Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. На початку липня 2025 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 22 липня 2024 року уклало з відповідачем кредитний договір №22.07.2024-10000913. За яким позивач зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 10 000 гривень, а відповідач зобов`язався протягом 105 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1,5% за кожний день користування. ТОВ «Споживчий центр» виконало своє зобов`язання за кредитним договором та надало відповідачу грошові кошти у розмірі 10 000 гривень 00 копійок. Відповідач неналежним чином виконував грошові зобов`язання, тому у нього виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 250 гривень 00 копійок, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 10 000 гривень, заборгованості за відсотками у розмірі 7350 гривень 00 копійок, додаткової комісії у розмірі 700 гривень 00 копійок та неустойки у розмірі 4200 гривень. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому ТОВ «Споживчий центр» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 250 гривень 00 копійок. 2. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача [PERSON] просила проводити розгляд цивільної справи за її відсутності, дана вимога міститься в резолютивній частині позову (а.с. 15). [PERSON] у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. Про час та місце розгляду цивільної справи була повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. 3. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2025 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.48-49). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд постановив проводити заочний розгляд цивільної справи. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 22 листопада 2024 року ТОВ «Споживчий центр» уклало з [PERSON] кредитний договір №22.07.2024-100000913. За яким ТОВ «Споживчий центр» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 10 000 гривень, а [PERSON] зобов`язався протягом 105 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1,5% за кожний день користування, а також додаткову комісію у розмірі 700 гривень 00 копійок (а.с.31). Згідно п.17 цього кредитного договору у випадку невиконання чи неналежного виконання будь-якого грошового зобов`язання за цим договором відповідач зобов`язався сплатити на користь ТОВ «Споживчий центр» неустойку у розмірі 100 гривень за кожен день від суми невиконаного чи неналежно виконаного зобов`язання. ТОВ «Споживчий центр» виконало своє грошове зобов`язання та надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 10 000 гривень. Вказана обставина підтверджується інформацією ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №29-0207 від 02.07.2025 року (а.с.19). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ч.12 ст.11 цього Закону України електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. У такий спосіб сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що кредитний договір № 22.07.2024-1000000913 від 22 липня 2024 року був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора А752. У такий спосіб кредитний договір був укладений в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Споживчий центр» в електронній формі. [PERSON] неналежним чином виконував грошове зобов`язання, тому у нього виникла заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 10 000 гривень 00 копійок, заборгованість за відсотками 7350 гривень 00 копійок, заборгованість зі сплати додаткової комісії 700 гривень 00 копійок, неустойка 4200 гривень. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 22 250 гривень 00 копійок, що підтверджується довідкою про стан заборгованості за кредитним договором (а.с.18). В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатила заборгованість за кредитним договором. Зі змісту вказаного розрахунку вбачається, що у відповідача виник борг по сплаті комісії за надання кредиту в розмірі 700 гривень 00 копійок та неустойка в розмірі 4200 гривень 00 копійок. Однак сутність комісії за надання кредиту полягає в оплаті за користування чужими грошовими коштами. Правова природа такої комісії є тотожною правовій природі процентів за користування кредитом. Чинним цивільним законодавством України не передбачено подвійне стягнення боргу по сплаті процентів за користування кредитом. Тому борг по сплаті комісії за надання кредиту в розмірі 700 гривень 00 копійок підлягає виключенню із загального боргу за кредитним договором №22.07.2024-100000913 від 22 липня 2024 року. Крім того, згідно з п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит банком або іншим кредитодавцем, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем. Тому неустойка в розмірі 4200 гривень 00 копійок також підлягає виключенню із загального боргу за кредитним договором №22.07.2024-100000913 від 22 липня 2024 року. Таким чином, загальний розмір боргу відповідача за кредитним договором №22.07.2024-100000913 від 22 липня 2024 року становить 17350 гривень 00 копійок. (10000,00 + 7350,00). В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що станом на день ухвалення рішення суду відповідач хоча б частково повернула означений борг. З огляду на це суд вважає, що з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» належить стягнути борг за кредитним договором №22.07.2024-100000913 від 22 липня 2024 року в розмірі 17350 гривень 00 копійок. Підстави для стягнення з [PERSON] боргу в більшому розмірі відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги слід відмовити 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжної інструкції від 03 липня 2025 року (а.с.42) вбачається, що при пред`явленні позову ТОВ «Споживчий центр» сплатив судовий збір у розмірі 2422 гривень 40 копійок. Пред`явлений позов задоволений частково, а саме 77,97% ( 17350/22250? 100%). З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1888 гривень 74 копійки (2422,40 / 100% ? 77,97%). На підставі викладеного та

Outcome: partial