Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання договору та стягнення коштів, в якому просив розірвати договір доручення на придбання від 24.04.2021, укладеного між ним та [PERSON] та стягнути з відповідача на його користь 19 500,00 доларів США, які сплачені за вказаним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 21.04.2021 уклав договір доручення на придбання з [PERSON] . Відповідно до укладеного договору повірений зобов`язується організувати придбання та транспортування вживаного транспортного засобу марки AUDI Q5 2015 3.ОТ PREMIUM PLUS, який було представлено на аукціонній площадці copart.com (номер ту 32707211). Відповідно до п. 5.1. цей Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором до 21.10.2021. Так, в день підписання договору [PERSON] передав відповідачу грошові кошти в розмірі 19500,00 доларів США. Позивач неодноразово звертався до [PERSON] щоб дізнатись стан виконання договору, однак на торговельному майданчику його повідомили, що такий ще не виконано з причин затримки судна через затоку і орієнтовна доставка автомобіля розрахована на початок червня 2021 року. Водночас, згідно даних сайту аукціонної площадки copart.com, лот 32707211 було продано. місце продажу: AZ - PHOENIX - C/3117/VIR01 | Дата продажу: Моп. Маг 08, 2021 - 09:00 PM ЕЕТ. Тобто відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором доручення на придбання та кошти надані йому на виконання його договору не повернув. За таких умов, [PERSON] вважає, що наявні підстав для розірвання договору у судовому порядку із поверненням йому усіх здійснених ним на користь відповідача оплат. Ухвалою судді від 10.11.2022 відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. Ухвалою судді від 29.11.2022 відкрито провадження по справі з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 03.01.2023 [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому той зазначив, що дійсно 21.04.2021 між ним та [PERSON] було укладено договір доручення на придбання, відповідно до якого позивач виразив бажання придбати в США та доставити до м.Львова автомобіль марки AUDI Q5 2015 3.ОТ PREMIUM PLUS. Однак було встановлено обставини, які унеможливлювали виконання вказаного договору, а саме те, що автомобіль марки AUDI Q5 2015 3.ОТ PREMIUM PLUS був реалізований ще 08.03.2021, тобто задовго до підписання Договору доручення на його придбання. Обставини неможливості виконання умов Договору були донесені до [PERSON] у зв`язку з чим останнім не було здійснено передачу грошових коштів в сумі 19500 доларів США, як це передбачено підп.б) п.3.1. Договору. Водночас, в позовній заяві відсутні будь-які посилання на документи, які б підтверджували факт передачі [PERSON] грошових коштів, відтак, відсутні підстави для задоволення позову. 19.01.2023 представником позивача адвокатом Федорів Т.Я. скеровано відповідь на відзив на позов. Адвокат вказала на те, що сторони у справі на основі принципу свободи договору вирішили оформити правовідносини доручення договором. В укладеному договорі не вказано про те, що факт передання коштів за ним має підтверджуватись додатковими документами, така умова також не випливає з норм чинного законодавства України. При цьому, договір доручення на придбання від 21.04.2021 містить умову про те, що відповідно до підп. б) п. 3.1. договору довіритель надає повіреному в день підписання Договору 19500,00 доларів США. Таким чином, сам факт підписання договору Відповідачем підтверджує те, що кошти були йому передані в день підписання. Окрім цього, факт отримання коштів від Позивача до Відповідача за договором підтверджується показаннями свідків. 10.10.2024 ухвалою суду здійснено перехід від розгляду справи в порядку спрощеного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. В процесі підготовчого провадження [PERSON] через представника адвоката Куликовця І.М. 03.01.2023 звернувся в суд із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання договору доручення та придбання недійсним. Покликався на те, що 21.04.2021 між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір доручення на придбання. Згідно з договором доручення кожна зі сторін має певні права та обов`язки, які кореспондують одне одному. При цьому, повірений виконує доручення довірителя, яке повинно бути правомірним, конкретним та здійсненним. Так, п 1.1. Договору визначено, що повірений, діючи від імені та за рахунок довірителя зобов`язується організувати придбання та транспортування вживаного автомобіля марки AUDI Q5 2015 3.ОТ PREMIUM PLUS, 2015 року випуску, VIN-код [NUMBER] до міста Львова. Вживаний транспортний засіб (представлено) на аукціонній площадці copart.com (номер лоту 32707211), що у США. Водночас, згідно даних сайту аукціонної площадки, лот 32707211 було продано 08.03.2021, тобто ще до укладення Договору доручення на придбання. Враховуючи викладене, Договір доручення на придбання вказаного автомобіля укладено через 44 дні після продажу предмету Договору - лот 32707211, що повністю виключає можливість його виконання. Відповідно до підп. б) п.3.1. Договору: «Довіритель надає Повіреному в день підписання Договору 19 500,00 доларів США», тобто передача вказаної суму грошей повинна була відбутись після підписання Договору, але не пізніше дня підписання. Водночас, Довіритель вказані вимоги Договору в день його підписання не виконав, а саме не передав Повіреному погоджену суму коштів, що також унеможливило виконання умов Договору. Просив визнати недійсним з моменту укладення Договір доручення на придбання від 21.04.2021, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 25.10.2024 на адресу суду від представника [PERSON] адвоката Нікіфорової А.Ю. надійшов відзив на зустрічну позовну заяву. Заперечуючи проти позову, остання вказала на те, що у матеріалах справи містяться оригінали протоколів опитування свідків [PERSON] та [PERSON] , зокрема останній у своїх показаннях підтвердив факт передачі всієї суми коштів, отриманих від [PERSON] , безпосередньо в руки [PERSON] . Ухвалою суду від 18.09.2025 прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання договору доручення та придбання недійсним до спільного розгляду із первісною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору та стягнення коштів у порядку загального позовного провадження та присвоєно об`єднаній справі єдиний № 944/5434/22. Закрито підготовче провадження у справі. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) адвокат Нікіфорова А.Ю. заявлені позовні вимоги за первісним позовом підтримала, просила їх задовольнити. Зустрічний позов заперечила повністю. Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) адвокат Куликовець І.М. в судовому засіданні просив відмовити у заявлених [PERSON] вимогах, зустрічні позовні вимоги підтримав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав про те, що в компанії «СЕЛЕКТОР АВТО» був менеджером з продажу з лютого по серпень 2021 року, а [PERSON] був директором в цій компанії. [PERSON] звернувся в офіс компанії за адресою [ADDRESS] , в квітні 2021. Відтак свідок показав йому асортимент авто. [PERSON] вирішив придбати AUDI Q5 та настпуного дня вніс завдаток 1000,00 дол США, які надав співробітнику «СЕЛЕКТОР АВТО. Протягом тижня [PERSON] передав особисто свідку спершу 7000,00 доларів США, орієнтовно за півтора тижні він приніс ще 11500,00 доларів США. Вказані кошти свідок разом з [PERSON] передавали [PERSON] . Після чого був укладений основний договір. Згодом, наскільки стало відомо свідку, авто, яке мав намір придбати [PERSON] було продано в Республіку Панама. Судом 24.11.2025 оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення, у зв`язку зі складністю справи його складення та проголошення відкладено; проголошення судового рішення призначено на 04.12.2025. Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини. Ст. 13 ЦПК України, визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. [PERSON] значиться фізичною особою-підприємцем згідно з інформації з відкритого доступу із сайту Опендатабот, вид діяльності 52.10 Складське госопдарство, 63.99 Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у. 68.20 Надання в оірнеду й експуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Станом на 11.10.2022 - статус: припинено. Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видом діяльності ТОВ «Селектор АВТО» є 45.11 Торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами (основний), 45.19 Торгівля іншими автотранспортними засобами, 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів, 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів, 46.90 Неслеціалізована оптова торгівля, 63.99 Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у., 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, 47.26 Роздрібна торгівля тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах, 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, 55.10 Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування, 55.20 Діяльність засобів розміщування на період відпустки та іншого тимчасовою проживання, 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування, 56.21 Постачання готових страв для подій, 56.29 Постачання інших готових страв, 56.30 Обслуговування напоями. Керівником значиться [PERSON] 21.04.2021 між сторонами [PERSON] (довіритель) та ФОП [PERSON] (повірений) був укладений договір доручення на придбання. За умовами Договору (п. 1.1) Повірений, діючи від імені та за рахунок Довірителя, зобов`язується організувати придбання та транспортування вживаного транспортного засобу до міста Львова, марка-модель AUDI Q5 2015 3.ОТ PREMIUM PLUS, рік випуску2015, VIN-код WAI DGAFP7FA130992 Вживаний транспортний засіб (представлено) на аукціонній площадці copart.com (номер лоту 32707211). Вказаний Договір включає наступні обов`язки повіреного (п.2): а) здійснити юридичні дії, визначені у п. 1 цього Договору у відповідності з вимогами Довірителя; на умовах, найбільш вигідних для Довірителя; б) повідомляти Довірителю, за його вимогою, усі відомості про хід виконання Повіреним своїх зобов`язань за цим Договором; в) залучати, при необхідності, уповноважених представників Довірителя до виконання доручення; г) негайно передати Довірителю все отримане майно (транспортний засіб) в зв`язку з виконанням Повіреним своїх зобов`язань за цим Договором (здійсненням юридичних дій, визначених у п. 1 цього Договору). д) отримувати від довірителя кошти для виконання дій передбачених п.1 цього Договору. Пунктом 3.1 встановлено, що Довіритель за цим Договором бере на себе наступні зобов`язання: а) видати Повіреному за необхідності довіреність на здійснення юридичних дій, визначених у п. 1 цього Договору, забезпечити Повіреного іншими засобами, необхідними для виконання Повіреним його зобов`язань за цим Договором. б) відшкодовувати Повіреному необхідні витрати для здійснення юридичних дій, визначених у п. 1 цього Договору зокрема Довіритель надає Повіреному в день підписання Договору 19 500,00 доларів США. в) забезпечити при необхідності участь своїх вповноважених представників у виконанні Повіреним його зобов`язань за цим Договором; г) негайно прийняти від Повіреного усі результати виконання останнім його зобов`язань за цим Договором. Отже, обов`язковою передумовою виконання договору та здійснення повіреним усіх покладених на нього обов`язків, є сплата замовником (довірителем) в день підписання Договору 19 500,00 доларів США. Як встановлено судом, на час підписання Договору [PERSON] було передано [PERSON] обумовлену Договором суму, тобто 19 500,00 доларів США. вказана обставина підтверджується показами свідка. При цьому, п. 5.1 встановлює, що цей Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором але не пізніше 6 місяців. Отже, за наслідком підбору узгодженого із замовником транспортного засобу, після оплати замовником лоту 32707211, у виконавця виник обов`язок із забезпечення організації придбання та транспортування вживаного транспортного засобу до м.Львова із виконанням інших, окреслених пунктом 2. Договору процедур. При цьому, строк відповідної доставки не може перевищувати 6 місяців з моменту оплати укладення договору. Як вбачається з матеріалів справи, жодних додаткових угод до договору щодо зміни умов не укладалось та не узгоджувалось. Разом з тим, в договорі передбачено, що згідно з п. 4.2 Договору у випадку порушення своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним в Україні законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України про те, що виконавець повідомляв позивача за первісним позовом про хід виконання своїх зобов`язань за цим Договором чи доставку товару на територію України, порушивши при цьому шестимісячний строк на виконання своїх зобов`язань за цим Договором. Згідно з даних сайту аукціонної площадки copart.com та bidfax .info (https://bidfax.info/aiidi/q5/8147482-audi-q5-premium-plus-2015-silver- 301-6-vin-waldgafD7fal30992.html), лот 32707211 було продано 08.03.2021. Як вбачається з копією вимоги [PERSON] до [PERSON] , довіритель просив повернути йому до 19.10.2022 грошові кошти в сумі 19500 доларів США, котрі були передані 21.04.2021 за надання послуг за договором. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Виконавцем є суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Частиною 1 ст. 1-1 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. За вимогами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорив щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на: належну якість продукції та обслуговування; відшкодування майнової та морально шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Як встановлено судом, отримавши від [PERSON] кошти, у подальшому до виконання своїх зобов`язань відповідач не приступив, причину не пояснив, сплачені кошти не повернув. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав визначені у ст.16 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Крім того, у зв`язку з укладенням зазначеного договору між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, які регулюються (окрім положень ЦК України про купівлю-продаж) Законом України «Про захист прав споживачів», так як вказаний Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживача, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. В п.2 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Викладені обставини, у сукупності із неповідомлення виконавцем замовника про наявність будь-яких обставин, які заважають виконати Договір у повному обсязі та в обумовлені строки, дають підстави стверджувати про істотне порушення виконавцем умов вищенаведеного Договору, а отже і про наявність підстав для його розірвання у судовому порядку із поверненням замовнику усіх здійснених ним виплат на користь ФОП [PERSON] . У відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів», при розірванні договору розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Згідно з ч. 4 ст. 653 ЦК України, сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, у випадку, коли відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором в обумовлений сторонами договору строк та не повернув грошові кошти, то у позивача виникає право на застосування наслідків порушення зобов`язання. Схожі висновки щодо застосування вищезазначених норм ЦК України викладені у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року в справі № 318/2249/16-ц; 17 лютого 2021 року в справі № 755/10345/18. Отже, позивач має право на повернення відповідачем внесених ним за умовами спірного Договору грошових коштів. Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 2 липня 2014 року в справі N 6-79цс14, а також у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року в справі N 308/3824/16-ц, про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов`язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня, зазначивши, що як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року в справі N 14-134цс18. Таким чином, вимоги позивача за первісним позовом щодо розірвання договору є законними та обґрунтованими, а тому суд дійшов висновку про те, що договір доручення на придбання від 21.04.2021, укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON] про надання послуг з придбання автомобіля, слід розірвати та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачену ним грошову суму в розмірі 19500,00 доларів США. Стосовно вимоги [PERSON] про визнання недійсним з моменту укладення Договору доручення на придбання від 21.04.2021, укладеного між ним та [PERSON] , оскільки такий укладено через 44 дня після продажу предмету Договору, що повністю виключає можливість його виконання, то суд зазначає наступне. За змістом ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] мав намір, співпрацюючи з відповідачем за спірним Договором [PERSON] , набути у свою власність автомобіль марки AUDI Q5. В свою чергу, [PERSON] надавав послуги із забезпечення придбання, транспортного засобу. Будь-яких повідомлень про наявність обставин, які заважали чи унеможливлювали виконати умови даного договору ФОП [PERSON] замовнику на час укладення договору не надавалось та у розпорядження суду не представлено. Також суд відхиляє аргументи [PERSON] щодо того, що [PERSON] умови договору в частині надання повіреному в день підписання 19500,00 доларів США не виконав, а саме не передав погоджену суму коштів, зважаючи на встановлені вище обставини, зокрема факт передачі [PERSON] довірителем на виконання п. б п.3.1 Договору 19 500,00 доларів США доведено в судовому засіданні показами свідка. Водночас, відповідач за первинним позовом не надав суду належних доказів на підтвердження своїх доводів. Наявності інших підстав для визнання правочину недійсним судом встановлено не було. З огляду на викладене, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання договору доручення та придбання недійсним задоволенню не підлягає. Враховуючи задоволення первісного позову,

Outcome: approved