Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~ТОВ Юніт Капітал" звернулося з позовом до суду про стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за договором №585714626 від 15.02.2020 у розмірі 17705,06 грн, в якому також просить стягнути з відповідачки судові витрати у справі - сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. Позов обґрунтовано тим, що 15.02.2020 між ТОВ Манівео Швидка Фінансова Допомога та [PERSON] в електронній формі укладено договір № 585714626. Згідно договору відповідачка отримала кредит у розмірі 11000,00 грн. 28.11.2018 між ТОВ Манівео Швидка Фінансова Допомога та ТОВ Таліон Плюс укладено договір факторингу №28/1118-01. У подальшому до договору факторингу укладалися додаткові угоди, зокрема щодо продовження строку його дії. Первісний кредитор та ТОВ «Таліон плюс» підписали реєстр прав вимоги № 88 від 08.07.2020, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон плюс» відступлено право вимоги до відповідачки. В свою чергу ТОВ «Таліон Плюс» відступило право вимоги до боржників ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відповідно до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020. ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» на виконання договору підписали реєстр прав вимоги № 11 від 31.08.2023, за яким передано право грошової вимоги до відповідачки. В подальшому, 04.06.2025 між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Юніт Капітал" укладено договір факторингу №04/06/25-Ю, відповідно до умов якого ТОВ «Юніт Капітал» набуло право грошової вимоги до боржників, у тому числі до відповідачки на загальну суму 17705,06 грн. 23.07.2025 ухвалою судді відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності та вказав про відсутність заперечень проти винесення заочного рішення. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, останній надсилалась копія ухвали про відкриття провадження за зареєстрованою адресою її проживання, однак конверти з вказаним документом повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». \~ \~ \~ \~Крім того, про розгляд справи [PERSON] повідомлена згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене за десять днів до дати ухвалення цього рішення, однак у визначений їй строк відзиву на позов або інших клопотань суду не подала. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що судом вжито всіх можливих заходів щодо повідомлення відповідачки про розгляд справи, та неподання нею у встановлений судом строк відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України. З урахуванням положень ст.ст. 128, 223, 280 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 15.02.2020 між ТОВ Манівео Швидка Фінансова Допомога та [PERSON] в електронній формі укладено договір № 585714626, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 11 000,00 грн строком на 30 днів, на умовах сплати процентів за користування кредитом за дисконтною процентною ставкою у розмірі 1,66 % в день. \~ \~ \~ \~Відповідно до інформації, наданої АТ КБ «Приватбанк», на ім`я [PERSON] емітовано карту № [NUMBER] , на яку 15.02.2020 зараховано платіж у сумі 11000 грн. \~ \~ \~ \~23.04.2020 між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога та [PERSON] (за зверненням останньої) в електронній формі укладено додаткову угоду до вищевказаного договору, відповідно до якої ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога надало боржниці розстрочку у погашенні заборгованості у сумі 14094,00 грн на 147 днів. \~ \~ \~ \~28.11.2018 між ТОВ Манівео швидка фінансова допомога та ТОВ Таліон Плюс укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого ТОВ Манівео швидка фінансова допомога зобов`язується відступити ТОВ Таліон Плюс права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ Таліон Плюс зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ Манівео швидка фінансова допомога. Строк дії договору закінчується 28.11.2019. Додатковою угодою № 19 строк дії вищевказаного договору факторингу продовжено до 31.12.2020. Додатковою угодою № 26 від 31.12.2020 договір факторингу викладено у новій редакції, відповідно до якої строк дії договору факторингу закінчується 31.12.2021. Додатковою угодою № 27 від 31.12.2021 сторони продовжили строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 до 31.12.2022. Додатковою угодою № 31 від 31.12.2022 сторони продовжили строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 до 31.12.2023. Додатковою угодою № 32 від 31.12.2023 сторони продовжили строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 до 31.12.2024. \~ \~ \~ \~Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 88 від 08.07.2020 ТОВ Таліон Плюс набуло право грошової вимоги за кредитним договором №585714626 до відповідачки [PERSON] у загальній сумі 17705,06 грн., з яких 9864,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 7841,06 грн. заборгованість за відсотками. \~ \~ \~ \~05.08.2020 між ТОВ Таліон Плюс та ТОВ ФК Онлайн Фінанс укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до якого ТОВ Таліон Плюс зобов`язується відступити права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ ФК Онлайн Фінанс зобов`язується їх прийняти. \~ \~ \~ \~Відповідно до додаткових угод № 2 від 03.08.2021 та № 3 від 30.12.2022 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 строк його дії продовжено до 30.12.2024 включно. \~ \~ \~ \~Згідно витягу з Реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 ТОВ ФК Онлайн Фінанс набуло право грошової вимоги за кредитним договором №585714626 від 15.02.2020 до відповідачки [PERSON] в загальній сумі 17705,06 грн., з яких 9864,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 7841,06 грн. заборгованість за відсотками. \~ \~ \~ \~04.06.2025 між ТОВ ФК Онлайн Фінанс та ТОВ Юніт Капітал укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого ТОВ ФК Онлайн Фінанс передає (відступає), а ТОВ Юніт Капітал приймає права грошової вимоги до Боржників, які вказані у реєстрі боржників. \~ \~ \~ \~Відповідно до витягу з Реєстру боржників до вищезгаданого Договору факторингу ТОВ Юніт Капітал набуло право грошової вимоги за кредитним договором №585714626 від 15.02.2020 до відповідачки [PERSON] у загальній сумі 17 705,06 грн., з яких 9864,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 7841,06 грн. заборгованість за відсотками. \~ \~ \~ \~Згідно розрахунку заборгованості, складеного первинним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», до договору № 585714626 від 15.02.2020 відповідачка на виконання договору здійснила оплати на загальну суму 13720 грн. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною третьою статті 203 ЦК визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом. Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Згідно ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі №752/8842/14-ц). Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору. Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір №585714626 між ТОВ Манівео\~Швидка Фінансова\~Допомога та [PERSON] укладений 15.02.2020, натомість договір факторингу №28/1118-01, за яким ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" відступило право вимоги ТОВ "Таліон плюс", був укладений 28.11.2018. Тобто на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та [PERSON] , і в первісного кредитора не виникло право вимоги за неіснуючим зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ "Таліон плюс" на підставі договору факторингу від 28.11.2018. Оскільки ТОВ "Таліон плюс" право вимоги стосовно відповідачки як боржника у зобов`язанні не набуло, таке право не могло бути передане цим товариством на підставі договору факторингу від 05.08.2020 ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс", яке, у свою чергу, не могло передати таке право в подальшому на підставі договору факторингу від 04.06.2025 ТОВ "Юніт Капітал", яке за вищенаведених обставин не має права вимагати від відповідачки сплати заборгованості за договором №585714626,\~укладеним 15.02.2020 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] . Таким чином, позивачем не доведено факт відступлення права грошової вимоги стосовно [PERSON] за договором №585714626 від 15 лютого 2020 року від первісного кредитора ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" до ТОВ "Таліон плюс", відповідно від ТОВ "Таліон плюс" до ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" та відповідно від ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" до ТОВ "Юніт Капітал". Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з підстав недоведеності та необґрунтованості позовних вимог. Статтею 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, понесені позивачем судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed