Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

ТОВ «ФК «ЄВРОКРЕДИТ» звернулося в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши суду, що 28.07.2021 р. між позивачем та АТ «Мегабанк» укладено договір про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank. Згідно договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Однак всупереч підписаній угоді, відповідач не виконав умови договору, не сплатив відсотки за користування коштами, своєчасно не здійснив повне погашення коштів за договором, що стало причиною виникнення простроченої заборгованості. Ухвалою від 31.10.2025 було відкрито провадження у вказаній справі (а.с.67). Відповідачем 06.11.2025 було подано на адресу суду відзив, у якому останній заперечив проти задоволення позову. Вказує, що з нього позивач неправомірно просить стягнути проценти, вважає що він звільнений від їх сплати на підставі положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». В порядку ч.5 ст.279 ЦПК України, суддя розглядає дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання будь-якої із сторін про інше. Суддя, дослідивши подані докази, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Суддею об`єктивно встановлено, що відповідач зобов`язання по поверненню коштів, отриманих згідно укладеної кредитної угоди з АТ «Мегабанк» від 28.07.2021 не виконав у зазначений строк. 03.09.2024 між АТ «Мегабанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг фінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги №GL1N426240, у відповідності до якого відбулось відступлення прав вимоги, зокрема, і за кредитним договором від 28.07.2021 №TDB.2021.0022.21586, що підтверджується копією вказаного договору та копією реєстру Боржників до Договору (а.с.33-37). \~ \~ \~ \~27.12.2024 р. між ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг фінанс» укладено договір відступлення права вимоги №1/12, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг фінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» за плату, а ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг фінанс» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг фінанс» і боржниками (а.с. 40-42). Відповідно до умов вищезазначеного Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі відступлення права вимоги за цим Договором, ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» заміняє ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг фінанс» у кредитних договорах, що вказані у Реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг фінанс» за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №1/12 від 27.12.2024 р. ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №TDB.2021.0022.21586 від 28.07.2021 в сумі: 29013 грн. 01 коп. (а.с. 43). \~ \~ \~ \~З матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 29013 грн. 01 коп., яка складається з: 9659 грн. 18 коп. заборгованості за основним боргом; 19353 грн. 83 коп. заборгованості за несплаченими відсотками. Відповідач зобов`язання по поверненню коштів, отриманих згідно укладених угод не виконав в зазначений строк, а згідно ст.526 ЦК України: Зобов`язання має виконуватися належним чином... Проте відповідач не повернув суму позики, тим самим порушив умови договору. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1\~ст.626 ЦК України). В силу ч.1\~ст.628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Як передбачено ч.1\~ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона\~підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Із положень ч.1\~ст.634 ЦК України\~слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Ч.1 ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.ч.1, 2\~ст.1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч.1\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. В силу ч.1\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ч.1 ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч.1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу (тіла кредиту) є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача заборгованості за несплаченими відсотками, суддя виходить з такого. Як вбачається з копії військового квитка відповідача, який він долучив до поданого ним відзиву, останній був призваний на військову службу у зв`язку із мобілізацією 26.02.2022 р. та був звільнений 11.05.2023 р. (а.с.72) Ст.3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" унормовано, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей. Аналіз п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону №1357-IX від 30 березня 2021 року, який набрав чинності 23 квітня 2021 року, свідчить про те, що пільги мають: - військовослужбовці, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову; - військовослужбовці під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, вирішено, зокрема оголосити та провести загальну мобілізацію. За таких обставин суддя вважає безпідставним нарахування відповідачу процентів за користування кредитом за весь час його призову, а саме з 26.02.2022 р. по 11.05.2023 р. Позивачем було надано суду два розрахунки заборгованості (виписки по особовому рахунку), зокрема за період з 28.07.2021 по 02.12.2022 р., а також за період з 12.01.2023 по 02.09.2024 р. (а.с.18-30). Так, з виписки (особового рахунку) за період 30.08.2021-02.12.2022 р.р. вбачається, що позивач нарахував відповідачу проценти за користування кредитом в розмірі 5013 грн.88 коп. (а.с.30) Однак враховуючи той факт, що з 26.02.2022 р. відповідач був мобілізований до Збройних Сил України, суддя вважає правомірним нарахування процентів виключно у період з 30.08.2021-25.02.2022 р.р., що складає 2841 грн. 36 коп. (380.71 грн. + 358.26 грн.+420.18 грн.+449.36 грн.+418.72 грн.+14.19 грн.+411.8 грн.+388.14=2841 грн. 36 коп). Отже заборгованість відповідача за нарахованими процентами у період з 30.08.2021-02.12.2022 р.р. складає 2841 грн.36 коп. З виписки з особового рахунку за період з 12.01.2023 по 02.09.2024 р.р. вбачається, що відповідачу за вказаний період всього було нараховано процентів за користування кредитом в загальному розмірі 13535 грн.03 коп. (а.с.18) Разом з тим, беручи до уваги те, що відповідач перебував на службі в Збройних Силах України до 11.05.2023 р., то суддя вважає правомірним нарахування процентів виключно у період з 12.05.2023 по 02.09.2024 р. З вказаного розрахунку вбачається, що за травень 2023 року відповідачу було нараховано заборгованості по процентам в розмірі 656 грн. 29 коп. Однак суддя бере до уваги той факт, що відповідач був звільнений зі Збройних Сил України 11.05.2023 р., а тому нарахування процентів за період з 01.05.2023 по 11.05.2023 р. є безпідставним. Таким чином суддя приходить до висновку, що правомірним буде нарахування відповідачу заборгованості по процентах за травень 2023 р. (з 12.05.2023 р. по 31.05.2023 р.) в загальній сумі 423 грн. 40 коп. (656,29 грн. / 31 день = 21 грн.17 коп.*20 днів (12.05.2023-31.05.2023). Позивач здійснював нарахування відповідачу заборгованість за процентами до 02.09.2024 р., а тому загальна сума заборгованості за період з 12.05.2023 по 02.09.2024 р. складатиме 10147 грн. 71 коп. (423, 40 грн. +635,12 грн.+656,29 грн.+656,29 грн.+635,12 грн.+656,29 грн.+635,12 грн.+656,29 грн.+654,50 грн.+612,28 грн.+654,50 грн.+633,39 грн.+654,50 грн.+633,39 грн.+654,50 грн.+654,50 грн.+42,23 грн.=10147,71 грн.) Таким чином враховуючи вищевикладені розрахунки, заборгованість відповідача за нарахованими відсотками за вищевказаними періодами складає 12989 грн.07 коп. (10147,71 грн. + 2841,36 грн.=12989,07 грн.) Враховуючи вищевикладене,\~суддя приходить\~до висновку,\~що заявлені\~позовні вимоги\~в частині стягнення процентів підлягають частковому задоволенню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суддя враховує таке. Так до матеріалів справи представником позивача долучено копію платіжної інструкції про сплату судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп. Крім того представник позивача просить стягнути із відповідачки витрати на правничу допомогу в розмірі 11200 грн., на підтвердження чого надав суду копії відповідних документів (копію договору, акт виконаних робіт). З врахуванням того, що позов задовольняється частково, то розподіл судових витрат має бути розподілено пропорційно до розміру задоволених вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України). Оскільки позов було задоволено у процентному відношенні на 78,06 %, то відповідно і сума стягнення судового збору та витрат на правничу допомогу на користь позивача має бути зменшена на цю різницю, що становить: 1890 грн. 92 коп. судового збору та 8742 грн. 72 коп. витрат на правничу допомогу. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial