Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

29.07.2025 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (далі по тексу ТОВ «Бізнес позика») звернулася в Миколаївський районний суд Львівської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 41720,00 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 14000,00 грн., суми прострочених платежів по процентах - 19600,00 грн., суми заборгованості по штрафам - 7000,00 грн., суми прострочених платежів за комісією - 1120,00 грн.. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, що 03.10.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір №510427-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». 03.10.2024 ТОВ «Бізнес позика» направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір №510427-КС-002 про надання кредиту. 03.10.2024 [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №510427-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. ТОВ «Бізнес позика» направлено [PERSON]. через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор, на номер телефону [NUMBER] , який боржником було введено. Відповідно до п. 1 Договору про надання кредиту, ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 14000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. Як зазначає позивач, ним виконано зобов`язання за договором та надано позичальнику грошові кошти в розмірі 14000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджується довідкою про перерахування коштів (або платіжним дорученням). Боржник свої зобов`язання за кредитним договором №510427-КС-002 про надання кредиту належним чином не виконала, а лише частково сплатила кошти на загальну суму 5740,00 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Станом на 22.06.2025 у відповідачки утворилась заборгованість за договором №510427-КС-002 про надання кредиту, у розмірі 41720,00 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 14000,00 грн., суми прострочених платежів по процентах - 19600,00 грн., суми заборгованості по штрафам - 7000,00 грн., суми прострочених платежів за комісією - 1120,00 грн.. 01.08.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру надійшла відповідь на запит про зареєстроване місце проживання відповідачки, відповідно до якої, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 04.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання у справі. Відповідачу надано строк для подання відзиву та заперечень. Крім цього, витребувано у АТ КБ «Приватбанк» письмові докази. Ухвала суду про відкриття провадження від 04.08.2025 була надіслана судом відповідачці за зареєстрованим місцем її проживання. Крім того, позивач, на виконання вимог абз. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України, додав до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення відповідачу копій поданих до суду документів. У прохальній частині позовної заяви представник позивача просив розгляд справи проводити у відсутності представника, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує. У судові засідання, призначені на 18.09.2025, 04.11.2025, 09.12.2025 відповідачка не з`явився, хоча належним чином була повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи у її відсутності, зважаючи на те, що така належним чином була повідомлена про час та місце судового розгляду. Згідно ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відтак, на підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить наступного висновку. Суд встановив: 03.10.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір №510427-КС-002 про надання кредиту, за умовами якого відповідачка отримала грошові кошти в сумі 14000,00 грн. строком на 24 тижні, тобто до 20.03.2025. Стандартна процентна ставка - 1%, фіксована. Денна процентна ставка 0,86%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: шість тисяч шістсот шістдесят дев`ять цілих двадцять п`ять сотих процентів. Комісія за надання кредиту - 2800,00 грн. Згідно кредитного договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика». Кредитний договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-8791. Як встановлено із розрахунку заборгованості за договором №510427-КС-002 відповідачка здійснила часткову оплату на загальну суму 5740,00 грн., а отже, вчинила дії, щодо визнання договору. На даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Відповідно до довідки про стан заборгованості, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №510427-КС-002 від 03.10.2024 становить 41720,00 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 14000,00 грн., суми прострочених платежів по процентах - 19600,00 грн., суми заборгованості по штрафам - 7000,00 грн., суми прострочених платежів за комісією - 1120,00 грн.. У паспорті споживчого кредиту визначено основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та вартості кредиту, порядок повернення кредиту та інше. У анкеті клієнта від 01.07.2025 зазначені анкетні дані позичальника, номер банківської картки для перерахування коштів № [NUMBER] . Згідно з поданим Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» розрахунком, заборгованість відповідачки станом на 01.07.2025 становить 41720,00 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 14000,00 грн., суми прострочених платежів по процентах - 19600,00 грн., суми заборгованості по штрафам - 7000,00 грн., суми прострочених платежів за комісією - 1120,00 грн.. На виконання ухвали суду від 04.08.2025 представником АТ КБ «Приватбанк» надано інформацію про те, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в банку емітовано карту № [NUMBER] . Крім цього, представником АТ КБ «Приватбанк» долучено виписку за договором №б/н за період 03.10.2024-20.03.2025, з якої встановлено, що відповідачка користувалася вказаними кредитними коштами. Оцінка суду. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому відповідно до ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він фактично був ознайомлений, що ствердив своїм підписом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України виникнення спірних правовідносин, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, у відповідачки виник обов`язок повернути позивачу грошові кошти отримані за кредитним договором у розмірі та на умовах встановлених договором. За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, відповідачка підтвердила своїм підписом, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вказаних документів, та зобов`язалася виконувати їх умови. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Статтею 207 ЦК України не передбачено вичерпного переліку таких документів, тому, окрім листів та телеграм, можуть використовуватися й інші засоби зв`язку, наприклад електронний або інший інтернет/SMS-pecypc. Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Крім того, суд вказує, що за п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Таким чином, договір був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено укладання між сторонами такої угоди, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Отже, існують підстави вважати, що сторонами належно обумовлено умови користування позиченими коштами та позичальнику належним чином повідомлено про умови позики. Щодо стягнення із відповідача штрафу у розмірі 7000,00 грн., суд зазначає наступне. Положеннями п. 18 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-IX від 15.03.2022 передбачено, що в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 через агресію російської федерації проти України введено воєнний стан, який в подальшому було продовжено. Позивач звернувся до суду з позовною заявою 29.07.2025, а враховуючи вище викладене, нарахування позивачем пені за період після 24.02.2022 не відповідає вимогам норм вищевикладеного нормативно-правового акту, а отже, така вимога позивача не може бути задоволена судом. За таких обставин, з 24 лютого 2022 року відповідно до вимог пункту 18 Закону України №2120-IX від 15.03.2022 позичальники звільняються від відповідальності, та від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені). У межах заявлених позовних вимог розмір штрафу за договором становить 7000,00 грн., та стягненню не підлягає. Отже, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, що містяться у справі, оцінивши їх, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Крім цього, відповідачка не подала жодного доказу на спростування розрахунку поданого позивачем та належного виконання зобов`язань за договором. Враховуючи те, що позов підлягає до задоволення частково, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідачки у розмірі 2015,96 грн. на користь позивача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, виходячи з розрахунку: 34720,00 грн. (розмір задоволених позовних вимог) / 41720,00 грн. (розмір заявлених позовних вимог) х 2422,40 грн. (сума сплаченого судового збору).

Outcome: partial