Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

21.07.2025 року позивач АТ «Універсал Банк» звернувся в особі уповноваженого представника до звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за Договором про надання банківських послуг "Monobank" від 16 грудня 2020 року в розмірі 28 249,94 грн, з яких: загальний залишок заборгованості за кредитом (тілом кредиту) 28 249,94 грн; заборгованість за пеню 0 грн; заборгованість за порушення грошового зобов`язання 0 грн, а також судових витрат у розмірі 3 028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16 грудня 2020 року між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] шляхом приєднання було укладено Договір про надання банківських послуг, за умовами якого банк надав відповідачу кредитну картку "Monobank" з кредитним лімітом 27 000,00 грн. Відповідач прийняв на себе зобов`язання повернути отримані кошти та сплатити проценти за користування кредитом згідно з умовами Договору та Тарифами. Однак відповідач неналежним чином виконувала свої зобов`язання щодо погашення заборгованості, внаслідок чого станом на 03 березня 2025 року утворилася заборгованість у вказаному розмірі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 02.09.2025 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву від 13 вересня 2025 року, в якому не заперечувала наявність кредитних зобов`язань перед позивачем, проте просила суд: зменшити суму штрафних санкцій, пені та інших нарахувань відповідно до статті 551 Цивільного кодексу України, залишивши лише основну суму боргу. Виключити судовий збір з повторного стягнення та анулювати суму збору, списану банком з її картки 26 червня 2025 року в розмірі 3 028,00 грн. Надати відстрочку або розстрочку виконання рішення суду. На обґрунтування своїх заперечень відповідач посилалася на складні життєві обставини (втрату роботи, вагітність, перебування у відпустці по догляду за дитиною, народженою 23 вересня 2024 року, відсутність стабільного доходу), відмову банку у реструктуризації заборгованості на прийнятних умовах, а також на те, що банк уже списав з її картки суму судового збору. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи у відсутність представника позивача, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, 07.12.2025 року направила заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами матеріали, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1-4 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 16 грудня 2020 року між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] шляхом приєднання відповідача до Умов та Правил надання банківських послуг було укладено Договір про надання банківських послуг (договір кредитування), за яким банк надав відповідачу кредитну картку з кредитним лімітом 27 000,00 грн. Укладення договору підтверджується: копією Анкети-заяви, підписаної відповідачем з використанням електронного цифрового підпису; копією документа, що посвідчує особу Відповідача (Свідоцтво про народження); довідкою про наявність рахунку; копією умов надання банківських послуг та тарифів. Відповідно до умов договору та Тарифів банку, відповідач зобов`язалася повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом. У разі порушення строків виконання грошового зобов`язання клієнт зобов`язаний сплачувати щомісячний мінімальний платіж у розмірі, визначеному Тарифами. Станом на 03 березня 2025 року відповідач не виконала належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 28 249,94 грн. Заборгованість підтверджується наданими позивачем розрахунками заборгованості, копією рухів по карті, довідкою про наявність рахунку. Судом встановлено, що відповідач не заперечує факт укладення кредитного договору та наявність заборгованості, однак просить зменшити суму нарахованих штрафних санкцій, виключити з суми стягнення судовий збір, який був списаний банком, та надати розстрочку виконання рішення. Відповідачем надано до суду: копію свідоцтва про народження дитини (народження [INFO] ); довідку ОК-5 про перебування у відпустці по догляду за дитиною; виписку з рахунку про списання банком судового збору 26 червня 2025 року в розмірі 3 028,00 грн; копію трудової книжки. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що відповідач не виконала своїх зобов`язань за кредитним договором у встановлені строки, внаслідок чого утворилася заборгованість. Щодо заперечень відповідача про зменшення розміру неустойки, то відповідно до частини першої статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або законом. Сторони можуть домовитися про зміну розміру неустойки. Якщо розмір неустойки є явно завищеним порівняно із збитками, суд має право зменшити неустойку. Проаналізувавши позовну заяву та розрахунки позивача, суд встановив, що до стягнення заявлена заборгованість у розмірі 28 249,94 грн., яка складається з основного боргу (тіла кредиту) та процентів за користування кредитом. Штрафних санкцій, пені чи інших неустоєчних платежів до позову не включено (заборгованість за пеню 0 грн, заборгованість за порушення грошового зобов`язання 0 грн). За таких обставин, підстави для зменшення заборгованості на підставі статті 551 ЦК України відсутні, оскільки неустойка в складі позовних вимог не заявлена. З наданої відповідачем виписки про рух коштів по картці вбачається, що 26 червня 2025 року банком було здійснено операцію "Нарахування судових витрат" на суму 3 028,00 грн. (код операції МСС 4829). Суд зазначає, що позивач у позовній заяві просив стягнути судовий збір окремо від суми основної заборгованості (3 028,00 грн.). При цьому, з урахуванням того, що банк уже списав цю суму з картки відповідача, стягнення судового збору повторно призвело б до подвійного обтяження відповідача. Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що відповідач фактично вже оплатила судовий збір шляхом його списання банком з картки, повторне стягнення судового збору не відповідає принципу справедливості. Відповідно до частин 2, 3 статті 435 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, за заявою стягувача або боржника може відстрочити або розстрочити виконання рішення суду на строк не більше одного року. Підставою для відстрочення або розстрочення виконання рішення суду можуть бути обставини, що ускладнюють виконання рішення суду для боржника. Розглянувши клопотання відповідача, судом встановлено, що відповідач перебуває у відпустці по догляду за малолітньою дитиною (народилася [INFO] ), що підтверджується наданими до суду документами. Це є обставиною, що ускладнює виконання рішення суду для боржника, оскільки відповідач не має постійного джерела доходу. За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання відповідача про надання розстрочки виконання рішення строком на 12 місяців з моменту набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved