Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У травні 2025 року до суду надійшла вищевказана позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Коллект центр» до [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що 28 червня 2021 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» укладено договір про споживчий кредит № 3741963, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 2 200 грн, строком на 21 день, з 28.06.2021 по 19.07.2021 зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Даний договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. За умовами кредитного договору Товариство надає Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів кредит, комісії та проценти [PERSON] мала внести до 19.07.2021. Проте, відповідач належним чином свій обов`язок не виконав, внаслідок чого станом на 27.04.2025 року утворилася заборгованість у розмірі 16795,84 грн, що складається з 2 134,00 грн заборгованості за тілом кредиту; 14 441,84 грн заборгованість за відсотками; 220 грн заборгованість за комісією. 16 грудня 2021 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Вердикт-Капітал» уклали Договір відступлення прав вимоги № 16/12-2021-43, згідно умов якого відбулося відступлення права вимоги і за договором про споживчий кредит № 3741963 від 28 червня 2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. 10 січня 2023 року між ТОВ «ФК «Вердикт-Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» уклали Договір відступлення прав вимоги № 10-01/2023, згідно умов якого відбулося відступлення права вимоги і за договором про споживчий кредит № 3741963 від 28 червня 2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем, сума боргу якого становить 9326, 84 грн. Крім того, 08 липня 2021 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3222964, за яким остання отримала кредит на суму 3 300 грн, строком на 15 днів, зі сплатою процентної ставки у розмірі 0,0010 % з 1-го по 15-й день. Даний договір позики підписано власноруч, особистим підписом. Умови договірних зобов`язання позивач виконав, перерахувавши суму кредиту на картковий рахунок відповідача, вказаний у договорі. Натомість позивач порушив умови договору, суму позики не повернув, відсотки за користування позикою не сплатив у передбачені договором строки. 27.08.2021 ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінансв» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали Договір факторингу №27/08/-1, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до боржників, зокрема, й до [PERSON] за договором позики №3222964 від 08.07.2021. 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» уклали Договір факторингу № 10-01/23, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги до відповідача [PERSON] , за договором позики № 3222964 від 08.07.2021., заборгованість якої, станом на 27.04.2025 року, у загальному розмірі становить 5 689,88 грн, з яких: 3 300,46 грн борг за основною сумою кредиту, 2 124,00 грн борг за відсотками, 216,79 грн - інфляційні збитки, 49,09 грн. 3% річних. З наведених підстав, посилаючись на невиконання [PERSON] умов договірних зобов`язань, ТОВ «Коллект Центр» просило стягнути з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит № 3741963від 28.06.2021 та кредитним договором № 3222964 від 08.07.2021 позики, у загальному розмірі 22 485,72 грн, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000 грн. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. від 19 травня 2025 року відкрито провадження в справі, розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. У прохальній частині позовної заяви представник позивача ТОВ «Коллект Центр» просила розглядати справу за відсутності позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив не подав, причини неявки суду невідомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України. Обставини справи, що встановлені судом Відповідно до Договору про споживчий кредит № 3741963 від 28 червня 2021 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», відповідач отримав кредит у розмірі 2 200 грн., строком на 21 днів, з 28.06.2021 по 19.07.2021 зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Згідно п. п. 1.5 договору загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат, пов`язаних з отриманням обслуговуванням та поверненням кредиту, за період (з 28.06.2021 по 19.07.2021) складають 797,50 грн. в грошовому виразі (без врахування (тіла) кредиту та 21,522.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за кредитний період зазначений в договорі складає 2997,50 грн. За змістом п. п. 1.5.1 договору комісія за надання кредиту становить 220 грн., яка нараховується за ставкою 10 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Згідно п. п. 1.5.2 проценти за користування кредитом: 577.50 грн., які нараховуються за ставкою 1,25% відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до Довідки про ідентифікацію, [PERSON] уклала вищевказаний договір позики в електронному вигляді шляхом підписання одноразовим ідентифікатором «W96166», направленим на телефон відповідача [NUMBER] . Згідно платіжного доручення №49923420 від 28.06.2021 відповідачу [PERSON] перераховано суму кредиту у розмірі 2 200 грн. згідно договору № 3741963. 16 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Вердикт-Капітал» уклали Договір відступлення прав вимоги № 16/12-2021-43, згідно умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) на користь позивача за плату, а ТОВ «ФК «Вердикт-Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі Боржників. 10 січня 2023 року між ТОВ «ФК «Вердикт-Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» уклали Договір відступлення прав вимоги № 10-01/2023, згідно умов якого відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 3597498 від 19 серпня 2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимог № 10-01/23 від 10 січня 2023 року, позивач набув права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 3741963 від 28 червня 2021року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем, сума боргу якого становить 16 795,84 грн.., що складається з: 2134,00 грн. залишок по тілу кредиту; 14 441,84 грн. залишок по відсоткам; 220,00 грн. залишок за комісією. З наданого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» Розрахунку заборгованості по кредитному договору № 3741963 від 28 червня 2021року, видно, що відповідач не погашав заборгованість, внаслідок чого у нього станом на 27.04.2025 року утворилася заборгованість у розмірі 16795,84 грн., що складається з 2 134,00 грн. заборгованості за тілом кредиту; 14 441,84грн. заборгованість за відсотками; 220 грн. заборгованість за комісією Окрім того, судом також встановлено, що 08 липня 2021 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3222964, за яким остання отримала кредит на суму 3 300 грн., строком на 15 дні, з 08.07.2021 по 23.07.2021, зі сплатою процентної ставки у розмірі 0,0010 % на день з 1-го по 15-й день кредиту.( п.п. 1.3., 1.4., 1.5, 1.6.).Даний договір підписано власноруч, відповідачем, особистим підписом. Згідно розхідного чеку від 07.08.2021 року позивач згідно договору №3222964 видано кредит у розмірі 3 300 грн, однак не зрозуміло кому, адже не вказано хто саме є отримувачем даних коштів. Судом встановлено, що 27 серпня 2021 року ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс » та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали Договір факторингу №27/08-1, за умовами якого фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрах заборгованостей. Відповідно до Реєстру боржників від 27.08.2021 року, до вищевказаного договору факторингу, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до [PERSON] за договором позики № 3222964 від 08.07.2021 року. 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» уклали Договір факторингу № 10-01/23, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги до відповідача [PERSON] за договором позики № 3222964 від 08.07.2021 року., заборгованість якого у загальному розмірі становить 5 424 грн. 00 коп., з яких: 3 300,00 грн.. борг за основою сумою кредиту, 2 124,00 грн. борг за відсотками. 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір факторингу № 10-01/23, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги до відповідача [PERSON] , за договором позики № 75626132 від 15.07.2021., заборгованість якого у загальному розмірі становить 11 700 грн 55 коп., з яких: 4 482, 46 грн борг за основою сумою кредиту, 7 136,07 грн. борг за відсотками на дату відступлення вимоги, 71,71 грн - інфляційні збитки, 10,31 грн 3% річних. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач [PERSON] належним чином та у повному обсязі договірні зобов`язання не виконала, внаслідок чого в неї станом на 27.04.2025 року, утворилася заборгованість у загальному розмірі 5 689,88 грн, з яких: 3 300,46 грн - борг за основною сумою кредиту, 2 124,00 грн борг за відсотками, 216,79 грн - інфляційні збитки, 49,09 грн 3% річних. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Системний аналіз указаних норм закону свідчить про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року № 127/33824/19. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-комунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Законом України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Така пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом його підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону відповідача. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вищевказаний договір позики № 3741963 від 28 червня 2021 року прирівнюється до укладеного у письмовій формі. Згідно із ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу. Як передбачено ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. При цьому ст. 1050 ЦК України визначає наслідки порушення договору позичальником. Так, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] уклала вищезазначений договір з ТОВ «Мілоан», за умовами яких відповідач отримала грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зазначений у договорі. Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону відповідача - [NUMBER] . Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказаний договір про споживчий кредит № 3741963 від 28.06.2021 року та договір позики № 3222964 від 08.07.2021року прирівнюється до укладених у письмовій формі. З огляду на викладене, дослідивши наявні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем [PERSON] сума заборгованості за договором про споживчий кредит 3741963 від 28.06.2021 не сплачена, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, та стягнення із відповідача на користь позивача суми боргу у розмірі 16 795, 84 гривень. При підписанні 08 липня 2021 року кредитного договору № 3222964 між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс» та [PERSON] , виникли договірні правовідносини. На підтвердження позовних вимог ТОВ «Коллект Центр» надано суду копії договорів позики, договори факторингу, додаткові угоди до договорів факторингу, акту прийому-передачі, витягу з Реєстру боржників, а також розрахунок заборгованості за укладеними договором позики, розхідний чек, в якому не вказано, кому надані кредитні кошти. Надані позивачем документи, ні прямо, ні опосередковано, не підтверджують факт отримання відповідачем [PERSON] від первісного кредитора ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс» грошових коштів на підставі укладеного договору позики та наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі, який зазначено у позові ТОВ «Коллект Центр». Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів перерахування на банківський рахунок відповідача суми позики за кредитним договором №3222964 від 08.07.2021 року. Так, ні платіжних доручень, ні платіжних інструкцій, ні банківських виписок, ні інших первинних документів, які б підтверджували здійснення первісним кредитором операції з перерахування коштів відповідачу позивачем до суду не надано. Крім того, документи, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації. Однак таких документів позивач також суду не надано. У відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення по справі на користь протилежної сторони. Отже, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі, а не суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц вказала на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. За наведених обставин справи суд вважає, що надані ТОВ «Коллект Центр» не підтверджують заявлених вимог, оскільки стороною позивача не надано доказів перерахування відповідачу грошових коштів за кредитним договором №3222964 від 08.07.2021 року. Щодо судових витрат Із матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією № 0517890006 від 02.05.2025. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Крім того, позивачу відповідно до Договору №656 від 01 березня 2025 року надавалася правова допомога Адвокатським Об`єднанням «Лігал Ассістанс». Згідно Витягу з Акту № 6 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025 року про надання правничої допомоги за вищевказаним договором, вартість наданих послуг становить 13 000 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягненню із відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору в розмірі 1816,80 грн. Оцінивши наявні в матеріалах докази в їх сукупності,

Outcome: partial