслідування № 175 від 09.02.2023. Вважати молодшого сержанта [PERSON] таким, що 29.12.2022 зник безвісті внаслідок бойового зіткнення з противником під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. По теперішній час будь-які відомості про чоловіка відсутні. Як вбачається з заяви, метою звернення до суду заявниці для оголошення померлим її чоловіка [PERSON] є отримання від держави пільг, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. У зв`язку з наведеним, вона вимушена звернутися до суду. Заяви, клопотання сторін; інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2025 відкрито провадження у справі. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2025, за клопотанням представника Міністерства оборони України - Андрієнка К.О., залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи - військову частину [NUMBER] . Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2025, за клопотанням представника заявниці [PERSON] - адвоката Бартош-Стрєльнікової Т.М., залучено до участі у справі в якості заінтересованих осіб - [PERSON] , [INFO] (матір зниклого безвісті [PERSON] ); [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , (син зниклого безвісті [PERSON] ). Інших заінтересованих осіб судом не встановлено. У судове засідання заявниця, представник заявниці - адвокат Бартош-Стрєльнікова Т.М., заінтересовані особи: [PERSON] , [PERSON] не з`явились, відповідно до наданих заяв просять розгляд справи проводити без їх участі, заявлені вимоги просять задовольнити у повному обсязі. Представником Міністерства оборони України - Андрієнком К.О. надані письмові пояснення стосовно військовослужбовця [PERSON] , [INFO] , зниклого безвісті за особливих обставин. Представник Павлоградського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не з`явився, відповідно до наданої заяви просив розгляд справи проводити без його участі, покладаючись на рішення суду. Представник військової частини [NUMBER] у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений щодо розгляду справи, причини неявки суду не відомі. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у місті Павлоград, Дніпропетровської області, Україна. Як вбачається з довідки № 480/09 від 15.09.2022 військової частини [NUMBER] , солдат [PERSON] перебував на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 26.02.2022. Відповідно до донесення командиру військової частини [NUMBER] від командира військової частини [NUMBER] , було сповіщено, що молодший сержант [PERSON] , командир бойової машини, командир відділення 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 4 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону [NUMBER] окремої механізованої Інгулецької бригади, зник безвісті 29 грудня 2022 року о 13 год. 34 хв. під час виконання бойового завдання, внаслідок бойового зіткнення з противником та постійними артилерійськими обстрілами в районі н.п. Курдюмівка, Бахмутського району, Донецької області, згідно наказу про результат службового розслідування № 175 від 09.02.2023. Вважати молодшого сержанта [PERSON] таким, що 29.12.2022 зник безвісті внаслідок бойового зіткнення з противником під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Крім того, заявницю [PERSON] , яка доводиться дружиною [PERSON] , (відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 25.10.2016 Павлоградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області), було також сповіщено про зникнення безвісті військовослужбовця, молодшого сержанта [PERSON] за вищевказаних обставин. Відповідно до наказу командира в/ч [NUMBER] від 09.02.2023 № 175 про результат службового розслідування, а також акту службового розслідування, вбачається, що 29.12.2023 в районі водоканалу «Сіверський Донець-Донбас» біля населеного пункту Курдюмівка, Донецької області, військовослужбовці в/ч [NUMBER] виконували бойове розпорядження № 2/227 від 23.12.2022 зі стримання штурмових дій противника. В 11.40 - 13.40 в ході вогневого зіткнення з противником, стрілецького бою за підтримки АГС, противник мав успіх, було втрачено позиції зведеної 4 механізованої роти в/ч [NUMBER] , підрозділ відійшов та зайняв нові позиції. Під час бойового зіткнення з противником, солдат [PERSON] , з іншими військовослужбовцями зник безвісті. Після бою була проведена перевірка особового складу, під час якої з`ясувалося, що солдат [PERSON] , з іншими військовослужбовцями, відсутні, пошуки були неможливі у зв`язку з тим, що позиція вже була зайнята противником. 26.01.2023 Павлоградським РВ ГУНП в Дніпропетровській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023041370000136 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України за фактом того, що молодший сержант [PERSON] , [INFO] , командир бойової машини, командир відділення 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 4 механізованої роти, під час бойового завдання поблизу н.п. Курдюмівка, Бахмутського району, Донецької області зник безвісті. Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин № 20231013-741 від 13.10.2023, [PERSON] , [INFO] , значиться як особа, яка зникла на території бойових дій відповідно до заяви Павлоградського РВ ГУНП в Дніпропетровській області № 1698 від 25.01.2023. Крім того, як вбачається з інформації Уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин Міністерства внутрішніх справ України № 34072-2024 від 11.10.2024 відомості стосовно [PERSON] , [INFO] , внесено до реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, Однак, наразі факт перебування його у полоні не підтверджено ані з відкритих джерел, ані державою-агресором, ані через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста. Як вбачається із заяви, метою звернення до суду заявниці для оголошення померлим її чоловіка [PERSON] є отримання від держави пільг, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Норми права, які застосував суд, та висновки Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Згідно з частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності оспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України). Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина четверта статті 46 ЦК України). У відповідності до ч.2, ч.3 ст.46 ЦК України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Закон України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» визначає правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей. Для цілей цього Закону особливими обставинами вважаються збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру. Згідно з частиною третьою статті 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством. Тлумачення частини першої та другої статті 46 ЦК України свідчить, що цивільним законодавством передбачалося декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою: по-перше, тривала безвісна відсутність, тобто якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років; по-друге, особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом шести місяців; по-третє, за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру фізична особа може бути оголошена судом померлою протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; по-четверте, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Особливістю категорії справ щодо оголошення особи померлою є те, що суд оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. Отже, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102- IX, на всій території нашої держави з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який на теперішній час продовжено. Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28 лютого 2025 року № 376 (далі Порядок № 376), станом на 14 березня 2025 року (на дату подання заяви до суду), селище Курдюмівка Торецької міської територіальної громади Бахмутського району Донецької області, в період з 24 лютого 2022 року до 01 грудня 2022 року було територією активних бойових дій, а з 02 грудня 2022 року є тимчасово окупованою територією до теперішнього часу, безперервно, в тому числі станом на 14 березня 2025 року. Разом з тим, відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Відповідно до статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Частиною першою статті 306 ЦПК України встановлено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Тому, оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. З огляду на викладене, виходячи зі змісту положень статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду з заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не з заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України). Подібні висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі №506/358/22 (провадження №61-7094св23), від 13 березня 2024 року у справі № 204/724/23 (провадження №61-16728св23) та від 22 травня 2024 року у справі №337/2489/23 (провадження №61-13752св23). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі №638/2304/17 (провадження №61-2417сво19). Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі №177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі №607/159/23. У постановах від 26 квітня 2023 року у справі №337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі №753/8033/22, Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути, зокрема, письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю. Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року у справі №607/1612/23 (провадження №61-6323св23). Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності. Аналіз змісту заяви у справі, свідчить про те, що заявниця фактично просить оголосити свого чоловіка померлим внаслідок загибелі біля селища Курдюмівка Бахмутського району Донецької області під час виконання військового обов`язку по захисту держави Україна, з метою державної реєстрації смерті останнього та отримання пільг, передбачених законом. Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну. У ч. 1 ст. 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру». У ч. 2 ст. 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге). Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (ч.ч.2, 3 ст.46 ЦК України). Район воєнних (бойових) дій це визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії (ст. 1 Закону України «Про оборону України»). Бойові дії це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння). Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі №755/11021/22 зроблено висновок, що шість місяців, які визначені в реченні 2 ч.2 ст.46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309, (в подальшому - затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року №376). У цьому Наказі зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території, у зв`язку з чим суди можуть використовувати дані з відповідного Наказу, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України. Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні 2 ч.2 ст.46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій правовій визначеності (п.п.81-85). Під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням 2 ч.2 ст.46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди. Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України. Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що у ч.2 ст.46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України. Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений ч.2 ст.46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою (п.п. 94, 100 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі №755/11021/22). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] зник безвісти 29 грудня 2022 року при виконанні бойового завдання поблизу населеного пункту Курдюмівка, Бахмутського району, Донецької області. Відповідно до Переліку № 376 селище Курдюмівка Торецької міської територіальної громади Бахмутського району Донецької області з 02 грудня 2022 року знаходиться в окупації і там припинені бойові дії. За таких обставин, відлік шестимісячного строку для оголошення [PERSON] , [INFO] , померлим розпочався з 02 грудня 2022 року, а з відповідною заявою [PERSON] звернулась до суду 14 березня 2025 року, тобто з додержанням вимог ст. 46 ЦК України щодо строків звернення, надала відповідні докази, які відповідають вимогам ЦПК України, а тому заява [PERSON] підлягає задоволенню з вищенаведених підстав. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved