Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

Стислий зміст позовних вимог та доводів позивача \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» в особі представника - Мухіна С.О., який діє на підставі довіреності, звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за опалення та гарячу воду в розмірі 135437,39 гривень за період з 01 червня 2013 року по 31 травня 2021 року, три проценти річних - в розмірі 2626,98 гривень, інфляційні витрати - в розмірі 6846,21 гривень, а також судові витрати в розмірі 2270,00 гривні. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В обґрунтування пред`явлених позовних вимог зазначає, що Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно із Законом Україні «Про житлово- комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в тому числі за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг станом на 01.06.2021 у боржників виникла заборгованість в розмірі 135437,39 гривень, що утворилась за період з 01.06.2013 по 31.05.2021. Рух справи \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Заочним рішенням\~Московського районного\~суду м.\~Харкова від 20.10.2021, ухваленим у цивільній справі №643/13837/21, позовну заяву Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання та гарячу воду - задоволено повністю. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з централізованого теплопостачання та постачання гарячої води у розмірі 135 437 (сто тридцять п`ять тисяч чотириста тридцять сім) гривень 39 копійок за період з 01 червня 2013 року по 31 травня 2021 року, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 2626 (дві тисячі шістсот двадцять шість) гривень 98 копійок, інфляційні втрати у розмірі 6846 (шість тисяч вісімсот сорок шість) гривень 21 копійка. Стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок в рівних частках по 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок з кожного. Законом України «Про внесення змін до закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» №4273-ІХ від 26 лютого 2025 року, який набрав законної сили 25 квітня 2025 року, змінено найменування Московського районного суду міста Харкова на Салтівський районний суд міста Харкова. Салтівський районний суд м. Харкова ухвалою від 18.09.2025 залишив без руху заяву відповідача [PERSON] , подану в особі представника адвоката Вишковського Є.Л., про перегляд заочного рішення, повідомив заявника про необхідність у строк не більше п`яти днів з дня отримання ухвали суду виправити зазначені недоліки заяви. Салтівський районний суд міста Харкова ухвалою від 23.09.2025 задовольнив клопотання [PERSON] , подане в особі представника адвоката Вишковського Є.Л. про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, поновив [PERSON] строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Московського районного суду м.Харкова від 20.10.2021, прийняв до розгляду заяву [PERSON] , подану в особі представника адвоката Вишковського Є.Л. про перегляд заочного рішення Московського районного суду м.Харкова від 20.10.2021, призначив у справі судове засідання для розгляду заяви про перегляд заочного рішення на 29.09.2025 на 16 годину 00 хвилин у приміщенні Салтівського районного суду міста Харкова. Салтівський районний\~суд міста\~Харкова ухвалою\~від 26.09.2025задовольнив\~заяву представника\~відповідача [PERSON] \~ адвоката\~Вишковського Є.Л.\~про участь\~представника відповідача\~у судовому\~засіданні в\~режимі відеоконференції\~поза межами\~приміщення суду\~з використанням\~власних технічних\~засобів за\~допомогою підсистеми\~відеоконференцзв`язку. \~ \~ \~ \~ Салтівський районний суд міста Харкова ухвалою від 29.09.2025 задовольнив заяву [PERSON] , подану в особі представника адвоката Вишковського Є.Л. про перегляд заочного рішення, ухваленого по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання та гарячу воду. Скасував заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 20.10.2021 по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання та гарячу воду. Ухвалив розгляд вказаної цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Салтівський районний\~суд міста\~Харкова ухвалою\~від 28.10.2025задовольнив\~заяву представника\~відповідача [PERSON] \~ адвоката\~Вишковського Є.Л.\~про участь\~представника відповідача\~у судовому\~засіданні в\~режимі відеоконференції\~поза межами\~приміщення суду\~з використанням\~власних технічних\~засобів за\~допомогою підсистеми\~відеоконференцзв`язку. \~ \~ \~ \~ Аргументи учасників справи 13.10.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] адвоката Вишковського Є.Л. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить застосувати позовну давність до позовних вимог КП «ХТМ» та розглядати питання щодо стягнення заборгованості за комунальні послуги в межах встановленої законом позовної давності. Також посилався, що відповідачі, як споживачі, не укладали індивідуальні договори з КП «Харківські теплові мережі», а тому, як на думку відповідача, відповідачі не вчиняли дій, які б вказували на їх згоду із укладенням договору. Посилався, що відповідачі не є власниками житла, за адресою якого позивач просить стягнути з них заборгованість, та відповіадчі за вказаною адресою не проживають. 04.11.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача КП «Харківські теплові мережі» Давидова В.О., який діє на підставі довіреності, надійшов розрахунок заборгованості за надані послуги з теплопостачання та гарячої води за адресою [ADDRESS] , обрахований представником позивача за період з 01.04.2017 по 31.05.2021. Участь у справі сторін та інших учасників справи Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету позивача в підсистемі «Електронний суд», надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розгляд справи проводити за відсутності представника КП «Харківські теплові мережі». Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, відповідач [PERSON] у судовому засіданні був представлений повноважним представником адвокатом Вишковським Є.Л., який приймав участь у розгляді справи в режимі відеоконференції. За правилами\~п. 4\~ч.\~8\~ст.\~128\~ЦПК України\~днем вручення\~судової повістки\~є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Судові повістки про виклик відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання, які направлялися судом за зареєстрованим місцем проживання відповідачів, повернулися до суду, як неотримані відповідачами із зазначенням у довідці про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». За правилами п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, беручи до уваги, що представник позивача та відповідачі належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, відповідач [PERSON] у судовому засіданні був представлений повноважним представником, вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності всіх учасників справи. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Вишковський Є.Л., який приймав участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, просив відмовити КП «Харківські теплові мережі» в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування позиції посилався на обставини, як про це зазначено у відзиві на позовну заяву, зауважував, що відповідачі з КП «ХТМ» індивідуальних договорів не підписували, а тому відсутні підстав для стягнення з відповідачів заборгованості за послуги КП «ХТМ». Водночас, посилався на необхідність застосування до позовних вимог позовної давності. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані у встановленому законом порядку за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, які надає позивач. За вказаною адресою Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно з відомістю про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, складеною за особовим рахунком № [NUMBER] , відкритим на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , заборгованість відповідачів за період з 01.06.2013 по 31.05.2021 становить 135\~437,39 гривень. Згідно з відомістю про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, складеною за особовим рахунком № [NUMBER] , відкритим на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , заборгованість відповідачів за період з 01.04.2017 по 31.05.2021 становить 94\~306,46 гривень. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно зі ст.\~1\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Як убачається з матеріалів справи, КП «ХТМ» надаються послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, а відповідачі, в свою чергу, споживають зазначені послуги, що свідчить про наявність між ними взаємних зобов`язань. За правилами ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, разом з тим відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Наведеними положеннями\~закону\~передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Ураховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця. Отже, згідно із зазначеними нормами\~закону\~споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року, прийнятій у справі №6-2951цс15, а також у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року, прийнятій у справі №176/456/17 (провадження № 61-63св18). Приписами п. 5 ч. 3\~ст.\~20\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст. 68 ЖК України, плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться, крім квартирної плати, за затвердженими у встановленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно з п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води або до затверджених нормативів (норм) споживання. Порядок формування та затвердження цін і тарифів на житлово-комунальні послуги визначені вимогами ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». До повноважень позивача не входить зменшення або збільшення тарифів, встановлених для оплати наданих послуг. Згідно з пунктом 8 «Правил надання населенню послуг по водо-теплопостачанню і водовідводу», послуги надаються відповідно до умов договору. Але це не означає, що під час відсутності такого договору відповідачі мають право користуватися послугами, що фактично надаються, і не оплачувати їх. За змістом\~ч.\~6\~ст.\~19 Закону\~України «Про\~теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до вимог ст.\~25\~Закону України\~«Про теплопостачання» у разі відмови оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Це узгоджується з положеннями ст.\~11\~ЦК України відповідно до якої, цивільні права і зобов`язання виникають не тільки з основ передбачених законодавством, а також з дії громадян. Такими діями відповідачів є фактичне користування послугами, що надаються позивачем. Згідно зі ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно\~до ст. 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами\~ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Оскільки відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовились від послуг, які надавало їм КП «Харківські теплові мережі», то в них виник обов`язок сплатити ці послуги. Правилами ч.\~1\~ст.\~2 ЦПК\~України унормовано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. 15 ЦК України\~визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Відповідно ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2статті 77 ЦПК України. За правилами ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положеннями ч. 1\~ст.\~82 ЦПК України\~унормовано, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як убачається зі змісту положень ч. 1 ст. 89\~ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом установлено, що\~\~відповідачі є споживачами послуг теплової енергії шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] та за період з 01.06.2013 по 31.05.2021 відповідачі мають заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 135\~437,39 гривень. Доказів того, що послуги відповідачам не надавались, що вони не користувалися наданими послугами і потреби в таких послугах не мали, належними та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено. З огляду на зазначене, суд, за результатами розгляду справи, вважає доведеним позивачем факт невиконання відповідачами обов`язку щодо оплати вартості отриманих послуг з теплопостачання в період з 01.06.2013 по 31.05.2021 у сумі 135\~437,39 гривень. Відповідачем [PERSON] подано заяву про застосування строків позовної давності до заявлених КП «ХТМ» вимог. Відповідно до ст.\~256\~ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, як це закріплено положеннями ст. 257 ЦК України. Для окремих видів вимог\~законом\~встановлена спеціальна позовна давність, зокрема ч. 2 ст.\~258\~ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, як це унормовано вимогами ч. 1 ст. 261 ЦК України. За правилами ч. 5 ст. 216 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року, прийнятій у справі №6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року, прийнятій у справі №6-169цс14, від 30 вересня 2015 року, прийнятій у справі №6-154цс15, зроблено висновок про те, що за договором, що визначає щомісячні платежі перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з ч. 4 ст.\~267\~ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд зазначає, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом ч. 5 ст.\~267\~ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду було пропущено з поважних причин (п.п. 6.43, 6.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019, прийнятій по справі №911/3681/17). Як зазначив Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях від 20.09.2011 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії», та від 22.10.1996 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. Суд зазначає, що правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги. Як зазначалося\~судом вище,\~суд вважає\~доведеними вимоги\~позивача про\~стягнення з\~відповідачів заборгованості\~за надані\~послуги з\~теплопостачання та\~підігріву води\~у розмірі\~135\~437,39\~гривень,\~яка виникла\~в період\~з 01.06.2013 по 31.05.2021. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України №530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга\~статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~доповнено, зокрема пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Зазначений\~Закон України від 30.03.2020 №540-IX\~набрав чинності 02.04.2020. У постановах Верховного Суду від 7 вересня 2022 року, прийнятій у справі №\~679/1136/21 (провадження № 61-5238св22) та від 20 квітня 2023 року, прийнятій у справі №728/1765/21 (провадження № 61-6640св21) зазначено, що «у пункті 12\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~у редакції\~Закону України від 30 березня 2020 року №540-IX\~перелічені всі\~статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)». Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2. Отже, у спірних правовідносинах позовна давність щодо вимог про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та підігріву холодної води, надані з квітня 2017 року по 31 січня 2022 року, в силу п. 12\~Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~на момент подання позову (02.05.2023) не спливла та продовжується на строк дії карантину. Разом з цим, в межах розгляду даної справи позивач не довів, а суд не встановив обставин, що вказували б на поважність причин пропуску позовної давності, що дає суду підстави для відмовити у задоволені позовних вимог в частині стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з теплопостачання та підігріву води за період з 01.06.2013 по 31.03.2017, що є підставою для відмови у задоволені позову в цій частині. Надаючи оцінку доводам представника відповідача про те, що відповідачі не укладали з КП «Харківські теплові мережі» індивідуальні договори, не проживають за адресою [ADDRESS] , не користуються послугами КП «ХТМ», суд зважає на те, що жодних доказів на підтвердження обставин того, що відповідачі не проживають за адресою, за якою КП «ХТМ» надає послугу з теплопостачання та постачання гарячої води, відповідачами суду не надано. Натомість, згідно з відомостями довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб з Реєстру територіальної громади міста Харкова, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані у жилому приміщенні за адресою - [ADDRESS] , мають право на користування даним жилим приміщенням, є учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг, доказів їх тимчасової відсутності за місцем реєстрації у вказаній квартирі суду не надано, а тому відповідачі не звільнені в установленому законом порядку від обов`язку оплачувати житло-комунальні послуги. З тих самих підстав суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що відповідачі не є власниками квартири [ADDRESS] , позаяк вони не спростовують обов`язку відповідачів, як користувачів вказаним вище жилим приміщенням, сплачувати у встановленому законом порядку послуги, які надаються КП «Харківські теплові мережі». Разом з тим, суд зауважує, що матеріали справи не містять та відповідачами суду не надано жодних доказів, які б свідчили, що відповідачі, будучи зареєстрованими за вказаною вище адресою, зверталися до КП «ХТМ» із заявами, в яких заявляли про відмову від послуг КП «ХТМ», як і не доведено, що відповідачі зверталися до КП «ХТМ» із заявами, в яких повідомляли про їх непроживання за адресою - [ADDRESS] , та їх проживання за іншою адресою, за якою вони несуть витрати зі сплати комунальних послуг, які надаються КП «ХТМ». Між тим,\~доказів того,\~що відповідачі\~зверталисядо позивача із заявами щодо відсутності такої послуги, матеріали справи не містять, факт отримання вказаних послуг не спростовано, за спожиті послуги нарахована плата, однак відповідачами оплата за такі послуги не здійснювалася. У свою чергу, правилами п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону №2189-VIII від 09.11.2017 закріплено, що споживач має право на не оплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Як убачається з наданої суду представником позивача відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, КП «Харківські теплові мережі» обраховано заборгованість за надані КП «Харківські теплові мережі» послуги з теплопостачання в межах строку позовної давності за період з 01.04.2017 по 31.05.2021 в сумі 94\~306,46 гривень. З огляду на викладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог КП «Харківські теплові мережі» в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за надані послуги з теплопостачання та гарячу воду за період з 01.04.2017 по 31.05.2021 в сумі 94\~306,46 грн. Розподіл судових витрат Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» суд задовольнив частково на 70,51%, вважає за можливе відшкодувати позивачу понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1600,58 (2270 : 100 х 70,51% = 1600,58) гривень, стягнувши їх з [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] в рівних частках по 320 гривень 12 копійок з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial