Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

До Запорізького районного суду Запорізької області за підсудністю з Шевченківського районного суду міста Запоріжжя надійшов позов ТОВ «Споживчий Центр» (далі «Позивач») до [PERSON] (далі «Відповідач») про стягнення боргу за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 30 серпня 2024 року між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 30.08.2024-100000185. Цим договором позивач надав відповідачу кредит на суму 15 000 гривень на визначений строк. Узгоджено процентну ставку та розмір комісійних платежів. В цей же день відповідачу були надані кошти. Станом на дату подання позову відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого у нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 39\~000,00 гривень, з яких: 15\~000,00 гривень заборгованість за кредитом; 12 450,00 гривень заборгованість з процентів за користування кредитом; 1 350,00 гривень заборгованість з комісії за надання кредиту; 2\~700,00 гривень заборгованість з комісії за обслуговування кредиту; 7\~500,00 гривень неустойка. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Ухвалою від 10.12.2025 суд постановив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані докази, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до умов кредитного договору, укладеного в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора, № 30.08.2024-100000185 від 30 серпня 2024 року ТОВ «Споживчий Центр» надало [PERSON] кредит в розмірі 15\~000 гривень строком на 124 дні. Узгоджено процентну ставку, розмір комісійних платежів та встановлено грошову відповідальність позичальника за порушення умов договору у вигляді неустойки. В матеріалах справи міститься лист від сервісу онлайн-платежів iPay.ua ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 82-2209 від 22.09.2025, яким підтверджений факт перерахування 30.08.2024 кредитних коштів позивачем відповідачу. Статтею 526\~ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст.\~1054\~ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.\~Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу в розмірі 15\~000 гривень за цим кредитним договором. Окрім суми основного боргу позивачем за договором від 30.08.2024 заявлені вимоги про стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 12 450 гривень 00 копійок. Пунктами 6, 7, 12, 13 Договору встановлено процентну ставку, а у пункті 14 сторони визначили суму процентів, яка підлягає сплаті відповідачем 13\~950,00 гривень. Оскільки сума процентів, заявлених у позові, не перевищує узгодженої сторонами договору суми, а відповідачем такий розмір процентів не спростовувався, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в цій частині. Також підлягає задоволенню сума разової комісії у 1 350 гривень 00 копійок, оскільки вона прямо передбачена п. 8 Договору і не має періодичного характеру. В той же час, суд не бачить підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення комісії за обслуговування кредиту в розмірі 2\~700,00 гривень, виходячи з наступного. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Закон «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до частини першої статті 11 Закону «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Необхідність внесення плати за обслуговування банком кредитної заборгованості передбачено в кредитному договорі. Переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговування банком кредитної заборгованості та за які банком встановлена періодична комісія за обслуговування кредиту, у договорі не зазначено. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 06.11.2023 у справі № 204/224/21 (касаційне провадження №\~61?4202сво22) дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону. Аналогічних висновків Верховний Суд доходив і раніше, наприклад в постановах №\~363/1834/17 від 13.07.2022, № 496/3134/19 від 13.07.2022 тощо. Як вбачається з матеріалів справи, нарахування комісії відбувалось періодично без чіткого визначення тих послуг, які надані кредитором та пов`язані з обслуговуванням кредиту, що є неприпустимим. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивача комісії за договором в сумі 2 700,00 грн. не ґрунтуються на законі та прямо суперечать практиці Верховного Суду. За таких обставин вказана частина позовних вимог задоволенню не підлягає. Крім того, не підлягає стягненню заявлена у позові сума неустойки в розмірі 7\~500 гривень 00 копійок, оскільки пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог на підставі ст.\~141 ЦПК України.

Outcome: partial