Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 06.02.2025 звернулося до Богунського районного суду м. Житомира з указаним позовом, в якому його представник просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором про надання кредиту № 498795-КС-001 від 07.05.2024 у розмірі 147 360,78 грн та сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн (а. с. 1-9). В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що07.05.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) укладений договір № 498795-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, який визначений ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, надало позичальнику на 169 днів грошові кошти в розмірі 40 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку відповідача. Позичальник зобов`язався повернути кредит до 22.10.2024, сплатити проценти за користування ним та 6000,00 грн комісії за надання кредиту. Крім того, 08.05.2024 між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 498795-КС-001, відповідно до якої ТОВ «Бізнес Позика» додатково надало відповідачу кредит у розмірі 5 000 грн, також зі сплатою процентів і 750,00 грн комісії за надання додаткової суми кредиту. Відповідач свої зобов`язання за договорами належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість, від сплати якої останній ухилявся, в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду із позовом про стягнення боргу в примусовому порядку. Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира № 295/1868/25 2/295/1564/25 від 03.07.2025 позовну заяву ТОВ «Бізнес Позика» було задоволено частково, з [PERSON] на користь позивача стягнуто заборгованість за договором № 498795-КС-001 від 07.05.2024 в сумі 142 650,27 грн (а. с. 97-102). Ухвалою суду від 01.10.2025 вказане судове рішення за заявою представника відповідача було скасоване та призначено судове засідання для розгляду справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження (а. с. 152-154). 28.10.2025 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому адвокат Лазорко Р.Й. просить відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «Бізнес Позика» у повному обсязі та стягнути з позивача на користь [PERSON] понесені на професійну правничу допомогу витрати в сумі 5000,00 грн. Заперечення проти позову представник обґрунтовує недоведеністю укладення кредитного договору та обставин надання кредиту, а також, необґрунтованістю нарахування відсотків та комісії до складу заборгованості. Вказує, що [PERSON] категорично заперечує, що він укладав з ТОВ «Бізнес Позика» та підписав електронним підписом договір про надання кредиту. У справі відсутні жодні належні докази того, що відповідач прийняв від позивача пропозицію укласти цей договір, на умовах визначених в Акцепті оферта, Анкеті-заява та Правилах долучених до позовної заяви. Позивачем не надано належних доказів щодо підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а саме, отримання листа на електронну поштову адресу чи смс-коду на телефон відповідача. Сам договір на який посилається позивач не підписаний зі сторони кредитодавця електронним підписом, що суперечить ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Матеріали справи не містять доказів того, що саме відповідач будь-яким способом отримав та застосував ідентифікатор електронного підпису, а також у справі відсутні докази реєстрації саме у інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача. Крім того, твердження позивача, що відповідачем частково було здійснено оплату за договором не відповідає дійсності, оскільки [PERSON] жодної оплати з повернення кредиту не здійснював. 29.10.2025 представник позивача надіслав суду відповідь на відзив, де просить розгляд справи проводити за відсутності представника ТОВ «Бізнес Позика», позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить відмовити у задоволенні вимоги сторони відповідача про стягнення з позивача судових витрат або зменшити їх розмір до максимально розумного. В обґрунтування своїх заперечень представник позивача у відповіді вказує, що кредитний договір № 498795-КС-001 підписаний боржником 07.05.2024 за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, направленого електронним СМС-повідомленням позичальнику через ІТС на номер телефону [NUMBER] , що був вказаний останнім у заявці. Аналогічним чином була укладена додаткова угода до кредитного договору, а саме, в порядку визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію». Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між кредитором та позичальником не був би укладений. Під час укладення кредитного договору відповідач проходив відео-верифікацію, під час якої він зазначив, що самостійно подав заявку на отримання кредиту; надав повну згоду на проведення відео-верифікації та фото-фіксації екрану з його зображенням та зображенням документів, що були пред`явлені ним під час здійснення відео-верифікації; підтвердив, що на нього не чинить тиск або вплив будь-яка інша особа з метою отримання кредиту; зазначив свій номер телефону [NUMBER] ; зазначив серію та номер свого паспорта [NUMBER] та дату його видачі; зазначив свою дату народження [INFO] (відеозапис відео-верифікації додається). Додаткове підписання кредитного договору з боку кредитодавця не є обов`язковим, оскільки він укладений шляхом обміну електронними повідомленнями акцептуванням позичальником оферти на укладення кредитного договору. Представником позивача додатково надано суду протоколи перевірки електронного цифрового підпису директора ТОВ «Бізнес Позика» [PERSON] , яким додатково були підписані кредитний договір та додаткова угода. Також наявні докази направлення на електронну адресу відповідача примірники договору, додаткової угоди та Правил, які були відправлені одразу після їх укладення. Адреса електронної пошти зазначалася позичальником в його особистому кабінеті на веб-сайті кредитодавця. На підтвердження зазначеного, до позовної заяви додано витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи на веб-сайті кредитодавця «Анкета клієнта». Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 498795-КС-001, [PERSON] на виконання умов договору здійснив часткову оплату на загальну суму 12 750,00 грн. Згідно п. 7.4.7. кредитного договору, вказаний позичальником (з метою отримання кредиту) поточний (картковий) рахунок, а також інший поточний (картковий) рахунок, який у разі потреби може бути надано позичальником кредитодавцю, належать саме позичальнику і жодні треті особи не мають до нього доступу чи жодних прав щодо нього. Відповідач в підтвердження своїх доводів про начебто не отримання кредиту від позивача, може просто надати суду виписку зі свого карткового рахунку. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту та додатковою угодою № 1 виконало, надало позичальнику грошові кошти в розмірі 45 000,00 грн шляхом перерахування на його банківську картку № [NUMBER] . Всі істотні умови кредитного договору, зокрема тип кредиту, процентна ставка, комісія за надання кредиту, строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором тощо - встановлені не у Правилах надання кредитів чи паспорті споживчого кредиту, а у самому кредитному договорі, який уклав відповідач шляхом обміну електронними повідомленнями. Заявлений стороною відповідача розмір витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 5000,00 грн неспіввісний з складністю справи та виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову. 04.12.2025 до суду від приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Клименюка Андрія Миколайовича надійшов виконавчий лист з примусового виконання заочного рішення № 295/1868/25 2/295/1564/25 від 03.07.2025 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості за договором № 498795-КС-001 про надання кредиту від 07.05.2024 в сумі 142 650,27 грн та судового збору в сумі 2 344,97 грн. Виконавчий документ повернуто суду, відповідно постанови про закінчення виконавчого провадження № 78901727 від 14.10.2025, у зав`язку із скасуванням вказаного судового рішення. Зі змісту постанови № 78901727 від 14.10.2025вбачається, що на виконання скасованого судового рішення з відповідача на користь позивача приватним виконавцем було стягнуто заборгованість за договором № 498795-КС-001 про надання кредиту від 07.05.2024 в сумі 10 390,69 грн. 04.12.2025 сторони в судове засідання не з`явилися. 03.12.2025 представник відповідача подав суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача, в якій заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у позові в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, на підставі наявних матеріалів справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що 07.0.2024 [PERSON] уклав з ТОВ «Бізнес Позика» договір про надання кредиту № 498795-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями та підписання у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а. с. 19-23). Відповідно до п. 2.1 договору, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 40 000, 00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором та Правилами про надання споживчих кредитів. Умовами договору передбачено, що строк кредиту складає 24 тижні, стандартна процентна ставка - фіксована - 1,500000000 у день; знижена процентна ставка за кредитом 1,15082147; комісія - 6000,00 грн; строк дії договору - 22.10.2024, орієнтована загальна вартість кредиту - 118 577,67 грн. Пунктом 3.2 договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою вказаною у п. 2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в додатку № 1 до договору і розраховується у порядку описаному нижче. Пунктом 3.2.3 договору також встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. Згідно п. 3.2.4 договору, у випадку неповернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань позичальника, у тому числі з врахуванням скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою, при чому проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту. Всі нараховані проценти за користування кредитом мають бути сплачені не пізніше дати кожного із наступних чергових платежів, при тому сторони погодили, що кредитодавець за аналогією з порядком, визначеним в абз. 2 п. 1 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» надає позичальнику оновлений графік платежів шляхом відображення такого графіку в особистому кабінеті позичальника. Відповідно до п. 3.3 договору, кредит, проценти за користування кредитом та будь-які інші платежі за договором підлягають сплаті позичальником у безготівковій формі, шляхом переказу коштів у розмірі відповідного платежу на поточний рахунок кредитодавця, що вказаний у розділі договору, у строк (термін) відповідно до графіку платежів. Датою повернення (погашення) кредиту, так само як і датою сплати процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених умовами договору, вважається дата зарахування коштів на рахунок кредитодавця, що вказаний у розділі 8 договору. За пунктом 3.5 договору, у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитодавця у такій черговості: у першу чергу - прострочена сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом, у другу чергу - сума кредиту та проценти за користування кредитом, у третю чергу - неустойка (штраф) та інші платежі відповідно до договору. Відповідно до п. 4.2.1 договору, позичальник зобов`язаний виконувати цей договір у порядку та у строки (терміни), встановлені договором. За пунктом 4.2.3 договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором, до закінчення строку (терміну) дії договору. За пунктом 4.4.6 договору кредитодавець зобов`язаний передати невідкладно після підписання договору сторонами оригінал договору позичальнику, включаючи додатки до договору, шляхом направлення договору на електронну адресу (пошту) позичальника з використанням контактних даних, зазначених у розділі 8 договору. У випадку необхідності повторне надсилання позичальнику оригінал договору, укладеного у виді електронного документу, здійснюється шляхом направлення договору на електронну (пошту) позичальника. Відповідно до п. 7.10 договору, технологія (порядок) укладання договору: договір укладається з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» шляхом пропозиції укласти договір (оферти) кредитодавцем та її прийняття (акцептування) позичальником. Договір укладається в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства України. Пунктом 7.11 договору передбачено наступний порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору: спочатку договір підписує позичальник одноразовим ідентифікатором, який був згенерований та надісланий позичальнику узгодженим каналом комунікації, потім договір підписує уповноважений представник кредитодавця кваліфікованим електронним підписом з кваліфікованою електронною позначкою. З договору встановлено, що він підписаний сторонами кваліфікованими електронними підписами, зокрема, позичальник [PERSON] підписав електронним підписом - одноразовим ідентифікатором UA-6432, направленого на телефонний номер [NUMBER] , вказаний як засіб зв`язку з позичальником. Крім цього, як електронний засіб зв`язку з позичальником вказана електронна пошта [INFO] та адреса проживання: [ADDRESS] (а. с. 23 зворот). 08.05.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до договору № 498795-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію» (а. с. 36-37). Відповідно до умов додаткової угоди, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику додатково кредит в сумі 5000, 00 грн. Таким чином тіло кредиту було збільшено і становить суму у розмірі 45 000, 00 грн (40 000, 00 грн + 5000, 00 грн). З візуальної форми послідовності дій клієнта вбачається, що вказаний договір 07.05.2024 укладений сторонами в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Бізнес Позика» на сайті www.my.bizpozyka.com. [PERSON] здійснив вхід в особистий кабінет, отримав інформацію про умови кредитування, підписавши паспорт споживчого кредиту з використанням одноразового ідентифікатора, а в подальшому підписав сам договір з використанням одноразового ідентифікатора UA-6432. Згідно з анкетою клієнта [PERSON] надав ТОВ «Бізнес Позика» свої особисті дані, дані щодо засобів зв`язку та номер банківського рахунку/банківської картки для перерахунку коштів (а. с. 45). Також, до позовної заяви ТОВ «Бізнес Позика» було долучено копію фотознімку із зображенням [PERSON] з паспортом (а. с. 66-69). Аналогічну послідовність дій [PERSON] виконав з метою укладення з ТОВ «Бізнес Позика» додаткової угоди 08.05.2024 до договору про надання кредиту № 498795-КС-001 (Споживчий кредит. Електронна форма): в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Бізнес Позика» на сайті www.my.bizpozyka.com. Ліщина Д.В. здійснив вхід в особистий кабінет, отримав інформацію про умови кредитування, підписавши паспорт споживчого кредиту з використанням одноразового ідентифікатора, а в подальшому підписав саму додаткову угоду з використанням одноразового ідентифікатора UA-9846 (а. с. 36-37). До матеріалів позовної заяви додано інформаційну довідку ТОВ «Платежі Онлайн» № 151/01 від 06.01.2025 про підтвердження проведення успішної транзакції, зі змісту якої встановлено, що через платіжний сервіс «Platon» була успішно проведена ТОВ «Бізнес Позика» видача 40 000,00 грн, дата та час проведення: 07.05.2024 17:06:54, номер транзакції 41509-07978-45803, номер картки [NUMBER] , код авторизації 049748, опис: перерах. коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. до кредитного дог. № 498795-КС-001 від 07.05.2024 Без ПДВ, а також, підтвердження АТ «ТАСКОМБАНК» № 136/47.1. від 03.01.2025, згідно якого 08.05.2024 о 16:06:52 ТОВ «Бізнес Позика» на картку [NUMBER] зарахувало 5000,00 грн, ID транзакція: 1975577144, код авторизації: 507647, призначення платежу: перерах. коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. Дод. угоди від 08.05.2025 до кредитного дог. № 498795-КС-001 від 07.05.2024 Без ПДВ (а. с. 46, 47). Листом АТ «ПУМБ» № КНО-07.8.5/3902БТ від 27.03.2025 підтверджено, що в банку на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) була випущена банківська платіжна картка (БПК) [NUMBER] до рахунку № [NUMBER] у гривні. Отже, судом встановлено, що ТОВ «Бізнес Позика» здійснило перерахування коштів [PERSON] шляхом перерахування обумовленої суми грошових коштів на картковий рахунок № [NUMBER] , чим виконало свої зобов`язання за договором № 498795-КС-001 від 07.05.2024 та додаткової угоди № 1 до нього від 08.05.2024. Крім того, факт перерахування ТОВ «Бізнес Позика» грошових коштів у розмірі 45 000,00 грн на платіжну картку, яка належить відповідачу підтверджується випискою по рахунку № [NUMBER] за період з 07.05.2024 по 22.10.2024, з якої також вбачається, що [PERSON] 06.06.2024 та 21.06.2024 погашав заборгованість за договором та додатковою угодою до договору в сумі 12 750,00 грн (а. с. 79, 80). Погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором у вказаній сумі підтверджується також розрахунком наданим позивачем, який врахував її при обчисленні боргу [PERSON] . Станом на 26.11.2024 заборгованість віповідача перед позивачем дорівнює 147 360,78 грн, що складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту - 45 000,00 грн, суми прострочених платежів по процентах - 97 650,27 грн, суми прострочених платежів за комісією - 4710,51 грн (а. с. 13-14). За правилом ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно ч. 6 ст. 11 зазначеного Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У постанові від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19 Верховний Суд зазначив, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або sms-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та sms-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, з матеріалів справи встановлено, що 07.05.2024 [PERSON] та ТОВ «Бізнес Позика», у відповідності до п. 7.10, 7.11, 7.17 договору, тобто з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» шляхом пропозиції укласти договір (оферти) кредитодавцем та її прийняття (акцептування) позичальником укладено договір № 498795-КС-001 про надання кредиту. Зокрема, позичальник [PERSON] одноразовим ідентифікатором UA-6432, який був згенерований та надісланий позичальнику на вказаний ним номер телефону [NUMBER] , підписав договір, чим прийняв його умови. 08.05.2024 [PERSON] повторив послідовність дій, спрямованих на укладення з ТОВ «Бізнес Позика» додаткової угоди № 1 до договору № 498795-КС-001 про надання кредиту, зокрема використав згенерований та надісланий йому на вказаний номер телефону [NUMBER] , одноразовий ідентифікатор UA-9846 (а. с. 19-23, 36-37). Враховуючи викладене, відповідач уклав з ТОВ «Бізнес Позика» електронний договір та додаткову угоду, підписав їх у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом з одноразовими ідентифікаторами UA-6432, UA-9846), а тому договір № 498795-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) і додаткова угода № 1 до цього договору вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі. Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 дійшов висновку, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або sms-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Отже, відповідачем не спростовано факту укладення з ТОВ «Бізнес Позика» вказаних договору про надання кредиту та додаткової угоди до нього. Крім того, матеріалами справи підтверджується те, що відповідач здійснював часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за цими договорами шляхом здійснення платежів, зазначених у розрахунку заборгованості за кредитним договором. Сплачуючи кредит, відповідач вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладених договорів, які створили для нього певні цивільна права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У пункті 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи на підставі поданих доказів, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, свідчать про те, що [PERSON] не виконав в повному обсязі передбачених кредитним договором та додатковою угодою до нього, обов`язків по поверненню одержаних в якості кредиту грошових коштів та сплати процентів за користування кредитом, що у свою чергу відповідно до закону та умов договору порушило права ТОВ «Бізнес Позика». З огляду на викледене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача прострочених платежів по тілу кредиту в розмірі 34 609,31 грн з урахуванням грошових коштів, стягнутих приватним виконавцем Клименюко А.М. під час примусового виконання скасованого заочного судового рішення № 295/1868/25 2/295/1564/25 від 03.07.2025 (45 000,00 грн - 10 390,69 грн). Щодо прострочених платежів по процентах. За частиною 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», у редакції Закону чинній станом на день укладення договору (07.05.2024) № № 498795-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1 %. Натомість, згідно договору № № 498795-КС-001 про надання кредиту від 07.05.2024, а саме пунктом 2.4, визначено, що стандартна процентна ставка за кредитом: в день 1,50000000, фіксована, а знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,15082147, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Окрім цього, згідно з пунктом 2.11 договору, денна процентна ставка - 1,16 процентів. Таким чином, визначена вказаним договором процентна ставка перевищує максимальний розмір денної процентної ставки, передбаченої Законом України «Про споживче кредитування» і заявлена до стягнення сума прострочених платежів по процентах підлягає перерахунку за ставкою 1 % на день. З розрахунку позивача встановлено, що сплачені відповідачем грошові кошти частково розподіляли на погашення процентів, зокрема: 06.06.2024 - 3000, 00 грн, 21.06.2024 - 7710,51 грн, що становить загальну суму 10 710,51 грн (а.с. 12-14). Отже, з 07.05.2024 по 22.10.2024 підлягає стягненню сума прострочених процентів за користування кредитними коштами у розмірі 65 289,49 грн (168 днів х 45 000, 00 грн х 1 % - 10 710,51 грн + 400,00 грн (1 день х 40 000,00 грн х 1 %). Щодо прострочених платежів за комісією. Відповідно до п. 2.5 договору про надання кредиту та п. 5 додаткової угоди, комісія за надання кредиту - 6750,00 грн, яка нараховується одноразово при видачі кредиту у дату видачі кредиту. Розмір комісії, встановлений цими пунктами договорів, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Супровідні послуги відсутні, тарифи незмінні впродовж дії договору, зміна будь-яких умов здійснюється шляхом укладання додаткового договору до договору, який сторони погодили іменувати у своїх відносинах додатковою угодою. 10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст ст. 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» (правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.11.2022 в справі № 496/3134/19). Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 11 лютого 2021 року № 16 затвердило Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до п. 5 зазначених Правил, кредитодавець надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у додатку 2 до цих Правил. Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил). Таким чином, така форма витрат, як комісія за надання кредиту, існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Аналізуючи умови кредитного договору від 07.05.2024 та додаткової угоди від 08.05.2024, суд доходить висновку про правомірність дій позивача щодо встановлення комісії за надання кредиту, що включена до графіку платежів за договорами, ними передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19. З розрахунку позивача встановлено, що сплачені відповідачем грошові кошти частково розподіляли на погашення комісії, зокрема: 21.06.2024 - 2039,49 грн (а.с. 12-14). Отже, з 07.05.2024 по 22.10.2024 підлягає стягненню комісія у розмірі 4710,51 грн (6750,00 грн - 2039,49 грн). Щодо судового збору. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, за подання позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн (а. с. 11). Відповідач на професійну правничу допомогу сплатив 5000,00 грн (платіжна інструкція № 59111494SB). Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пропорційно до задоволеної частини (71 %) сума судового збору 1719,90 грн. У свою чергу, витрати відповідача на професійну правничу допомогу в сумі 1450,00 грн (29 %), підлягають компенсуванню йому за рахунок позивача.

Outcome: partial