Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

У жовтні 2025 року позивач [PERSON] звернулася до Гадяцького районого суду Полтавської області із зазначеним позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що 25 березня 2025 року вони уклали шлюб, який був зареєстрований у Гадяцькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Від шлюбу неповнолітніх дітей немають. Сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Постійно сварилися, не розуміли один одного. На даний момент ведення спільного господарства припинено. Розлучення це єдиний вихід для збереження нормального бачення про сім`ю. Мають різні погляди на життя, подальше сумісне життя та примирення між ними не можливе, фактично один одному чужі люди. За глибоким переконанням позивача примирення не можливе. Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 06 жовтня 2025 року, вказані матеріали позовної заяви, направлені до Городищенського районного суду Черкаської області, за підсудністю. 05.11.2025 в справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін та з призначенням до судового розгляду. Сторони в судове засідання, які належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що підтверджено даним АТ "Укрпошта", не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, в зв`язку з чим справу розглянуто у відсутність позивача та відповідача на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до положень Сімейного кодексу України. Згідно зі статтею 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Шлюб, згідно статті 24 СК України, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги статті 110 СК України. Із матеріалів справи встановлено, 25 березня 2025 року між [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (позивач) у Гадяцькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, зареєстровано шлюб, актовий запис № 37, що стверджено свідоцтовм про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини - [PERSON] . Відповідно до статей 110 - 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Шлюб, згідно статті 109 СК України, розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Позивач скористалася правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом не встановлено обставин відповідно до норм чинного законодавства, які б унеможливлювали розірвання шлюбу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача і тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між сторонами слід розірвати. Спору про розподіл майна суду не заявлено. Згідно статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб у зв`язку з реєстрацією шлюбу позивач змінила прізвище, та у позові не просила його змінити, то суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни прізвища позивача на дошлюбне. Відповідно до частини 2 статті 114 СК України разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абц. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого при зверненні з даним позовом до суду, оскільки сплата підтверджена платіжною інструкцією від 01.10.2025. На підставі ст. 51 Конституції України, ст. ст. 24, 56, 104, 105, 109, 110 - 113, 114, 115 СК України,

Outcome: approved