Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

У вересні 2025 року представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (далі ТОВ «ФК «Еліт Фінанс») звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути із відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 37131,40 грн. та понесені витрати на сплату судового збору та оплату наданої правової допомоги. В обґрунтування позову зазначено, що 05.11.2019 року між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк зобов`язувався надати відповідачу кредит, а відповідач повернути кошти в порядку та на умовах, визначених кредитним договором. Вказують, що позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 23.02.2021 року заборгованість за Кредит-ним договором складала 37131,40 грн. 22.02.2021 року у правовідносинах за вказаною заборгованістю була здійснена заміна кредитора з АТ «Альфа Банк» на ТОВ «ФК «Форт». В подальшому 23.02.2021 року між ТОВ «ФК «Форт» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним дого-вором перейшли до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». Посилаючись на викладене, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути вказану суму із відповідача на користь позивача в примусовому порядку. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23.09.2025 року, у справі було відкрито спрощене провадження та призначено справу до судового роз-гляду з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. В позовній заяві клопотав про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та постановити заочне рішення. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на під-ставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належ-ним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`яви-лась в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подала відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення за-очного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК Ук-раїни розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допо-могою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.11.2019 року відповідачем [PERSON] -толіївною було підписано анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. АТ «Альфа-Банк» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 24 498,92 гривень. Однак, відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. З огляду на неналежне виконання зобов`язань у відповідача перед АТ «Альфа-Банк» утворилась заборгованість в сумі 37131,40 грн. (з врахуванням відсотків). Крім того, встановлено, що 22.02.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Форт» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого права вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Форт». Також, в подальшому 23.02.2021 року між ТОВ «ФК «Форт» то ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кре-дитним договором перейшли до позивача. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чи-ном відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивіль-ного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (тер-мін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимо-ги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне ви-конання). Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив , якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із ч. 4 ст. 631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивіль-ного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно із ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`я-зується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується від-ступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою ви-могою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факто-рингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що пере-вищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах зма-гальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесу-альних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести об-ставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обста-вини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовід-носин шляхом укладання договору кредиту між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем. АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого у зобов`язанні є ТОВ «ФК «Еліт Фі-нанс», належним чином виконало свої обов`язки по наданню кредиту, однак, відпо-відач, отримавши кредитні кошти, належним чином не виконала свої обов`язки за до-говором, та доказів на спростування позовних вимог суду надано не було. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач не вико-нав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кре-диту в обумовлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги до відпові-дача за договором факторингу, внаслідок такого порушення, позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості у розмірі 37 131,40 грн. є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Також, згідно вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 3028,00 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення понесених судових витрат, суд вважає необхідним зазначити наступне. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За ре-зультатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають роз-поділу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу су-дових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг по-мічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої до-помоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних ро-біт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, не-обхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду по справі №922/445/19 від 03.10.2019 року. Представником позивача на підтвердження понесених позивачем витрат на пра-вову допомогу до матеріалів справи долучено: - Договір №03-07/24 про надання правничої допомоги від 03.07.2024 року. - Акт №4 приймання-передачі наданих послуг від 02.06.2025 року. Пунктом 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02. 2020 року у справ №755/9215/15-ц, зазначено що, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальних адвокатських витрат (встановлення їхньої до-цільності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл су-дових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є роз-мір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) по-ведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для спра-ви, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо до-судового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час роз-гляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На думку суду, понесені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 9200,00 грн. є не співмірними складності вирішеного судом питання та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Враховуючи характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та значення справи для сторони, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved