Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Позивач ОСББ «Героїв Дніпра 31» через представника адвокат Гребченко Р.О., який діє на підставі ордеру серії СА №1098689 від 27.09.2024, звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь ОСББ «Героїв Дніпра 31» заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 14\~624,76 грн., яка нарахована за період з 01.09.2021 по 30.04.2025. Також в позові заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат, які складаються з судового збору в сумі 3028 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 1 500 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачка в період з 01.09.2021 по 30.04.2025 не здійснювала оплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого станом на 21.05.2025 розмір її заборгованості складає 14\~624,76 грн., яку позивач вимагає стягнути в повному обсязі. Відповідачка заперечила проти позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції посилається на те, що управління будинком здійснюється ТОВ «Управлінська компанія «Нова якість» Дільниця 2» на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №42 від 20.05.2019, укладеному між ТОВ «Сантехбудконструкція» (правонаступником якого є ТОВ «Управлінська компанія «Нова якість» Дільниця 2») та виконавчим комітетом Черкаської міської ради від імені співвласників багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] . Увесь час відповідачка сплачувала вартість послуг з управління багатоквартирним будинком ТОВ «УК «Нова якість» Дільниця 2» і її ніхто не повідомляв про розірвання укладеного з управителем договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Додатково посилається на те, що розмір тарифу, на підставі якого обчислено заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.09.2021 до 30.04.2025, був затверджений рішенням загальних зборів ОСББ лише 17.04.2024, що суперечить ст. 58 Конституції України. 09.06.2025 судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 02.07.2025 від представника відповідача адвокат Конопатський О.О., який діє на підставі ордеру серії СА №1127154 від 01.07.2025, до суду надійшов відзив, в якому викладено обґрунтування позиції відповідачки проти позовних вимог. 21.07.2025 від представника позивача адвокат Гребченко Р.О. надійшла відповідь на відзив. У такій заяві зазначається, що ОСББ було утворене через те, що ТОВ «Сантехбудконструкція», а потім ТОВ «Управлінська компанія «Нова якість» Дільниця №2», фактично нічого не робили у будинку, що призвело до погіршення технічного стану будинку і спонукало співвласників до того, щоб створити ОСББ та перейти змінити форму управління будинком. Листом від 15.08.2019 №144 ТОВ «Управлінська компанія «Житло» повідомляло про створення ОСББ «Героїв Дніпра 31» та просило ТОВ «УК «Нова якість» передати документацію по будинку: інвентарну справу, державний акт вводу в експлуатацію, акт відведення земельної ділянки під будинок, але відповідну документацію не було передано і позивач згодом відновив таку документацію та уклав договори з обслуговуючими організаціями. Через відсутність належної документації та листів голосування до протоколу загальних зборів співвласників №2 від 27.02.2020 на загальні збори ОСББ, які проводились 17.04.2024, було винесено для розгляду питання про затвердження розміру платежу на управління багатоквартирного будинку і прибудинкової території, як за минулий період часу (з 01.09.2021 по 30.04.2024), так і на майбутнє (з 01.05.2024), а також про підтвердження кошторису ОСББ 2020 року. Відповідне рішення було прийняте, оскільки за нього проголосувало 72% співвласників, а тому є обов`язковим для всіх співвласників. Акцентується увага, що власники майже всіх квартир будинку сплачують внески ОСББ, таким чином підтверджуючи і приймаючи якість обслуговування від ОСББ, а ОСББ звітується перед такими власниками квартир, тоді як відповідачка займає пасивну позицію. 24.07.2025 судом постановлено усну ухвалу про залучення до участі у справі ТОВ «Нова якість» Дільниця №2» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте надав клопотання, в якому зазначив, що підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу без участі сторони позивача. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві. Додатково пояснив, що відповідачка весь час сплачувала за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території на користь ТОВ «УК «Нова якість» Дільниця №2», оскільки їй не було відомо проте, що договір про управління будинком з таким управителем розірваний. Зауважив, що позивачем не надано доказів розірвання договору про управління будинком, який був укладений у встановленому законом порядку з ТОВ «Сантехбудконструкція», правонаступником якого є ТОВ «УК «Нова якість» Дільниця №2». Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані учасниками справи докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Відповідачка є власником квартири [ADDRESS] (далі Будинок [ADDRESS] ) /а.с. 8/. Згідно договору №42 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 20.05.2019 (далі Договір №42), укладеного між ТОВ «Сантехбудконструкція» (управитель) та виконавчим комітетом Черкаської міської ради від імені співвласників багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , управитель зобов`язувався надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, а співвласники зобов`язувались оплачувати управителю відповідну послугу за ставкою 4,5984 грн. на місяць за 1кв.м загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку /а.с. 38-46/. Правонаступником управителя за Договором №42 є ТОВ «УК «Нова якість» Дільниця №2», яке вимагає від співвласників Будинку [ADDRESS] здійснювати оплату послуги з управління таким будинком, про що повідомило відповідачку листом від 11.04.2024 /а.с. 47/. Згідно актів звіряння, складених ТОВ «УК «Нова якість» Дільниця №2», відповідачка протягом періоду часу з 21.05.2019 до 30.11.2024 щомісячно здійснювала оплату послуг з управління багатоквартирним будинком на користь ТОВ «УК «Нова якість» Дільниця №2» в розмірі щомісячних платежів по 307,53 грн. /а.с. 47-49/. 03.10.2019 проведено установчі збори ОСББ «Героїв Дніпра 31», на яких було прийнято рішення, що оформлене протоколом № 1 від 03.10.2019, про створення ОСББ, затвердження статуту ОСББ, обрання правління ОСББ, а також про перехід на самообслуговування з 01.11.2019. Зазначені обставини підтверджуються змістом судових рішень у судових справах №925/753/20 та №925/586/22, які наявні у вільному доступі у Єдиному державному реєстрі судових рішень, а відтак зазначені обставини є загальновідомими і не потребують доказування (рішення Господарського суду Черкаської області від 11.11.2020 у справі №925/753/20, яке набрало законної сили 31.08.2020; рішення Господарського суду Черкаської області від 07.03.2023 у справі №925/586/22, яке набрало законної сили 05.05.2023). 17.04.2024 за наслідком проведення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] було ухвалено рішення, яке оформлене протоколом №1 від 17.04.2024, яким вирішено затвердити розмір внесків на утримання будинку та прибудинкової території з 01.09.2021 по 30.04.2024 у розмірі 4,59 грн. з 1кв.м. загальної площі квартири, а з 01.05.2024 у розмірі 5,95 грн. /а.с. 6, 7/. 21.08.2024 представником позивача складено досудову вимогу до відповідачки про сплату заборгованості з оплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.09.2021 по 31.07.2024 в розмірі 11\~036,91 грн., яку направлено на адресу відповідачки засобами поштового зв`язку /а.с. 9-10/. 13.11.2024 представник позивача повторно направив відповідачці досудову вимогу про погашення заборгованості з оплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 11\~834,21 грн., що утворилась станом на 30.09.2024 /а.с. 11/. Відповідно до облікових відомостей взаємних розрахунків між ОСББ «Героїв Дніпра 31» та власником квартири [ADDRESS] , за період з 01.09.2021 по 30.04.2025 загальний розмір заборгованості з оплати внеску на утримання будинку та прибудинкової території по квартирі [ADDRESS] складає 14\~624,76 грн. /а.с. 13-14/. Сторонами визнається та обставина, що відповідачка не сплачувала на користь позивача внесків на утримання будинку. Оскільки відповідачка в добровільному порядку не здійснює сплату заборгованості з оплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території, то позивач звернувся до суду з даним позовом та вимагає стягнути суму заборгованості, що утворилась за період з 01.09.2021 до 30.04.2025. Тож між сторонами існує спір щодо обов`язку відповідача по здійсненню оплати житлово-комунальних послуг, який виник з правовідносин, що регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК), Закону України від 09.11.2017 №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон №2189), Закону України від 14.05.2015 №417-VIII «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі Закон №417), Закону України від 29.11.2001 №2866-ІІІ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі Закону №2866) тощо. Надаючи оцінку обставинам спірних правовідносин суд виходить з наступного. Статтею 13 Конституції України передбачено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК, яка передбачає, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 7 Закону №417 передбачено, що співвласники квартир у багатоквартирному будинку зобов`язані, зокрема: - забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; - забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; - виконувати рішення зборів співвласників; - забезпечувати додержання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; - забезпечувати поточний огляд і періодичне обстеження прийнятого в експлуатацію в установленому законодавством порядку багатоквартирного будинку протягом усього життєвого циклу будинку та нести відповідальність за неналежну експлуатацію згідно із законом; - своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Згідно ч. 2 ст. 7 Закону №417 кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 Закону №417 витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі (а. 9 ч. 1 ст. 15 Закону №2866). Згідно з ч. 2 ст. 21 Закону №2866 порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та статуту об`єднання. Відповідно до ст. 9 Закону №417 управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю. За змістом п. 9 ч. 2 ст. 10 Закону №417 до повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про прийняття рішення про вибір моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги (укладення індивідуального та/або колективного договору про надання комунальної послуги). Статтею 11 Закону №417 передбачено, що управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. Спеціальним законом, який регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг є Закон №2189. Положеннями частини 1 статті 1 Закону №2189 визначено зміст певних термінів, , що використовуються у такому законі, зокрема: - послуга з управління багатоквартирним будинком результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору (п. 12); - споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач (п. 13); - управитель багатоквартирного будинку - фізична особа - підприємець або юридична особа суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб (п. 14). Порядок укладання, зміни і припинення договорів про надання послуг з управління багатоквартирним будинком визначений статтею 15 Закону №2189, де передбачено, що договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. У випадках, визначених законом, договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком укладається від імені співвласників багатоквартирного будинку уповноваженою особою органу місцевого самоврядування. Таким чином, на теперішній час залучення управителя багатоквартирного будинку можливе лише на підставі відповідного договору, який укладається з таким управителем на підставі рішення загальних зборів співвласників, обирається загальними зборами ОСББ або призначається за результатами конкурсу, проведеного органом місцевого самоврядування. За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що управління багатоквартирним будинком по [ADDRESS] здійснювалось ТОВ «УК «Нова якість» Дільниця №2» на підставі Договору №42, який від імені співвласників Будинку [ADDRESS] був укладений з управителем виконавчим комітетом Черкаської місцевої ради. Натомість після укладання такого договору співвласниками багатоквартирного будинку було прийнято рішення про створення ОСББ та перехід на самообслуговування, яке було оформлено протоколом загальних зборів співвласників №1 від 03.10.2019. В той же час управитель - ТОВ «УК «Нова якість» Дільниця №2» - вважає, що чинність Договору №42 станом на квітень 2024 року не припинена і відповідний договір є діючим, оскільки управителю не направлялось письмове повідомлення про припинення такого договору, про що управитель повідомив відповідачку листом від 11.04.2024 /а.с. 47/ Таким чином, слід виснувати, що в даному випадку спір між сторонами обумовлений неузгодженістю думки між співвласниками Будинку №31 щодо форми управління такого будинку. В цьому контексті слід звернути увагу, що з моменту створення співвласниками багатоквартирного будинку ОСББ, управління багатоквартирним будинком здійснює ОСББ через свої органи управління (ч. 1 ст. 12 Закону №2866). Частиною першою статті 13 Закону №2866 передбачено, якщо функції з управління багатоквартирним будинком за рішенням загальних зборів об`єднання передано управителю, відносини з управління регулюються договором, укладеним між об`єднанням і управителем, умови якого повинні відповідати умовам типового договору, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства. Отже слід виснувати, що у договірних відносинах з управителем багатоквартирного будинку, стороною договору від імені співвласників виступає ОСББ, а відтак визначення умов дії (зміна, припинення, розірвання) чинності договору про управління багатоквартирного будинку відноситься до повноважень ОСББ та управителя, як сторін договору. Враховуючи обставини даної справи суд доходить висновку, що питання про чинність Договору №42 перебуває у площині дискреції його сторін ТОВ «УК «Нова якість» Дільниця №2» та ОСББ «Героїв Дніпра 31». Співвласники Будинку №31, до складу яких входить і відповідачка, зобов`язані в першу чергу виконувати рішення загальних зборів ОСББ, оскільки саме від таких рішень залежить обсяг зобов`язань співвласника перед управителем. Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У постанові від 22.09.2021 у справі № 463/3724/18 Верховний Суд зробив висновок про те, що формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13). Отже слід виснувати, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Суд не може вважати доведеними обставини, про які стверджує одна сторона і заперечує інша, якщо вони не підтверджені належними та допустимими доказами. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Беручи до уваги зміст спірних правовідносин та сутність спору, то саме позивачу належить обов`язок надати суду докази на підтвердження обґрунтованості та правомірності розміру заборгованості відповідачки з оплати внесків на утримання будинку. Судом встановлено, що рішенням загальних зборів співвласників Будинку [ADDRESS] , що оформлене протоколом №1 від 03.10.2019, було вирішено перейти на форму управління будинком шляхом самозабезпечення з 01.11.2019. Натомість всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України суду не надано доказів того, що позивачем у відповідності до вимог п. 33 Договору №42 направлялось управителю повідомлення про зміну форми управління будинком після прийняття загальними зборами співвласників відповідного рішення. В той же час в даному випадку предметом спору є оплата відповідачкою внесків на утримання будинку за період часу з 01.09.2021 по 30.04.2025. Враховуючи, що ОСББ «Героїв Дніпра 31» було зареєстровано 12.11.2019, а строк дії Договору №42 складає один рік, то після 20.05.2020 продовження строку дії такого договору можливо лише за умови, якщо ОСББ «Героїв Дніпра 31» не відмовляється від нього. Разом з тим, передумовою виникнення у співвласника зобов`язання зі сплати внесків на утримання будинку є ухвалення загальними зборами співвласників рішення про затвердження розміру такого внеску. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що розмір внеску був затверджений рішенням загальних зборів, яке оформлено протоколом №1 від 17.04.2024, яким вирішено затвердити розмір внесків на утримання будинку та прибудинкової території з 01.09.2021 по 30.04.2024 у розмірі 4,59 грн. з 1кв.м. загальної площі квартири, а з 01.05.2024 у розмірі 5,95 грн. Натомість варто звернути увагу, що за загальним правилом дії у часі актів ненормативного змісту, рішення загальних зборів ОСББ «Героїв Дніпра 31», яке оформлене протоколом №1 від 17.04.2024, має правове значення щодо питань заходів забезпечення ОСББ лише з моменту ухвалення такого рішення, а ретроспективне застосування такого рішення можливе лише на договірних (добровільних) засадах. За таких обставин стороною позивача не надано належних та допустимих доказів того, що в період часу з 01.09.2021 по 30.04.2024 відповідачкою всупереч вимог закону не виконувалось рішення загальних зборів про сплату внесків на утримання будинку. До того ж протягом такого періоду відповідачка сплачувала оплату послуг по утриманню будинку на користь управителя ТОВ «УК «Нова якість» Дільниця №2» , що свідчить про відсутність в неї наміру ухилятись від обов`язку співвласника багатоквартирного будинку по утриманню такого будинку. В той же час, починаючи з 01.05.2024 відповідачка зобов`язана виконувати рішення загальних зборів співвласників Будинку [ADDRESS] . До того ж надані стороною позивача докази свідчать про те, що позивачем виконувались функції з управління будинком та здійснювались заходи по утриманню будинку, що підтверджується договорами про надання житлово-комунальних послуг, укладених позивачем з виконавцями таких послуг, а відтак підтверджує факт реальності здійснення позивачем функцій з управління будинком /а.с. 80-149/. Надаючи оцінку правовим позиціям сторін у даній справі слід зауважити наступне. Загальні засади регулювання цивільних правовідносин закріплені у статті 3 ЦК. Тлумачення як статті 3 ЦК загалом, так і п. 6 ст. 3 ЦК, свідчить, що принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки (постанова Верховного Суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17). Верховний Суд у постанові від 08.05.2018 у справі № 910/1873/17 вказав, що принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право. Аналізуючи обставини спірних правовідносин в аспекті засад розумності та добросовісності, а також в контексті доказів наданих сторонами суду, суд доходить висновку, що позивачем не доведено недобросовісності в діях відповідачки щодо несплати нею внесків на утримання будинку в період до 30.04.2024. В той же час, починаючи з 01.05.2024 оплата послуг по утриманню будинку мала здійснюватись відповідачкою на користь позивача у відповідності до рішення загальних зборів співвласників Будинку [ADDRESS] , оформленого протоколом №1 від 17.04.2024. Доводи відповідачки про те, що вона здійснювала оплату послуг з управління будинком на користь ТОВ «УК «Нова якість» Дільниця №2» після 01.05.2024 не звільняють її від відповідальності перед позивачем по зобов`язаннях, що виникли з рішення загальних зборів, оформленого протоколом №1 від 17.04.2024. За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що управління багатоквартирним будинком, в якому відповідачка має власну квартиру площею 67кв.м., здійснюється об`єднанням співвласників такого будинку за формою самозабезпечення. Рішенням загальних зборів співвласників від 17.04.2024 був затверджений тариф на утримання будинку та прибудинкової території розмірі 5,95грн. з 1кв.м. загальної площі квартири. За таких обставин позивач правомірно та обґрунтовано здійснював нарахування щомісячних платежів по квартирі відповідачки в розмірі 398,65 грн. (5,95грн. * 67кв.м.) в період часу з 01.05.2024, а відповідачка зобов`язана була здійснювати оплату таких внесків. Аналіз наданих позивачем відомостей щодо обліку взаєморозрахунків з відповідачкою з оплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території свідчить, що за період з 01.05.2024 по 30.04.2025 (12 місяців) відповідачці було нараховано суму для оплати внесків в загальному розмірі 4783,80 грн., а відповідачкою не здійснювалось оплати таких внесків. Таким чином станом на 01.05.2025 розмір заборгованості відповідачки перед позивачем складає 4 783,80 грн., а відтак позовні вимоги про стягнення такої суми заборгованості є правомірними та обґрунтованими. Відповідно до ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачка має перед позивачем невиконане грошове зобов`язання з оплати внесків членів ОСББ на утримання будинку, що виникла за період надання послуг по утриманню будинку з травня 2024 року по квітень 2025 року включно в загальному розмірі 4\~783,80 грн., а тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 4\~783,80 грн. Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються із витрат, понесених позивачем з оплати судового збору в розмірі 3028 грн. та оплати правової допомоги в розмірі 1 500 грн. Розмір судових витрат позивача відповідає критеріям реальності та обґрунтованості таких витрат і підтверджений належними доказами /а.с. 1, 16-22/. Позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 4 783,80 грн., що складає 32,71% від загальної ціни позову (14\~624,76 грн.), а отже на підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України позивачу має бути відшкодовано за рахунок відповідача 990,46 грн. судового збору (3 028грн. * 32,71% / 100%). Натомість, оскільки відповідачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як особа з інвалідністю ІІ групи, то відповідна сума судового збору підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України. В той же час в рахунок відшкодування витрат позивача на правничу допомогу з відповідачки слід стягнути на користь позивача 490,65 грн., тобто частину відповідних витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial