Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

19.09.2025р. ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернулось до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №4640080 від 11.10.2021р. в розмірі 33082,46 грн, з яких: 8373 грн сума заборгованості по тілу кредиту, 24709,46 грн сума заборгованості за нарахованими процентами. В обгрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе договірних зобов`язань з повернення кредиту, сплати процентів за вказаним договором. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позові просив розгляд справи проводити без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, відзив на позов з правовим обґрунтуванням доводів та заперечень не надав. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 04 грудня 2025 року у відповідності із ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 11.10.2021 р. між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 4640080 (далі кредитний договір). Згідно з умовами пунктів 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5.2 кредитного договору сторони домовились, що відповідачу надається кредит в сумі 12000 грн. на задоволення потреб зі строком кредитування на 30 днів (до 10.11.2021 року) зі сплатою процентів за користування кредитом: 36,00 грн, які нараховуються зі ставкою 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожний день строку користування кредитом /а.с. 26-30/. Договором передбачена пролонгація строку кредитування на умовах визначених п.2.3 кредитного договору. Згідно з Додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 4640080 від 11.10.2021 року, сторони погодили графік платежів, зі змісту якого вбачається, що загальна вартість кредиту складає 12036 грн /а.с. 41/. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Розділом 6 «Порядок укладення договору» кредитного договору передбачено, що цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» та доступний зокрема на через сайт ТОВ «Мілоан» та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Відповідач за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «F44845» /а.с.50/ підписав електронний кредитний договір, який містив усі істотні умови, і з якими відповідач ознайомився до моменту укладання. Як зазначено вище, відповідно до п.2.1 кредитного договору, кредитні кошти надаються позичальникові шляхом переказу на картковий рахунок. На виконання умов цього договору ТОВ «Мілоан» відповідачу було надано кредитні кошти у сумі 12000 грн на рахунок № [NUMBER] , що підтверджується квитанцією ID платежу 1789699736 від 11.10.2021 року /а.с. 51/. Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Але всупереч наведеним умовам договору та вимогам закону, відповідач належним чином свої зобов`язання за цим договором не виконував, у визначені цим договором строки ані тіло кредиту, ані проценти не сплатив, внаслідок чого у відповідача за розрахунком ТОВ «Мілоан» станом на 22.02.2022р. утворилась заборгованість в розмірі 33082 грн 46 коп., з яких: 8373 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 24709 грн 46 коп. сума заборгованості за відсотками /а.с. 52-53/. Відповідачем, як зазначено в указаному розрахунку, було частково сплачено тіло кредиту в сумі 3627 грн та відсотки в сумі 766 грн. Слід зазначити, що 26.07.2024 р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (Клієнт) та товариством з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», Фактор) було укладено договір факторингу № 26-07/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» право грошової вимоги за кредитним договором № 4640080 від 11.10.2021 року щодо відповідача /а.с. 9-14/. На виконання умов пунктів 6.1.3, 7.1 вказаного договору ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» сплатило ТОВ «Мілоан» фінансування за договором факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024 року, що підтверджується платіжною інструкцією № 448090005 від 26.07.2024 року /а.с. 19/ та 26.07.2024 р. між Клієнтом і Фактором відбулося підписання Акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024 року /а.с. 20/. Таким чином, як вбачається з Реєстру боржників до договору факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024 року /а.с. 21-23/ позивачу передані вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4640080 від 11.10.2021 року. Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Однак, всупереч умовам договору, відповідач не виконав своїх зобов`язань. Після відступлення права грошової вимоги, останній не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості за кредитним договором після закінчення строку кредитування. Доказів повернення відповідачем [PERSON] позивачу отриманої в кредит від ТОВ «Мілоан» за договором про споживчий кредит № 4640080 від 11.10.2021 року грошової суми у повному обсязі, матеріали справи не містять. Проте, перевіряючи надані позивачем розрахунки процентів за кредитним договором, суд зазначає наступне. Позивачем заявлені до стягнення проценти за користування коштами в розмірі 24709 грн. 46 коп. як у межах строку кредитування, так і після закінчення цього строку, як вбачається з дослідженого розрахунку ТОВ «Мілоан» та розрахунку, наданого позивачем /а.с. 8, 52-53/. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другоюстатті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду уточнила власний правовий висновок, викладений в пункті 123 постанови від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17, щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Якщо умови кредитного договору передбачають можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування, судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, мали на увазі сторони встановлення нарахування процентів як міри відповідальності в певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. «verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem», тобто «слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав»). Кредитним договором визначений строк кредитування, який становить 30 днів. Саме протягом цього строку ТОВ «Мілоан» мало право нараховувати відповідачу передбачені цим договором проценти. При цьому за умовами договору, в п.п. 2.2.2, 2.2.3 встановлено, що нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Доказів про те, що позичальник ініціював продовження строку кредитування (пролонгацію) відповідно до п. 2.3 договору, позивачем до матеріалів справи не долучено. Таким чином, сума процентів за кредитним договором повинна бути нарахована у погодженому сторонами розмірі 36 грн 00 коп. (за період з 11.10.2021 по 10.11.2021). Правильність такого висновку підтверджується й додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту № 4640080 від 11.10.2021 року. Як зазначено вище, відповідачем було сплачено навіть більше процентів - 766 грн., а тому перелачені ним кошти слід зарахувати у погашення тіла кредиту. У зв`язку з чим сума заборгованості відповідача за кредитним договором, з урахуванням часткової сплати відповідачем тіла кредиту в сумі 3627 грн та переплати за відсотками, становить 7643 грн 00 коп. (12000-(766-36)-3627), що складається з основної суми заборгованості (тіла кредиту). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом враховується, що у даній справі кредитний договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог, а позивачем при цьому доведено обставини, на які він посилався як на підтвердження своїх вимог в частині наявності підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту. З урахуванням наведених висновків щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором зі своєчасного повернення кредиту, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 7643 грн. На думку суду, наявність та розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» у вказаному вище розмірі витікає з умов укладеної угоди, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. З огляду на викладене, суд вважає за правомірне позов задовольнити частково. Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. Так, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно розміру задоволених вимог в розмірі 559 грн 57 коп. Що стосується витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. За правилами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано: копію договору № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024 р., укладеного між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», затверджений 01.11.2023 року, в якому зазначені види послуг та ціна роботи, копію витягу з акту №17 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025 року, заявку на надання юридичної допомоги № 966 від 01.08.2025 року /а.с. 36-38, 39, 40, 62/. Клопотання та/або заперечення від відповідача щодо зменшення заявленого позивачем розміру витрат на правову допомогу на адресу суду не надходило. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати за надання правової допомоги пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 3003 грн.

Outcome: partial