Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 22 жовтня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит\~Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua) було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1290-7322. Вказаний договір разом з Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (Графік платежів за договором) відповідно до Методики НБУ складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким відповідач був попередньо ознайомлений. У відповідності до ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А5874 для підписання кредитного договору №1290-7322 від 22.10.2023 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 4500 грн. 00 коп., строк кредитування 300 днів, базовий період 14 днів, знижена процентна ставка - 2,50 % в день, стандартна процентна ставка 3,00 % в день. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору, а саме: через партнера АТ КБ «ПриватБанк» видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінеті. Відповідач, всупереч умовам кредитного договору, ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», ст.ст.525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України не повернув кредит в повному обсязі, а також не виконав у повному обсязі всі інші свої горошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором навіть після спливу строку кредитування, встановленого умовами договору. Станом на 27.02.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 44685,00 грн., а саме: 4500,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 40185,00 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Проте, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит\~Фінанс», а саме: часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами в сумі 22185,00 грн. за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 22500,00 грн. Враховуючи вищезазначене, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] не повну суму заборгованості за кредитним договором №1290-7322 від 22.10.2023 року, а лише її частину, а саме: 22500,00 грн., з яких: 4500,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; а 18000,00 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Згідно правил ч. 6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У поданій суду відповіді на відзив позивач визнав, що відповідачем 14.10.2025 дійсно було сплачено прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 4500 грн, однак заперечував проти застосування до правовідносин у даній справі положень ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», посилаючись на те, що чоловік відповідача [PERSON] проходить військову службу за контрактом, а не за мобілізацією, а доказів його участі у бойових діях суду надано не було. Відповідач та її представник [PERSON] проти задоволення позову заперечували, згідно поданого відзиву на позов та пояснень, наданих у судовому засіданні пояснили, що відповідач 14.10.2025 року погасила заборгованість у розмірі 4500 грн, а нарахування відсотків стосовно відповідача як дружини військовослужбовця є неправомірним, тому нараховані відсотки у порядку ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» мають бути списані і не можуть бути звернуті до стягнення. Просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, а також клопотали про стягнення з позивача на користь відповідача понесених останньою витрат на правничу допомогу у розмірі 12000 грн. У відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 22 жовтня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем [PERSON] укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1290-7322. Кредитний договір підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А5874 (а.с.11-17). Згідно п.11.12 вказаного договору невід`ємною частиною цього договору є додатки: Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспорт споживчого кредиту, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (Графік платежів за договором) відповідно до Методики НБУ. Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) (а.с.18-25), Паспорт споживчого кредиту (а.с.25-27), Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором №1290-7322 (Графік платежів за договором) відповідно до Методики НБУ (а.с.27-28) підписані [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А5874. Відповідно до п. 2.1, 2.2 Договору про відкриття кредитної лінії №1290-7322 від 22.10.2023 року кредитодавець відкриває для позичальника невідновлювальну кредитну лінію на умовах, визначених цим договором. Кредитодавець відкриває кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому договором. Розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту 4500 грн., дата видачі 22.10.2023 р. (п.4.1 договору). Згідно з п.п. 4.8-4.10 цього Договору базовий період складає 14 календарних днів. Сплату процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше останнього дня кожного базового періоду. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту за наступною процентною ставкою: стандартна процентна ставка становить3,00% за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 4.12 договору строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику, 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 16.08.2024 року. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає 45000,00 грн. та включає в себе суму кредиту, комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредитом. (п. 4.14 договору). Відповідно до п.5.1 договору позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю отриманий кредит та нараховану кредитодавцем неустойку (якщо неустойка буде нарахована кредитодавцем) не пізніше ніж в останній календарний день строку кредитування, вказаного у п.4.12 договору. ТОВ «Укр Кредит Фінанс» свої зобов`язання за договором та додатковою угодою виконав в повному обсязі. З довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту №1290-7322 від 22.10.2023 року [PERSON] (а.с.32) вбачається, що 22.10.2023 року позивач здійснив видачу кредитних коштів за договором №1290-7322 від 22.10.2023 року у розмірі 4500 грн. на № платіжної картки [NUMBER] за допомогою системи LiqPay, платіж 2381925159. Отримання відповідачем кредитних коштів також підтверджується листом АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LigPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 року, серед іншого, за платежем 2381925159 22.10.2023 року в розмірі 4500 грн. за договором 1290-7322 на № картки [NUMBER] (а.с.29-31). За змістом розрахунку заборгованості, станом на 27.02.2025 року (а.с.33-35) заборгованість [PERSON] за договором 1290-7322 від 22.10.2023 року становить 44685,00 грн., а саме: 4500,00 грн. - основний борг; 40185,00 грн. залишок відсотків. Розрахунок заборгованості по кредиту перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс» свідчить про те, що сума заборгованості по вказаній сумі відповідачем не погашена. За змістом позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] не повну суму заборгованості за кредитним договором №1290-7322\~від 22.10.2023\~року,\~а лише\~її частину,\~а саме: 22500,00 грн., з яких: 4500,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 18000,00 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.04.2024, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , прізвища обох після укладення шлюбу « [PERSON] » (а.с.87 звор.). Згідно з квитанцією 2113-5046-7421-0564 віцд 14.10.2025, [PERSON] було сплачено на погашення тіла кредиту за кредитним договором №1290-7322 від 22.10.2023 4500,00 грн (а.с.87). Згідно з копією військового квитка [NUMBER] від 02.08.2022 року, [PERSON] є військовослужбовцем, проходить військову службу за контрактом з 27.08.2022 року (а.с.88). Згідно з витягом з наказу по в/ч [NUMBER] №229 від 27.08.2022, [PERSON] прийнятий на військову службу номером обслуги міномету 1 міномету мінометного взводу роти вогневої підтримки 27.08.2022 (а.с.89 звор.). Згідно з довідкою форма 5 №1956 від 09.10.2025 року старший солдат [PERSON] перебуває на військовій службі за контрактом з 27.08.2022 року (а.с.89). Згідно з довідкою форма додатку 6 №3160 від 24.11.2025, старший солдат [PERSON] брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, на територіях Запорізької, Донецької та Сумської областей з 15.01.2023 року, в тому числі з 05.08.2024 по 21.11.2024 та з 03.12.2024 по 12.02.2025, з 19.05.2025 по 08.08.2025, з 19.09.2025 по 30.10.2025 (а.с.156). Вищенаведені правовідносини, виходячи з сукупності досліджених по справі доказів, у системному зв`язку регулюються наступними вимогами закону. Згідно п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч.ч.3, 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, серед іншого, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. За змістом ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.ч.1,2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Визначення «особливого періоду» наведено у Законі України від 21.10.1993 року «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до статті 1 якого: особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій. Вирішуючи питання щодо темпоральних меж дії особливого періоду в розумінні Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.08.2020 року по справі № 813/402/17 дійшла висновків, що за змістом наведених вище визначень, навіть за не введення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов язании з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу. Такої ж позиції дотримувалось і Міністерство оборони України, про що свідчить лист від 01.10.2015 року №322/2/8417, в якому зазначено, що особливий період в Україні настав із 17 березня 2014 року на підставі Указу Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» та триває дотепер, а його скасування буде здійснено окремим Указом Президента України «Про демобілізацію» після стабілізації обстановки на Сході України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі №521/12726/16-ц зазначено наступне: «Військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває по теперішній час.» Таким чином, Відповідач має статус дружини військовослужбовця та на неї поширюються пільги, передбачені п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», у тому числі щодо відсутності обов`язку щодо сплати процентів за користування кредитом. При цьому, за наявності позову банку про стягнення боргу за кредитним договором суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом). Аналогічний висновок щодо застосування відповідних норм права висловлено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі №642/548/21. Крім того,\~вказане підтверджується\~копією листа Національного банку України від 14.06.2024 року № 14-0005/45882. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. На відповідача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести відповідно до вимог ст.ст.12, 13 ЦПК України за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.78-80 ЦПК України, протилежне, на що позивач посилається як на підставу своїх вимог. За таких обставин, враховуючи викладене, відсутність заборгованості у [PERSON] перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за кредитним договором №1290-7322 від 22.10.2023 року у частині тіла кредиту, що позивачем не оспорюється, а також положень чинного законодавства про заборону нарахування відсотків членам сімей військовослужбовців, які залучені до участі у заходах забезпечення оборони України, суд приходить до висновку про відмову у стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі, визначеному позивачем. Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. (а.с.10) залишаються за позивачем і стягненню з відповідача не підлягають з урахуванням відмови у позові в повному обсязі. Що стосується стягнення з позивача витрат на правову допомогу в розмірі 12000 грн., слід зазначити наступне. Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Так, згідно ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 09 жовтня 2025 року між відповідачем [PERSON] та адвокатом Іваницьким А.М. був укладений договір про надання правової допомоги (а.с.86). Загальна вартість наданих адвокатом Іваницьким А.М. послуг становить 12000 грн., на підтвердження чого надано квитанцію до прибуткового касового ордера №09102025 від 09.10.2025 року на суму 12000 грн. (а.с.86 звор.). Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Враховуючи предмет\~спору та\~складність розгляду\~справи,\~зокрема те,\~що справа\~розглядалась у\~судовому засіданні\~з участю\~представника відповідача, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає до задоволення. Відповідно до ст.ст. 3, 525, 526, 530, 610, 612, 629, 634, 638, 1048-1049, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed