Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

У серпні 2025 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява від [PERSON] , яка представляє інтереси позивача [PERSON] до [PERSON] , в якій просить розірвати укладений між сторонами шлюб. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.08.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків. 18.08.2025 пердставником позивача вказані недоліки усунуто. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.09.2025 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання сторони не з`явилися про причини неявки суду не повідомили. Представник позивача подала до суду заяву у якій просила провести розгляд справи за їх з позивачем відсутності. Відповідач станом на час розгляду справи правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Враховуючи думку позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, належним чином повідомлення відповідача про дату та час слухання справи, суд відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. 03.06.1995 року між [PERSON] та [PERSON] , Міським відділом реєстрації одружень у м. Миколаєві зареєстровано шлюб, актовий запис № 480. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог щодо розірвання шлюбу суд виходить із такого. Відповідно до частини першої статті 51 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейним союзом жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). Одним із способів припинення шлюбу є його розірвання (частина друга статті 104 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина перша статті 110 Сімейного кодексу України). За змістом статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Вирішуючи питання про можливість розірвання шлюбу, суд відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України має з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Рішення про розірвання шлюбу поставляється судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони втратили почуття довіри та взаємоповаги, позивач примиритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу. За такого подальше життя подружжя і збереження сім`ї на думку суду є неможливим та суперечитиме інтересам позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved