Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

ТОВ «ГК «Нафтогаз Україна» (далі Позивач, Постачальник) в особі представника звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що відповідач (далі також Споживач) в період з 01 жовтня 2020 року по 30 вересня 2025 року (включно) за адресою: [ADDRESS] , споживав природний газ на загальну суму 36\~547,06 грн., який не оплачений. Постачальник звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. З урахуванням цього просить стягнути з відповідача заборгованість за спожитий природний газ у вказаному розмірі, а також судові витрати. Представник позивача в позовній заяві просить розгляд проводити без участі представника та не заперечує проти прийняття заочного рішення. Інші клопотання не надходили. Ухвалою судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 07.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Статтею 6 Конвенції також гарантується право на розгляд справи судом у "розумні строки". Слід відмітити, що у своїй практиці Суд підходив до цієї проблеми дуже індивідуально. Разом із тим, були встановлені певні критерії, в світлі яких слід оцінювати тривалість провадження це: складність справи; поведінка заявника; дії відповідних органів. Ці питання аналізувались судом у справі "Странніков проти України", де Суд дійшов висновку, що тривалість оскаржуваного процесу була надмірною та не відповідала вимозі„ розумності строку". З урахуванням зазначеного особа, яка не була присутньою під час розгляду справи, має право на адекватну, скорочену процедуру скасування рішення, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 р. здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам які використовують його (природний газ) для власних потреб та відповідно Постанови Кабінету Міністрів України № 867 від 19.10.2018р. «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» є постачальником на якого покладені спеціальні обов`язки. Позивач вказує, що [PERSON] є споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки\~про фінансовий\~стан споживача\~-\~особовий рахунок\~№ [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , відкритий на ім`я [PERSON] . У довідці зазначено обсяг спожитого газу та тарифи з 01 жовтня 2020 року по 30 вересня 2025 року. За проведеним розрахунком фінансового стану вбачається, що за вказаний період за особовим рахунком [NUMBER] , ЕІС-код 56ХМ42А00038119D, наявна заборгованість у відповідача за споживання газу, яка складає 36\~547,06 грн. На запит суду органом реєстрації місця проживання особи надано відповідь щодо зареєстрованого місця проживання відповідача [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 29.10.2004 року. Підтвердження щодо власника домогосподарства за адресою [ADDRESS] матеріали справи не містять, оскільки не надані позивачем. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач вказує, що здійснює газопостачання за адресою: [ADDRESS] , проте, належних та допустимих доказів цього суду не надав. Сам лише витяг з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» не підтверджує факт того, що [PERSON] є споживачем природного газу за вказаною адресою. Відповідно до\~ст.129 Конституції України\~основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ч.3 ст.12, ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно правової позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 02.10.2018 року по справі № 917/1307/18, в постанові від 23.10.2019 по справі № 910/18036/17,\~\~принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Стандарт доказування - це та ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину - доведеною, отже стандарт доведення - це достатній рівень допустимих сумнівів, при якому тягар доведення вважається виконаним. У рішенні Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine, заява N 7460/03, § 26) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. У рішенні ЄСПЛ по справі "J.K. AND OTHERS v. SWEDEN" заява № 59166/12 судом зазначено, що договірна держава зобов`язана брати до уваги не лише докази, подані заявником, але й усі інші факти, які мають значення у справі, яка розглядається. У цивільних позовах закон не вимагає такого високого стандарту, як "доведення поза розумним сумнівом" скоріше суддя має вирішити справу на основі "балансу ймовірностей". Термін «перевага сумнівів» використовується в контексті стандарту доказів, що стосується фактичних тверджень, зроблених заявником. Отже, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 14.08.2018 року у справі № 905/2382/17, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18. Відсутність зазначених доказів становить баланс ймовірностей, який за встановлених судом обставин свідчить на користь відповідача, оскільки маючи процесуальну можливість позивач не скористався своїми можливостями та не довів свого твердження, покладеного в основу підстав позову. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідач [PERSON] є споживачем послуг ТОВ "Газопостачальна Компанія "Нафтогаз України" за адресою: [ADDRESS] , тому в задоволенні позову слід відмовити через недоведеність. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed