Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

До Славутського міськрайонного суду Хмельницької області надійшов позов [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Мукомел Л.А., до [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійні вимоги на стороні позивача : [PERSON] , Орган опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради, про встановлення факту перебування дітей на утриманні. В обґрунтування заяви вказано, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.06.2023 року. Від даного шлюбу у них народився син, [PERSON] , [INFO] . До реєстрації шлюбу із позивачем [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] . В період шлюбу з [PERSON] у них народилися син, [PERSON] , [INFO] , та донька, [PERSON] , [INFO] . З часу припинення сімейних відносин, відповідач участі у вихованні, навчанні, лікуванні, дітей не приймав, особисто не відвідував дітей, в тому числі не спілкувався з ними в телефонному режимі, різних соціальних мережах. Також батько дітей не приймає участі у їх утриманні, останній раз надав допомогу в грудні 2023 року в розмірі п`яти тисяч гривень, а з березня 2024 року взагалі перестав сплачувати аліменти на утримання дітей. Станом на квітень 2025 року заборгованість зі сплати аліментів становить 78548 грн. У зв`язку з тим, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своїх дітей, рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 31.03.2025 року його позбавлено батьківських прав відносно доньки [PERSON] та сина [PERSON] . Таким чином, з початку 2023 року [PERSON] та [PERSON] проживають в сім`ї позивача [PERSON] , який опікується ними, діти перебувають на повному його матеріальному забезпеченні, він їх виховує, годує, одягає, водить до дошкільних закладів, фактично виконує обов`язки батька. Діти вважають позивача батьком, а тому він сприйняв дітей своєї дружини як своїх, і став відноситися до них як до рідних, займається їх вихованням належним чином, забезпечує усім необхідним. Оскільки, на даний момент позивач займається вихованням та утриманням дітей дружини [PERSON] та [PERSON] , тому з метою захисту їх інтересів та можливості в подальшому здійснювати їх виховання, позивач звернувся до суду із заявою, про встановлення факту перебування дітей на його утриманні. Також встановлення даного факту має для нього юридичне значення та впливає на права, обов`язки та інтереси неповнолітніх дітей. Встановлення даного факту необхідно позивачу для облаштування життя та розвитку дітей в безпечних умовах та з метою в подальшому захисту їх прав та представлення законних інтересів. Також безліч питань виникають під час освітнього процесу, оформлення відповідних документів, заяв, що вимагаються закладами освіти, дитячими оздоровчими чи розважальними центрами. Отже, позивач просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт перебування на утриманні, [PERSON] , [INFO] , неповнолітніх дітей, а саме [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 30.06.2025 у даній справі відкрито провадження та призначено судове засідання на 21.07.2025. 21.07.2025 підготовче судове засідання у справі закрито та призначено судовий розгляд на 30.09.2025. 30.09.2025 до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, залучено в/ч [NUMBER] ... 03.11.2025 до суду надійшли письмові пояснення від представників в/ч [NUMBER] , з яких слідує, що старший сержант [PERSON] нині проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині А.. на посаді головного сержанта командира відділення гранатометного взводу [NUMBER] механізованого батальйону та приймає участь бойових діях та здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України виконуючи бойові завдання в зоні бойових дій. З матеріалів справи № 682/1675/25 чітко вбачається, що Позивач вже має на своєму утриманні та вихованні одну дитину віком до 18-ти років. У випадку прийняття рішення по справі № 682/1675/25 на користь позивача позивач матиме вже трьох дітей віком до 18 років на своєму утриманні та вихованні і таким чином, отримає право на звільнення із військової служби. В той же час, враховуючи участь підрозділів [NUMBER] механізованого батальйону у бойових діях, неповний комплект кадрів в Збройних Силах України, у т.ч. у військовій частині [NUMBER] , періодичні втрати особового складу, звільнення військовослужбовця, що займає бойову посаду, з лав Збройних Сил України може негативно відобразиться на боєздатності військової частини та створити небезпечний прецедент. Представник військової частини просив суд врахувати дані пояснення при вирішенні справи та проводити розгляд справи без участі їхнього представника. 11.11.2025 розгляд справи було відкладено за клопотанням представника позивача, адвоката Мукомел Л.А. 09.12.2025 під час судового засідання представник позивача, адвокат Мукомел Л.А., поданий позов підтримала з викладених у ньому підстав. Додатково зауважила, що зібрані по справі докази повністю підтверджують факт перебування на утриманні позивача дітей дружини [PERSON] . Позивач мав намір вирішити питання щодо усиновлення дітей, однак у зв`язку із тим, що він є діючий військовим, він немає змоги особисто займатись вирішенням цього питання. Третя особа, [PERSON] , повідомила, що перебуває у зареєстрованому шлюбу із позивачем [PERSON] , із яким вони спільно проживали і до реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народився спільний син, крім того, з ними проживають її діти від першого шлюбу. Колишній чоловік жодної допомоги дітям не надає, їхнім життям не цікавиться, має значну заборгованість зі сплати аліментів. Крім того за рішенням суду він позбавлений батьківських прав щодо обох дітей. [PERSON] зазначила, що її чоловіка мобілізовано до лав ЗСУ ще до їхнього одруження. Минулого року протягом 5 місяців він перебував вдома на реабілітації у зв`язку із тяжким пораненням. В цей час він проводив дозвілля з дітьми, цікавився їхнім навчанням та лікуванням. Діти перебувають на його утриманні, оскільки він несе витрати на харчування дітей, навчання, одяг тощо. Представник Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Славутської міської ради Шаргородська Н.І. повідомила, що Органом опіки проводилось обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] , під час якого було встановлено, що діти проживають в належних умовах. [PERSON] під час візиту Органу опіки за місцем проживання був відсутній. Зі слів [PERSON] з`ясовано, що її чоловік [PERSON] перебуває на військовій службі, однак він повністю забезпечує сім`ю матеріально. Діти сприймають його як свого батька та називають «татом». Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. Враховуючи наведені обставини протокольною ухвалою суду від 09.12.2025 було постановлено здійснювати заочний розгляд даної справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Так, згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 10, 11). Батько дітей, [PERSON] , за рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 31.03.2025 позбавлений батьківських прав відносно сина [PERSON] та доньки [PERSON] (а.с. 13-16) Позивач [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.06.2023, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 9). [PERSON] та [PERSON] мають спільного сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Звертаючись до суду із позовом [PERSON] вказував, що він здійснює утримання дітей своєї дружини [PERSON] . У відповідності 315 - 318 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів перебування на утриманні, якщо вони мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення особистих немайнових чи майнових прав. Правовідносини «утримання дітей», є предметом регулювання Сімейного кодексу України. Загальний порядок здійснення сімейних прав та виконання сімейних обов`язків закріплено у статтях 14, 15 СК України. Сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Відповідно до приписів частини 1 та 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, Закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи розірвано їх шлюб. У постанові Верховного Суду від 14.12.2023 у справі № 160/11228/23 вказано, що особа, перебуваючи у шлюбі з громадянкою, має право на участь у вихованні її дітей (за умови проживання однією сім`єю). При цьому обов`язок щодо їх утримання у позивача (як вітчима) виникає за умови, якщо в останніх немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання. З матеріалів справи слідує, що позивач [PERSON] та [PERSON] , разом із дітьми: [PERSON] , 2025 р.н., [PERSON] , 2018 р.н., [PERSON] , 2013 р.н., проживають разом за адресою: [ADDRESS] , що слідує із Акту від 02.05.2025 та довідки Виконавчого комітету Славутської міської ради від 26.03.2025 № 1621/26-13 (а.с. 17, 18). На обґрунтування заяви позивачем до матеріалів справи додано довідки Славутської гімназії «Успіх» від 23.05.2025 № 01-21/166, закладу дошкільної освіти № 1 «Пізнайко» Славутської міської ради від 26.05.2025 № 76, довідка лікаря-педіатра від 26.05.2025, з яких слідує, що позивач цікавиться навчанням дітей [PERSON] та разом із останньою відвідують лікаря для огляду та лікування дітей (а.с. 20, 21, 25). В подальшому до матеріалів справи було додано Акт обстеження умов проживання від 09.09.2025, з якого також слідує, що позивач разом із дружиною та трьома дітьми проживають за однією адресою в належних умовах, [PERSON] перебуває на службі в ЗСУ та утримує сім`ю (а.с. 59). Законом не заборонено добровільно утримувати неповнолітніх дітей своєї дружини від першого шлюбу, дбати про їх всебічний розвиток, забезпечувати повсякденні побутові потреби, навчання, піклуватися про духовний та фізичний стан, проте таке право заявника не породжує юридичного значення за наслідками встановлення факту, про який просить позивач. Звертаючись до суду із позовом позивач не навів жодних обставин існування перешкод у вирішенні ним питання щодо виховання дітей, лікування чи навчання дітей без встановлення цього факту. Вітчим це чоловік (нерідний батько) рідної матері дитини, з яким мати й дитина постійно проживають однією сім`єю. Вітчим має особливий правовий статус, що істотно відрізняється від статусу батька, усиновлювача, опікуна та піклувальника, характеризується мінімально необхідним набором прав та обов`язків щодо пасинка, падчерки. Як було зазначено вище, законодавство передбачає права та обов`язки щодо утримання вітчимом падчерки, пасинка (ст. 268 Сімейного кодексу України). Отже, позивач матиме обов`язок утримувати дітей своєї дружини лише за сукупності наступних обставин: вказані діти не матимуть одночасно матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер, або ж всі ці особи одночасно з поважних причин не матимуть змоги надавати цим дітям належного утримання, і при цьому позивач повинен мати можливість надавати таке утримання дітям. При цьому, до суду не було надано доказів того, що у позивача, як у вітчима, виник обов`язок утримувати двох дітей дружини. Надання ж матеріального утримання чужій дитині добровільно (навіть в разі доведення такого факту) не означає, що дитина перебуває на утриманні особи в розумінні сімейного законодавства. Суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні також будь-які дані щодо відсутності у дітей рідних діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ж неможливості належного утримання дітей ними. Окрім цього, суд зазначає, у дітей є матір, яка згідно з приписом ст. 180 СК України, зобов`язана утримувати дітей до досягнення ними повноліття, доказів про її неможливість належним чином виконувати свій обов`язок щодо належного утримання дітей матеріали справи не містять. Виходячи з аналізу вказаних вище норм та обставин суд зазначає, що позивач за згодою матері дітей може добровільно брати участь у вихованні чи навіть утриманні дітей своєї дружини, проте це не породжує юридичного обов`язку щодо утримання заявником цих дітей. Варто зауважити, що у батьків дитини зберігається обов`язок утримання своєї дитини з моменту її народження до досягнення нею повноліття, при чому такий обов`язок не залежить від наявності зареєстрованого шлюбу між батьками, факту позбавлення батьківських прав, визнання батьків недієздатними тощо, а припиняється лише фактом смерті батьків. Наявність у відповідача, який позбавлений батьківських прав, заборгованості зі сплати аліментів не позбавляє його обов`язку від подальшої сплати аліментів та погашення заборгованості. Крім того, позивачем не подано до суду будь-яких квитанцій, чеків, виписок з рахунків тощо, які б підтвердили факт несення ним витрат на утримання дітей, зокрема і покупку необхідних речей, забезпечення лікуванням, навчанням, дозвіллям, та інших витрат, які є необхідними для дітей. В ході розгляду справи не доведено обставин, які входять до предмету доказування: що неповнолітні діти не мають матері, діда, баби, повнолітніх братів та сестер, або ж ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, що виключає можливість виникнення у позивача обов`язку, передбаченого ч. 1 ст.268 СК України. З наданих суду доказів не можна вважати, що позивач є особою, який утримує неповнолітніх дітей своєї дружини самостійно, оскільки суду не надано доказів того, що така допомога надається саме ним, а не матір`ю дітей, на яку такий обов`язок покладений в силу вимог ст.180 СК України. Відсутність у матері дітей доходу протягом певного періоду часу не звільняє її від покладеного на неї законом обов`язку утримувати свої неповнолітніх дітей, у тому числі і за допомогою держави у певних випадках, і не робить автоматично позивача зобов`язальною особою з утримання сина та доньки дружини. Крім того, в ході судового розгляду було встановлено, що однією із підстав подання вказаного позову є реалізація позивачем права на звільнення з військової служби через сімейні обставини, а саме перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років. Так, відповідно до пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті. Відповідно до п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин у разі перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, про недоведеність позивачем перебування лише на його утриманні неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Сам факт проживання даних дітей в сім`ї з вітчимом, не є беззаперечним доказом їх одноосібного та повного утримання. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Outcome: dismissed