Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради (далі Департамент) звенувся до суду із вказаним позовом, в якому просили стягнути на свою користь з відповідача надміру виплачені кошти на проживання внутрішньо переміщеної особи у сумі 6000 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. В обґрунтування позовних вимог вказано, що основними завданнями Департаменту є призначення та виплата соціальних допомог, компенсацій та інших соціальних виплат, встановлених законодавством України. Відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] перебувала на обліку в управління соціального захисту населення у Приморському району Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, як отримувач допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. Відповідач отримувала допомогу відповідно до Порядку № 332 про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року, у період з 01 квітня 2022 року ро 31 липня 2023 року у складі сім`ї матері [PERSON] . Відповідно до заяви відповідача щодо отримання допомоги самостійно, останній було призначено допомогу на проживання з 01 серпня 2023 року по 29 лютого 2024 року у розмірі 2000 грн. щомісячно, які нараховувались на поточний рахунок відповідача. Відповідно до Закону України Про верифікацію та моніторинг державних виплат було встановлено, що відповідач перебувала за кордоном більше 30 календарних днів підряд чи 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги. За результатами проведеної перевірки, Головним управлінням національної служби Украхни в Одеській області 18 квітня 2025 року було встановлено, що відповідачу надміру виплачені кошти допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за період з 01 грудня 2023 року по 29 лютого 2024 року у розмірі 6000 грн. Факт перебування відповідача за кордоном у період з 17 жовтня 2023 року по 23 лютого 2024 року підтверджується листом Державної прикордонної служби від 13 серпня 2025 року, а тому з 01 грудня 2023 року відповідач втратила право на отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та у період з 01 грудня 2023 року по 29 лютого 2024 року отримана допомогу на проживання неправомірно. Спеціалістами управління було надіслано рекомендований лист від 02 травня 2025 року про необхідність повернення надміру виплачених коштів у сумі 6000 грн. і вказаний лист вручено 06 травня 2025 року. 01 травня 2025 року у телефонній розмові відповідач повідомила, що перебуває за кордоном і на прохання добровільео повернути надміру виплачен кошти відмовилась. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 02 вересня 2025 року, матеріали вказаної позовної заяви передано на розгляд за підсудністю до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу. Ухвалою суду\~від 24 жовтня 2025\~року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу надіслано копію ухвали про відкриття провадження разом із позовною заявою та доданими до неї документами, а також про розгляд справи відповідача повідомлено в порядку ч.1 ст.12-1 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, проте відповідач правом надання відзиву на позовну заяву не скористалась, заяв із запереченнями розгляду справи в порядку спрощеного провадження, а також клопотань про розгляд справи з викликом сторін, до суду не направляла. Відповідно до ч.5 ст.279\~ЦПК\~України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно ч.8\~ст.178\~ЦПК\~України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст.247 ч.2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 07 червня 2023 року відповідач звернулась із заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення Приморського району (а.с.9). 07 червня 2023 року відповідач звернулась із заявою № 3118 до начальника управління соціального захисту населедння в Приморському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, у якій просила відкріпити її від її матері [PERSON] , оскільки ВПО вона буде отримувати самостійно (а.с.11). Рішенням № 50000-1937387-2023-2 про призначення допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання від 04 серпня 2023 року, відповідачу призначено відповідно до Закону України допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01 серпня 2023 року у розмірі 2000 грн. (а.с.10). З Акту проведення перевірки дотримання вимог законодавства під час соціальної підтримки, соціальних послуг та стосовно дотримання прав дітей № ОД25-ПЗ/46А від 18 квітня 2025 року Головного управлінням Національної соціальної сервісної служби в Одеській області встановлення по коду невідповідності 430 ЕОС № Т124771782 частково не опрацьована верифікація по якій за даними адміністрації Державної прикордонної служби України отримувач або уповноважена особа перебували за кордоном більш як 30 календарних днів підряд чи більше як 60 календарних днів сукупно протягом шестмісячного періоду отримання допомоги, а саме в ЄІССС не визначено суму надмірну виплачених коштів за період з 01 грудня 2023 року по 29 лютого 2024 року у розмірі 6000 грн. (а.с.13-14). УСЗН в Приморському районі міста Одеси надіслано лист від 13 серпня 2025 року на № 19-07-08/3692 від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби про надання відомостей щодо перетину державного кордону України (виїзд/в`їзд на територію України) громадянкою України [PERSON] за період з 08 листопада 2017 року по 18 серпня 2025 року. З вказаного листа вбачається, що [PERSON] перетнула державний кордон України через пп Р.Руська 17 жовтня 2023 року о 01.10 годині та повернулась на територію України через пп. Орлівка-паром 23 лютого 2024 року о 22.57 годині (а.с.18) 02 травня 2025 року за Вих. № 19-07-08/2544 на адресу відповідача було направлено повідомлення, згідно якого останню повідомлено, що за результатами проведеної Мінфіном верифікації, відповідно до Закону України Про верифікацію та моніторинг державних виплат від 03 грудня 2019 року № 324-IX та абз.2 п.8 Порядку № 322 вона не мала права на отримання допомоги на проживання, у зв`язку з тим, що перебувала за кордоном більше 30 календарних днів підряд чи 60 календарних дів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги і виплата допомоги призупинена з 01 березня 2024 року. Відповідача повідомлено про обов`язок повернути надміру виплачені кошти допомоги за період з 01 грудня 2023 року по 29 лютого 2024 року у сумі 6000 грн. (а.с.15). Факт направлення вказаного повідомлення та отримання його особисто відповідачем 06 травня 2025 року, підтверджується квитанцією АТ Укрпошта від 02 травня 2025 року та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.16-17). Відповідно до частини 2\~статті 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб визначені\~Законом України від 20.10.2014 року №1706-VII Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб. Відповідно до частини 1\~статті 1 Закону Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб\~внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених\~статтею 12 цього Закону\~(частина 1\~статті 4 Закону Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб). Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509. Відповідно до пункту 1 Порядку №509 довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам визначений Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332\~(далі Порядок № 332). Згідно з п.2 Порядку № 332 (в редакції на момент подання відповідачем заяви про надання допомоги), допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території російською федерацією території України, а також території адміністративно-територіальних одиниць, де проводяться бойові дії та що визначені в\~переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204. Відповідно до п.3 Порядку № 322, допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 р. включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах:\~для осіб\~з інвалідністю\~та дітей\~-\~3000\~гривень;\~для інших\~осіб -\~2000\~гривень.\~Допомога виплачується\~за повний\~місяць незалежно\~від дати\~звернення за\~її наданням. Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 30 квітня 2022 року включно, надається починаючи з березня 2022 року. Пунктом 6 Порядку № 332 встановлено, що якщо отримувач або уповноважена особа повернувся до покинутого місця проживання, виїхав на тимчасове чи постійне місце проживання за кордон або перебуває за кордоном : більш як 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, він зобов`язаний повідомити про такі обставини органу соціального захисту населення/уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради/'центру надання адміністративних послуг за місцем перебування на обліку -бо надіслати заяву з використанням засобів поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням кваліфікованого електронного підпису або використанням засобів електронної ідентифікації з високим або середнім рівнем довіри відповідно до вимг Закону України\~Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги). Нарахування та виплата допомоги отримувачу припиняється починаючи з місяця, що настає за місяцем, в якому стало відомо про його повернення до покинутого місця проживання, або з місяця виїзду за кордон на постійне місце проживання. Якщо отримувачем перевищено строк перебування за кордоном понад 30 календарних днів підряд чи понад 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги або 60 та 90 календарних днів відповідно в разі прийняття рішення про збільшення зазначеного строку за наявності обґрунтованих причин, нарахування та виплата допомоги отримувачу припиняється до закінчення цього шестимісячного періоду починаючи з місяця, що настає за місяцем, в якому такий строк перевищено. Відповідно до п.22 Порядку № 332, з метою встановлення права на призначення/продовження виплати допомоги уповноваженій особі/отримувачу Мінсоцполітики передає Мінфіну відповідну інформацію для здійснення верифікації відповідно до\~Закону України\~Про верифікацію\~та моніторинг\~державних виплат. Верифікація\~здійснюється шляхом\~перевірки інформації,\~наданої уповноваженою\~особою,\~з урахуванням\~даних,\~що обробляються\~стосовно них\~в інформаційно-аналітичній\~платформі електронної\~верифікації та\~моніторингу,\~на відповідність\~вимогам,\~визначеним у\~цьому Порядку. За результатами верифікації Мінфіну інформації щодо осіб Мінфіном передаються рекомендації Мінсоцполітики для подальшого завантаження до електронних систем Мінсоцполітики та опрацювання їх Пенсійним фондом України. Пунктом 29 Порядку № 332, у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу Пенсійного фонду України. У разі неповернення надміру виплачених коштів допомоги добровільно в установлені строки або неможливості утримання надміру виплачених коштів допомоги за рахунок наступних виплат орган Пенсійного фонду України вирішує питання про їх стягнення в судовому порядку. Міністерство фінансів України здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат відповідно до\~Закону України від 03.12.2019 року №324-IX Про верифікацію та моніторинг державних виплат\~та інших нормативно-правових актів Уряду. До державних виплат, які підлягають верифікації згідно\~Закону №324-IX, відносяться пенсії, допомоги, пільги, субсидії, соціальні стипендії, інші виплати, що здійснюються за рахунок коштів державного, місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону №324-IX, верифікація - комплекс заходів щодо збору та перевірки достовірності інформації, що визначена законодавством для призначення, нарахування та/або здійснення державних виплат і впливає на визначення права на отримання та розмір таких виплат, а також виявлення невідповідності даних у автоматизованих інформаційних системах, реєстрах, базах даних. Відповідно до статті 1212 ЦК України,\~особа,\~яка набула\~майно або\~зберегла його\~у себе\~за рахунок\~іншої особи\~(потерпілого)\~без достатньої\~правової підстави\~(безпідставно\~набуте майно),\~зобов`язана\~повернути потерпілому\~це майно.\~Особа зобов`язана\~повернути майно\~і тоді,\~коли підстава,\~на якій\~воно було\~набуте,\~згодом відпала. Положення\~цієї глави\~застосовуються незалежно\~від того,\~чи безпідставне\~набуття або\~збереження майна\~було результатом\~поведінки набувача\~майна,\~потерпілого,\~інших осіб\~чи наслідком\~події. Положення\~цієї глави\~застосовуються також\~до вимог\~про: повернення\~виконаного за\~недійсним правочином; витребування\~майна власником\~із чужого\~незаконного володіння; повернення\~виконаного однією\~із сторін\~у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Водночас згідно зі статтею 1215 ЦК України\~не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019року у справі №753/15556/15 вказала, що у статті1215 ЦК України\~передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Отже, законодавцем встановлено два виключення із наведеного правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Правильність розрахунків, за якими проведено виплати, а також добросовісність набувача презюмуються, тягар доказування рахункової помилки та недобросовісності набувача покладено на платника відповідних грошових сум. Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі №607/4570/17-ц. Відповідно до ст.ст.12,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, у ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач\~перебувала на обліку, як внутрішньо переміщена особа та рішенням № 50000-1937387-2023-2 їй була призначена допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01 серпня 2023 року. При цьому, відповідач перетнула державний кордон України та перебувала за кордоном України більше 30 календарних днів підряд та 60 календарних днів сукупно\~протягом шестимісячного періоду отримання допомоги (з 17 жовтня 2023 року по 23 лютого 2024 року), про що УСЗН у Приморському районі міста Одеси не повідомила, всупереч вимог п.6, 9 Порядку № 332,\~що у\~свою чергу\~призвело до\~надміру виплачених\~коштів допомоги\~на проживання\~внутрішньо переміщеним особам за період з 01 грудня 2023 року по 29 лютого 2024 року у сумі 6000 грн., які відповідачем отримані неправомірно, внаслідок її зловживання та недобросовісності. Відповідачем порушено п.6,\~9\~Порядку №\~332 щодо інформування УСЗН у\~Приморському районі\~міста Одеси щодо змін, які впливають на право отримання допомоги, а саме про перебування за кордоном більш як 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги. Доказів, які б підтверджували факт повідомлення відповідача про вказану обставину, матеріали справи не містять. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Враховуючи результат вирішення спору, відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору у розмірі 3028 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved