Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

До Макарівського районного суду Київської області у серпні 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача, адвоката Альховської Ірини Богданівни надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Таскомбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором від 10 листопада 2020 року № 2515042950 у розмірі 59 449,04 грн, у тому числі: тіло кредиту 25 751,27 грн, заборгованість за річними відсотками 5,66 грн, заборгованість за щомісячними відсотками 33 692,11 грн, а також судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10 листопада 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладений кредитний договір, на виконання якого товариство надало кредит у розмірі 28 970 грн до 04 травня 2022 року. Надалі права вимоги за кредитним договором були відступлені Акціонерному товариство «Таскомбанк» на підставі Договору факторингу від 17 грудня 2021 року № 171221. Однак, відповідач не виконала зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі станом на 12.05.2025 у розмірі 59 449,04 грн. Суд ухвалою від 25 вересня 2025 року відкрив провадження у справі, розгляд справи вирішив проводити за правилами спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами. Встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Копію ухвали від 25 вересня 2025 року була направлена відповідачу на адресу реєстрації, однак конверт повернувся без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що з урахуванням статті 128 Цивільного процесуального кодексу України є належним повідомленням. Відповідно у встановлений судом строк, відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав, у зв`язку з чим суд відповідно до частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив таке. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 Цивільного процесуального кодексу України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина перша-четверта статті 12 Цивільного процесуального кодексу України). Частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а відповідач в свою чергу порушив умови договору, відповідно до яких зобов`язувався погашати кредит, проценти за користування ним на умовах та в порядку, визначених договором. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина перша статті 512 Цивільного кодексу України). Статтею 514 Цивільного кодексу України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За статтею 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 Цивільного кодексу України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Статтею 1077 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до Кредитного договору Кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Позичальнику надано грошові кошти у сумі 28 970 грн, строком користування 18 місяців; Між первісним кредитором та АТ «Таскомбанк» 17 грудня 2021 року укладений Договір факторингу № 171221. Відповідно до якого, сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимог із зазначенням договору та розміру заборгованостей позичальників. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 12 травня 2025 року вбачається, що заборгованість за тілом кредиту складає 25 751,27 грн, заборгованість за відсотками річними складає 5,66 грн, заборгованість за щомісячними відсотками склала 33 692,11 грн. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатила заборгованість за кредитним договором. Отже, суд встановив, що відповідач належним чином не виконала свої зобов`язання за кредитним договором від 10 листопада 2020 року, що призвело до виникнення кредитної заборгованості у розмірі 59 449,04 грн, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. За приписами частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного.

Outcome: approved