Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

07.10.2025 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» в особі представника Наваренка В.Г. звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, ціна позову 29 985 грн. 85 к. Позов мотивований тим, що 21.03.2026 між АТ «Альфа-Банк» та відповідачкою шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії становить 200 000 грн. і процентною ставкою 26% річних, тип процентної ставки фіксована, обов`язковий мінімальний платіж у розмірі 7% від суми загальної вартості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Отримавши кредит, відповідачка належним чином взяті по договору зобов`язання не виконувала, порядку погашення кредиту не дотримувалася, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 20.09.2021 року склала 29 985 грн. 85 к. Згодом 20.09.2021 року між АТ «АЛЬФА БАНК» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» було укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС». За таких обставин позивач просить стягнути з відповідачки на його користь зазначену суму заборгованості за кредитним договором. Ухвалою суду від 08.10.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 05.11.2025 року. Ухвалою суду про відкладення розгляду справи в порядку спрощеного провадження, уточнення анкетних даней та витребування доказів від 05.11.2025 відкладено розгляд даної справи, оскільки через неповідомлення відповідачки про розгляд справи порушуються її права, передбачені ст.ст. 43, 49 ЦПК України, а також метою перевірки добросовісного здійснення учасниками справи їхніх процесуальних прав та виконання обов`язку доказування, забезпечення повного, об`єктивного розгляду справи, з`ясування обставин, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, дотримання строків розгляду справи, суд вважає за зобов`язано Первомайський відділ ДРАЦС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надати суду копію актового запису про шлюб [PERSON] , [INFO] . Сторони про місце, день та час розгляду справи повідомлені завчасно і належним чином. Відповідачці було направлено копію позовної заяви з доданими до неї документами та запропоновано подати відзив і докази, однак у визначений судом строк такі документи суду не подані. Судові повідомлення про місце, день та час розгляду справи надсилалися відповідачі за її зареєстрованим місцем проживання, однак повернулися до суду без вручення. Крім того, відповідачка повідомлена про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади. До початку розгляду справи будь-яких інших заяв, клопотань, доказів сторонами не подано. Ухвалою суду від 04.12.2025 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 21.03.2026 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачкою шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Зазначений кредитний договір сторонами було укладено в письмовій формі. Також договір містить особистий підпис відповідачки, який співпадає з підписом у її паспорті. Відповідно до умов кредитного договору кредит видавався для особистих потреб, з лімітом кредитної лінії у розмірі 200 000 грн. та процентною ставкою 26% річних, тип процентної ставки фіксована, обов`язковий мінімальний платіж у розмірі 7% від суми загальної вартості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. АТ «Альфа-Банк» виконало зобов`язання за кредитним договором від 21.03.2026 року, надавши відповідачці грошові кошти, однак вона не виконав взятих на себе за договором зобов`язань, грошові кошти та відсотки за їх користування не повернула, у зв`язку з чим їй нараховано заборгованість, яка станом на 20.09.2021 року склала 29 985 грн. 85 к., що підтверджується копією виписки з рахунку АТ «СЕНС БАНК» від 21.03.2016 по 20.09.2021 та копією розрахунку заборгованості за кредитом «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС». Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Згідно з п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, яке затверджено постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 30.01.2018 року у справі № 161/16891/15-ц, від 16.09.2020 року у справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 17.12.2020 року у справі № 278/2177/15- ц, від 25.05.2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 15.01.2025 року у справі № 753/16762/15-ц. 20.09.2021 року між АТ «АЛЬФА БАНК» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» було укладено договір факторингу, за умовами якого право вимоги за наданим кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», що також підтверджується копією Витягу з додатку до договору факторингу № 3 від 20.09.2021 про реєстр договорів, прав вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 «…боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». За таких обставин неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступлення права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Саме по собі неотримання повідомлення позичальника про відступлення права вимоги, не припиняє зобов`язань сторін за договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості на користь нового кредитора. Відповідачка добровільно заборгованість не погашає. Окрім того, з листа виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області № 7633/3.1-25 від 13.10.2025 щодо зареєстрованого в встановленому законом порядку місця проживання вбачається, що відповідачка змінила прізвище [PERSON] на прізвище [PERSON] . На виконання ухвали суду від 05.11.2025 від Первомайського відділу ДРАЦС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов лист № 1674/23.18-32 від 08.11.2025 з якого вбачається, що актовий запис про шлюб [PERSON] , [INFO] , відсутній. Однак з відповіді № 2088704 від 04.12.2025 щодо реєстрації особи в Державному реєстрі фізичних осіб- платників податків встановлено, що відомості про особу [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , надають РНОКПП, який вказаний позивачем у позовній заяві стосовно [PERSON] . З будь-якими заявами відповідачка до позивача не зверталася, причин прострочення зобов`язання не пояснювала. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до п.3 ч.1ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно з ч.1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1ст. 1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України з обов`язує його сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Судом встановлено, що відповідачка належним чином не виконала взятих на себе зобов`язань за кредитним договором CCNG-630377093 від 21.03.2016, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 20.09.2021 склала в загальній сумі 29 985 грн. 85 к., в тому числі залишок по тілу кредиту в сумі 26\~599 грн. 85 к. та залишок заборгованості за штрафними санкціями в сумі 3\~386 грн. Враховуючи, що відповідачка взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені кредитним договором, належним чином не виконала, а також оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, з точки зору їх достатності, допустимості і взаємозв`язку, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, а тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором та процентах є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028 грн. Крім того, за змістом ч.ч.1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі № 466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року у справі № 199/3939/18-ц аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Тому суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт. На підтвердження вказаних витрат позивачем суду надано договір про надання юридичних послуг № 03-07/24 від 03.07.2024 року, акт № 4 приймання-передачі виконаних робіт від 02.06.2025 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, квитанція про сплату юридичних послуг. Враховуючи вищевикладене, складність справи, ціну позову, тривалість витраченого представником позивача часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, з урахуванням вимог ч.3 ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, в сумі 9 200 грн. слід зменшити до 1 000 грн., а тому зазначену суму слід стягнути з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved