Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Позивач, в інтересах якої діє представник адвокат Трофімов Д.Ю. звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь моральну шкод у розмірі 20000 грн, як завданих кримінальним правопорушенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.10.2022 приблизно о 20 годині 30 хвилин [PERSON] перебуваючи в приміщені квартири [ADDRESS] , на ґрунті раптово виниклих неприязнених стосунків з [PERSON] , та умисно наніс останній один удар лівою рукою стиснутою в кулак в область правого плеча. Не зупиняючись на досягнутому, [PERSON] , знаходячись у безпосередній близькості від потерпілої [PERSON] , повалився на потерпілу зверху та шляхом завлювання кісті спричинив тілесні ушкодження, після чого наніс не менше 9 ударів кулаком лівої та правої руки в область правої ноги потерпілої. Внаслідок спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень, згідно висновку судово-медичного експерта №3142е від 09.11.2022 [PERSON] заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: дев`яти синців правої верхньої та правої нижньої кінцівок, клубкової кістки справа та трьох саден тилу правої кістки, які за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Своїми умисними діями, [PERSON] вчинив кримінальне тправопорушення (проступок), передбачене ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне нанесення легких тілесних ушкоджень. Цим правопорушенням потерпілій [PERSON] спричинено фізичну та моральну шкоду, яка підлягає стягненню з відповідача, оскільки останній не вирішив це питання в добровільному порядку. 29.10.2024 року ухвалою Красногвардійського суду м. Дніпропетровська обвинуваченого [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження закрито Цивільний позов [PERSON] залишено без розгляду та роз`яснено право на звернення з позовом до суду у порядку цивільного судочинства. Внаслідок протиправних дій відповідача потерпілій було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у спричинені легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим [PERSON] відчувала значний фізичний біль. Будучі жінкою, потерпіла змушена була тривалий час соромитися та всіляко приховувати сліди побиття відповідачем під час спілкуватися з сусідами, співробітниками та взагалі сторонніми людьми у повсякденному житті за місцем роботи, проживання, в магазинах та при пересування транспортом. І всі ці фактори призвели до зниження її працездатності, в результаті чого, вона тривалий час не могла повернутися до нормального життя, оскільки під час побиття вона перенесла сильний нервовий стрес, боячись за своє здоров`я, а думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні приносять переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту. Окрім того, потерпіла, побоюючись за своє життя та здоров`я, повторного побиття з боку [PERSON] . З моменту події, потерпіла протягом більш ніж трьох місяців відчувала тимчасову відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційну напругу, нервозність, дратівливість, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвогоьчасу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. З 29.10. 2024 відповідач, розповсюджує інформацію, в тому числі в під час судових засідань у цивільних справах що [PERSON] «хвора на голову» вигадала вчинення відносно неї відповідачем злочину, що відповідач ніяких протиправних дій відносно неї не вчиняв, і це факт доведений ухвалою Красногвардіського районного суду м. Дніпроптеровська суду від 29 жовтня 2024 року у справі 2041/10672/22, оскільки цією ухвалою його не було визнано винним в скоєнні злочину. І все перелічене заподіяло потерпілій суттєві, тривалі і не оправні душевні страждання. Враховючи, що відповідач добровільно відмовляється відшкодовувати моральну шкоду, вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Трофімов Д.Ю. повністю підтримали позовні вимоги,та просили суд позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Тульчинська Н.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав зазначених у відзиві, оскільки вважають, що вина відповідача не встановлена, а тому у нього відсутній обов`язок на відшкодування моральної шкоди. Крім того із зазначеним розміром моральної шкоди відповідач також не погоджується, вважає, його необґрунтованим та не підтвердженим належними доказами Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази по справі, а також матеріали кримінального провадження № 204/10672/22 за обвинуваченням [PERSON] у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 1ст. 125 КК України, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Судом встановлено, що в провадженні Чечелівського районного суду міста Дніпра перебувало кримінальне провадження № 204/10672/22 за обвинуваченням [PERSON] зач.1 ст. 125 КК України. 29.10.2024 ухвалою Красногвардійського суду м. Дніпропетровська клопотання обвинуваченого [PERSON] було задоволено. Звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження закрито . Цивільний позов [PERSON] до обвинуваченого [PERSON] про відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду та роз`яснено право на звернення з позовом у порядку цивільного судочинства . Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Загальні положення відшкодування шкоди визначені у ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з приписами частин 1 та 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 3 статті 23 ЦК України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, що узгоджується з роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України постанови від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами). Як вже було зазначено судом, ухвалою суду від 29.10.2024 кримінальне провадження відносно [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України закрито, та останнього звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Як вбачається з вищевказаної ухвали суду, закриваючи провадження у справі, суд виходив з положень ст.49 КК України і звернув увагу, що невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. Саме таку правову позицію сформульовано Верховним Судом у справах № 552/5595/18, №203/241/17. За змістом статті 44 КК України звільнення від кримінальної відповідальності це врегульована кримінальним і кримінальним процесуальним законодавством відмова держави від засудження особи, яка вчинила злочин, і від застосування щодо неї примусу у формі покарання. Звільнення особи від кримінальної відповідальності не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинуватою у вчиненні злочину. У цьому випадку кримінальний закон виходить зі встановлення факту вчинення особою кримінально караного діяння, а тому передбачені КК України підстави для звільнення від кримінальної відповідальності відповідно до положень статті 49 КК України не є реабілітуючими. Згідно висновку судово-медичного експерта №3142е від 09.11.2022 [PERSON] заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: дев`яти синців правої верхньої та правої нижньої кінцівок, клубкової кістки справа та трьох саден тилу правої кістки, які за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Відповідно до загальних засад цивільної відповідальності за заподіяну моральну (немайнову) шкоду, передбачену ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла і винна в цьому. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (частина перша статті 1168 ЦК України). У пунктах 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 9 вищезгаданої Постанови визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи, що позивачу внаслідок скоєння злочину відповідачем було заподіяно моральну шкоду, позивач безсумнівно зазнала моральних страждань від неправомірних дій відповідача, винному у їх спричиненні, однак враховуючи характер, тривалість та обсяг фізичних страждань, суд вважає, що заявлений розмір моральної шкоди є завищеним, а на підтвердження душевних страждань позивачем не надано достатніх доказів, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково в сумі 10 000,00 грн. Відшкодування моральної шкоди в даному розмірі на думку суду буде співмірним із спричиненою позивачу моральною шкодою, та відповідатиме принципам розумності і справедливості і не матиме наслідком збагачення позивача за рахунок відповідача. Вимога про відшкодування матеріальної (майнової) шкоди позивачем не заявлялася. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Outcome: partial