Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

01.09.2025 ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулося до Покровського міського суду Дніпропетровської області з вищевказаним позовом, у якому просить суд стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 3465417 від 07.01.2021 у розмірі 16\~701,93 грн., з яких: 5 091,93 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11\~610,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальність «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 3465417 про надання споживчого кредиту, згідно з умовами якого позивач надав позичальникові кредит у розмірі 5 100,00 грн., строком на 30 днів, за стандартною процентною ставкою 1,90 %. 26.08.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №26082021, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» зобов`язується передати (відступити) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. 23.05.2024 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №26082021, за умовами якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати (відступити) ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 21112024 від 21.11.2024, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] в сумі 16 701,93 грн. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання, після відступлення позивачу права грошової вимоги, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Таким чином, відповідачка має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 3465417 від 07.01.2021 у розмірі 16 701,93 грн., що спонукало ТОВ «Факторинг Партнерс» звернутися до суду із вказаним позовом, який за викладених обставин просить задовольнити. Ухвалою судді Покровського міського суду Дніпропетровської області від 16.09.2025 матеріали вищевказаної справи було передано на розгляд Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя за територіальною юрисдикцією (підсудністю). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2025, головуючим суддею у справі визначено Рибалко Н.І. Ухвалою судді від 30.09.2025 позовну заяву ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи. Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, разом з тим у позовній заяві просив суд розглянути справу за відсутності представника, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином рекомендованим листом із повідомленням за адресою її місця реєстрації, причини неявки у судове засідання не повідомила, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст.ст.247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності було встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилом ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За правилами ч. ч. 12, 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. У п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Судом встановлено, що 07.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальність «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3465417 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого позивач надав позичальникові кредит у розмірі 5 100,00 грн., строком на 30 днів, за процентною ставкою 1,90% в день (стандартна процентна ставка) в межах строку кредиту. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 485,45% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання договору за заниженою ставкою складає 7 134,90 грн. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» розміщених на офіційному сайті https://creditplus.ua. Як вбачається зі змісту договору, такий підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «М211439». Також, 07.01.2021 відповідачкою було підписано графік обчислення загальної вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту. На виконання\~умов договору\~ТОВ «ФК\~«Контрактовий дім»\~перераховано на\~платіжну картку\~відповідачки №\~ [NUMBER] \~грошові кошти\~у сумі\~5\~100,00\~грн.,\~призначення платежу:\~«кредитні кошти\~від ТОВ «Авентус Україна», видача кредиту № 3465417 [PERSON] », що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 18634-1327-151950441 від 07.01.2021. Зазначений платіжний провайдер має Ліцензію Національного банку України на здійснення переказів коштів у національній валюті без відкриття рахунків №19 від 17.10.2024. Відповідно до п. 10 Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит), затвердженого Постановою Правління НБУ від 03 листопада 2021 року № 113 Договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача (далі - кредитна операція), з урахуванням вимог пункту 9 розділу ІІ цього Положення, повинні містити номер особистого електронного платіжного засобу 6 споживача - сторони договору, з використанням реквізитів якого кредитодавець здійснює кредитну операцію, у форматі ХХХХ [NUMBER] (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу). Крім того, платіжна банківська картка містить захищені та притаманні лише конкретній особі обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та емітента. Надання кредитору відомостей щодо захищеного номера банківської карти для здійснення переказу грошових коштів, які відомі лише відповідачу, свідчить що попередньо (до зарахування коштів), сторонами були узгоджені всі істотні умови договору, в тому числі і спосіб здійснення перерахування кредитних коштів відповідно до умов кредитного договору. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а зазначені у ньому умови не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», крім того відсутні належні докази про те, що договір укладено іншою особою, а грошові кошти перераховані на банківську картку, яка відповідачці не належить. Згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у своїй постанові від 01.07.2024 року у справі № 638/161/22 (провадження №61-4022 св 24), без введення позичальником відповідних даних, здійснення його верифікації, передання ним та отримання товариством персональних даних від відповідача з метою укладення договору, таке укладення кредитного договору є неможливим. А в матеріалах справи відсутні докази протиправності дій третіх осіб стосовно відповідачки, які стосуються підписання кредитного договору. У свою чергу, матеріали справи не містять і відповідачкою суду не надано доказів того, що її персональні дані (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, місце проживання, реквізити банківської картки, на яку первісним кредитором здійснено перерахування позичених грошових коштів), були використані неправомірно для укладення електронного договору від його імені, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком. Відповідачкою також не доведено, що телефонний номер, із використанням якого здійснювалося підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором кредитного договору, їй не належить. Як вбачається з картки обліку договору (розрахунку заборгованості) 07.01.2021 відповідачка здійснила оплату на рахунок кредитора в розмірі 8,07 грн. 26.08.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №26082021, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» зобов`язується передати (відступити) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. 23.05.2024 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №26082021, за умовами якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати (відступити) ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 21112024 від 21.11.2024, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] в сумі 16 701,93 грн., з яких: 5 091,93 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 610,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Таким чином до позивача, перейшли всі права щодо права вимоги до відповідача за кредитним електронним договором № 3465417 від 07.01.2021 згідно з якого ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачці кредит. Разом з тим, договори факторингу не визнані недійсними у встановленому порядку, тобто презумпція правомірності правочину, передбачена статтею 204 ЦК України, не спростована. Укладені договори факторингу є належними доказами переходу прав вимог до боржника за кредитним договором. Таким чином до позивача, перейшли всі права щодо права вимоги до відповідачки за кредитним електронним договором № 3465417 від 07.01.2021. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка своїх зобов`язань у визначений договором строк щодо повернення кредиту не виконала, здійснювала часткове погашення кредиту. Сплачені нею кошти відповідно до п. 6.3 договору були спрямовані в першу чергу на погашення прострочених процентів. За вказаних обставин судом встановлено, що відповідачкою отримано кошти в сумі 5 100,00 грн., які нею повернуті частково у розмірі 8, 07 грн., а тому кошти у розмірі 5 091,93 грн. підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», яке набуло права стягнення. Разом з тим, вимога позивача в частині стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками за кредитним договором № 3465417 від 07.01.2021 укладеним з ТОВ „Авентус Україна", з 07.02.2021 по 02.09.2025 задоволенню не підлягає, з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного між ТОВ „Авентус Україна" та відповідачкою кредитного договору, дана фінансова установа надала позичальнику суму кредиту, а остання зобов`язувалася повернути наданий кредит у повному обсязі до 06.02.2021. Доказів погодження інших строків нарахування процентів за кредитним договором № 3465417 від 07.01.2021 суду не надано. Таким чином, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування за кредитним договором № 3465417 від 07.01.2021 укладеним з ТОВ „Авентус Україна" до 06.02.2021, після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, що узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 05.04.2023 року у справі № 910/17048/17. Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначені позивачем до стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою включає період, який виходить за межі строку кредитування. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавців відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, то заявлені ТОВ «Факторинг Партнерс», як правонаступника ТОВ „Авентус Україна", вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування кредитом за період з 07.02.2021 по 02.09.2025, є безпідставними та задоволенню не підлягають. З урахуванням викладеного, враховуючи позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 28.03.2018 року в справі № 444/9519/12, оскільки відповідачка умови за вказаним кредитним договором належним чином не виконувала, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором за кредитним договором № 3465417 від 07.01.2021 у розмірі 7\~126,83 грн., з яких: 5 091,93 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2\~034,90 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна правнича допомога є складовою судових витрат. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024, укладеним між позивачем та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», заявкою на надання юридичної допомоги №46 від 01.08.2025, витягом з Акту №17 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025 року в якому сторони погодили обсяг надання правових послуг адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» та їх вартість згідно якого адвокатом надано послуги з усної консультації вартістю 3 000,00 грн., складання позовної заяви вартістю 6 000,00 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» підлягають стягненню витрати на правову допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 3\~840,30 грн. (42,67%). Крім того, оскільки позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам (42,67%), які в даному випадку складають 1\~033,70 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial