Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - Товариством) звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідачки на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 6282050 від 02.01.2023 у сумі 31545 грн, суму сплаченого судового збору та витрати на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №6282050 в електронній формі, за умовами якого відповідачка отримала 10000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та комісії. Даний договір укладено у електронній формі. Згідно п.2.1 кредитного договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» умови кредитного договору виконало, надавши відповідачці кредит, натомість відповідачка не виконала умов кредитного договору. 27.04.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та Товариством було укладено договір відступлення прав вимоги №95-МЛ, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги до відповідачки за договором №6282050 від 02.01.2023. Зазначено, що [PERSON] має непогашену заборгованість перед Товариством за кредитним договором № 6282050 від 02.012023 у розмірі 31 545 грн, з яких 9000 грн заборгованість за тілом кредиту; 22 545 грн заборгованість за процентами. Провадження у даній справі відкрито 01.10.2025, справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, заявив клопотання про розгляд справи за відсутності представника Товариства, не заперечує щодо заочного розгляду справи. У судове засідання відповідачка не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином. До суду повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення із відмітками «адресат відсутній». Також про судовий розгляд відповідачка повідомлялася через оголошення, розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України. З опублікуванням оголошень про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. \~ \~ \~ \~Згідно вимог ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності її учасників. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідачка не скористалася правом на подання відзиву в порядку ст.178 ЦПК України, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає вимогам ч.8 ст.178 ЦПК України. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких\~\~висновків. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 02.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю « Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №6282050. Договір підписано сторонами електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору відповідачці було надано кредит у розмірі 10 000 гривень строком на 105 днів, з яких: пільговий період складає 15 днів і завершується 17.01.2023 року та поточний період становить 90 днів, та завершується 17.04.2023 року. Відповідно до п.1. договору позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 17.01.2023 року, але не пізніше 17.04.2023 року; процентна ставка (пільговий період) 0,10% (п.1.5.2 договору), процентна ставка (поточний період) 3 %. Тип процентної ставки фіксована. Орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 961 % за увесь строк користування, орієнтовна загальна вартість витрат позичальника за кредитом складає 37650 гривень за увесь строк кредитування, комісія за надання кредиту 500 гривень (п. 1.5.1 договору). Також до матеріалів справи долучено паспорт споживчого кредиту №6282050, підписаний відповідачкою електронним підписом. Відповідно до п. 2.1-2.2 договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково з використанням карти. Позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, визначених в п. 1.5.1-1.5.3 договору, в термін (дату) вказаний в п. 1.4 У випадку, якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п. 1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною п. 1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 Договору в сумі та на умовах визначених п.2.3 Договору. Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування з урахуванням особливостей передбачених п. 2.2.3 Договору. Згідно п. 2.2.3 договору, проценти нараховуються за стандартною ставкою, що визначена п. 1.5.3 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику протягом пільгового періоду зі знижкою і є меншою за стандартну ставку, встановлену п. 1.5.3 договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процента ставка є нижчою від стандартної ставки, то після завершення пільгового періоду, з урахуванням пролонгацій, проценти протягом поточного періоду продовжують нараховуватись за стандартною ставкою згідно п. 1.5.3 договору. Стандартна процента ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом пільгового періоду, з врахуванням пролонгацій, є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк поточного періоду, це означає, що протягом пільгового періоду позичальнику була надана знижка/пільга, що дорівнює різниці між стандартною ставкою, встановленою п. 1.5.3 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено кредитодавцем без письмової згоди позичальника. Згідно п. 2.4.1 позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення згідно п.1.4 договору. Пункт 2.3 договору передбачає умови пролонгації договору. Відповідно до п. 6.1 Договору цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Згідно з п. 6.5 Договору цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Відповідно до платіжного доручення №90448222від 02.01.2023 ТОВ «МІЛОАН» перерахувало [PERSON] грошові кошти в сумі 10000 грн згідно договору, що свідчить про належне виконання кредитодавцем своїх зобов`язань за укладеним з відповідачем договором. Наведене підтверджується листом АТ КБ «ПриватБанк» від 17.10.2025 №20.1.0.0.0/7-251015/49648, згідно якого на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] та 02.01.2023 зараховано суму 10000 гривень. Згідно графіку платежів за договором про споживчий кредит №6282050 від 02.01.2023 [PERSON] повинна була сплатити 17.04.2023 (термін повернення кредиту) грошові кошти в сумі 37650 грн, з яких: 10000 грн сума кредиту, 27150 грн сума нарахованих процентів за користування кредитом та 500 грн - комісія. У паспорті споживчого кредиту №6282050 від 02.01.2023 року зазначена інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача: тип кредиту: кредит, сума кредиту: 10000 грн; строк кредитування: 105 днів, пільговий період 15 днів, поточний період 90 днів; мета отримання: задоволення потреб позичальника; спосіб надання: безготівково на рахунок з використанням карти; інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача: процентна ставка: 0,10 % за кожен день користування кредитом в межах пільгового періоду вказаного в п.1.3.1. Договору; стандартна ставка: 3 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом поточного періоду вказаного в п.1.3.2. Договору. Тип процентної ставки: фіксована. Платежі за супровідні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладання договору: комісія за надання кредиту: 500 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк кредитування згідно п.1.3.1 Договору (у т. ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) складає 37650 грн; реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування: 961 % річних. Згідно довідки про ідентифікацію, надану ТОВ «Мілоан», підтверджено, що клієнт [PERSON] , з якою укладено договір про споживчий кредит №6282050 від 02.01.2023 ідентифікована Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН». Акцепт (Договір) підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором F58406 та вказаний номер телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор. У відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №6282050 від 02.01.2023, укладеним з відповідачкою, зазначено, що 02.01.2023 року [PERSON] було надано кредит в сумі 10000 грн, того ж дня нараховано комісію з оформлення кредиту 500 грн, у період з 03.01.2023 року по 16.01.2023 року [PERSON] нараховано відсотки згідно п. 1.5.2. договору в розмірі 10,00 грн в день. Також [PERSON] сплатила ТОВ «МІЛОАН» 17.01.2023 1000 грн тіла кредиту, 150 грн процентів по кредиту, 1000 грн комісії за пролонгацію та 500 грн комісії за оформлення кредиту та їй за період з 18.01.2023 по 01.02.2023 було нараховано відсотки згідно п. 1.5.2. , 2.3.1.1 договору в розмірі 9,00 грн в день. У період з 02.02.2023 по 27.04.2023 року нарахування відсотків здійснювалось згідно п. 1.6, 2.3.1.2. договору в сумі 270 грн в день. Судом встановлено, оскільки [PERSON] після закінчення дисконтного періоду тривалістю 15 днів сплатила проценти за користування кредитом та тіло кредиту частково, ТОВ «Мілоан» здійснювало нарахування процентів за користування кредитом згідно п.1.5.2 та 1.5.3 договору, враховуючи пролонгацію договору (п.2.3 договору). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 27.04.2023 року між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №95-МЛ, за умовами якого позивач набув право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №6282050 від 02.01.2023 року на суму заборгованості 31545 грн, з яких залишок кредиту 9\~000 гривень, залишок по відсотках 22545 гривень, що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 95-МЛ від 27.04.2023 (у новій редакції згідно додаткової угоди №1 від 26.08.2025) року. Таким чином, Товариство набуло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором №6282050 від 02.01.2023 у розмірі 31545 гривень. Згідно з положеннями ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ст. 1049 ЦК України закріплено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За нормами ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону). Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи вищевказане, суд встановив, що відповідачка [PERSON] порушила умови договору, неналежно виконуючи взяті на себе зобов`язання, та доказів протилежного суду не надано. Також [PERSON] відзиву, будь-яких пояснень чи доказів, які б спростовували вимоги позову, суду не надала, відтак позов у частині стягнення тіла кредиту є підставним. Щодо стягнення процентів за кредитом, суд зауважує, що нарахування процентів ТОВ «Мілоан» здійснювалося з 03.01.2023 по 27.04.2023, тобто за межами строку дії договору (17.04.2023), що є порушенням п.1.4 договору. Оскільки загальний строк кредитування, згідно договору від 02.01.2023, складає 105 днів та закінчується 17.04.2023, Товариство повинно було нараховувати проценти до цієї дати. Відповідно до положень п.2.3. кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування може бути продовжений (пролонгований) на пільгових чи на стандартних умовах. Продовження строку кредитування на пільгових умовах відбувається строком на, три, сім і п`ятнадцять днів за умови сплати позичальником комісії і частини заборгованості за кредитом (тілом) 2.3.1 договору. Продовження строку кредитування на стандартних умовах відбувається у разі, якщо після завершення строку кредитування позичальник продовжує користуватися кредитними коштами та сплачує комісію за пролонгацію договору. Після 17.04.2023 пролонгації договору не відбулось та строк його дії закінчився. Таким чином,\~вказані нарахування\~процентів позивачем\~за користування\~кредитом у\~період з\~18.04.2023\~року по\~27.04.2023\~року не\~відповідають умовам\~укладеного між\~сторонами договору, адже право\~кредитодавця нараховувати\~передбачені договором\~проценти за\~кредитом припиняється\~після спливу\~визначеного договором\~строку кредитування\~чи у\~разі пред`явлення\~до позичальника\~вимоги згідно\~з частиною\~другою статті\~1050\~ЦК України.\~Після спливу\~чи у\~разі пред`явлення\~до позичальника\~вимоги згідно\~з частиною\~другою статті\~1050\~ЦК України\~права та\~інтереси кредитодавця\~в охоронних\~правовідносинах забезпечуються\~частиною другою\~статті 625\~ЦК України,\~яка регламентує\~наслідки прострочення\~виконання грошового\~зобов`язання, а з вимогами про стягнення грошових коштів як міри відповідальності на підставі статті 625 ЦК України позивач не звертався. Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/128, від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, від 23.10.2019 у справі №723/304/16-ц, від 26.05.2020 у справі №638/13683/15-ц, від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, тобто дана судова практика є сталою. Оскільки зі спливом вказаного строку (17.04.2023) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом за цим договором припинилося, суд вважає, що з відповідачки слід стягнути заборгованість за процентами у сумі 19 845 ( 2700, що є нарахованими процентами за період з 18.04.2023 по 27.04.2023) гривень, тобто за період до закінчення строку кредитування. Таким чином позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову і стягнення з відповідачки 28845 гривень заборгованості, то на користь позивача з відповідачки необхідно стягнути 2215 гривень сплаченого судового збору (28845 х 2422,40 / 31545). Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно зі ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3ст. 2 ЦПК України). Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. В частині 1 ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4ст. 137 ЦПК України). Враховуючи наведене, принципи співмірності, критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, суд вважає що заявлені позивачем витрати у сумі 8 000 грн є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим представником обсягом послуг у суді, затраченим часом на надання правничої допомоги, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача 4 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. На підставі ст.ст.\~526,\~527,\~530,\~549,\~551,\~611,\~612,\~625,\~1048,\~1050,\~1054 ЦК України,

Outcome: partial