Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Роменського міськрайонного суду Сумської області від представника позивача Рудзей Юрій Володимирович надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Гелексі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування своїх вимог представник позивача посилається на те, що 09.08.2019 року між ТзОВ «ФК «Гелексі» та відповідачем було укладено договір позики №95279 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». На підставі договору №04-08-17-пк від 04.08.2017 року\~ТОВ «ФК\~«Елаєнс» надавало ТзОВ «ФК «Гелексі» послуги з переказу фізичним особам грошових коштів, без відкриття рахунку. Відповідно до змісту довідки наданої платіжним оператором, у результаті платіжної операції на картковий рахунок позичальника перераховано кошти у сумі 4000 грн. На підставі договору позичальнику надано грошові кошти в якості позики на умовах строковості, поворотності та оплатності. Відповідно до умов договору позики, стандартна процентна ставка становить 0.01% в день, розмір комісії складає 1.5%. Відповідач не виконує свої грошові зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем на дату подання позову складає 20199,60 грн., з яких: 4000 грн.\~заборгованість за позикою; 16199,60 грн.\~заборгованість по процентам та комісії за користування позикою. Щодо витрат на професійну правничу допомогу: позивачем понесено витрати в сумі 5000,00 грн. на професійну правничу допомогу адвоката Рудзей Ю.В. на підставі Договору про надання правової (правничої) допомоги від 09.07.2025 року. 05.11.2025 року судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.36). Ухвала (копія) доставлено до електронного кабінету позивача та його представника. Відповідачу ухвала про відкриття провадження направлена за адресою місця реєстрації, звідки повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за указаною адресою». Згідно правової позиції Верховного суду у справі №755/17944/18 (постанова від 10.05.2023) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки У відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, у відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України. Клопотання будь-якої зі сторін про інший порядок розгляду справи суду не надходило. Процесуальні дії, передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України, судом не застосовувались. Судом встановлено, що 09.08.2019 року між ТОВ «ФК «Гелексі» та [PERSON] було укладено Договір № 95279 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.\~Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору позики, стандартна процентна ставка становить 0.01% в день, розмір комісії складає 1.5%. Строк повернення позики (термін платежів) 07 вересня 2019 року (а. с. 5-9). Згідно Паспорту споживчого кредиту, підписаного [PERSON] , сума кредиту складає 4000 грн., строк кредитування до 07 вересня 2019 року, процентна ставка 0,01 % у день від залишку позики; 1,5 % за кожен день від початкової суми позики (а.с.10-12). До матеріалів справи додано розрахунок заборгованості за Договором № 95279 від 09.08.2019 року загальна сума заборгованості за період з 09 серпня 2019 року по 31 липня 2025 року складає 20199,6 грн. , з них 4000 грн. заборгованість по тілу кредиту, 59, 60 грн. сума прострочених відсотків, 16140 грн. сума простроченої комісії, 408, 73 грн. сума пенею за тілом, 3, 54 грн. сума пенею за відсотками, 892, 26 грн. сума пенею за комісіями (а. с. 13-16). На підставі договору №04-08-17-пк від 04.08.2017 року\~ТОВ «ФК\~«Елаєнс» надавало ТзОВ «ФК «Гелексі» послуги з переказу фізичним особам грошових коштів, без відкриття рахунку (а. с. 19). Відповідно до змісту довідки, наданої платіжним оператором ТОВ «ФК\~«Елаєнс», у результаті платіжної операції на картковий рахунок [PERSON] перераховано кошти у сумі 4000 грн. (а. с. 20). Як вбачається з договору про надання правничої допомоги від 09.07.2025 року адвокат Рудзей Ю.В. надає правничу допомогу ТОВ «Фінансова Компанія «Гелексі» (а.с.22). З акту наданих послуг (правничої допомоги) від 09.07.2025 року вбачається, що вартість послуг наданих адвокатом Рудзей Ю.В. позивачу становить 5000,00 грн. (а.с.17). Вказане свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу кредитного зобов`язання, які регулюються нормами Глави 71 Цивільного кодексу України. \~ \~ \~ \~Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та Закону України «Про електронну комерцію». \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.\~626\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.\~1\~ст.\~12\~Закону\~України\~«Про електронну\~комерцію»\~від\~03\~вересня\~2015\~року\~якщо\~відповідно до\~акта\~цивільного\~законодавства або\~за\~домовленістю\~сторін електронний\~правочин\~має\~бути підписаний\~сторонами,\~моментом\~його\~підписання є\~використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Як свідчить зміст ч. 3, 5, 6, 7, 12 ст.\~11\~Закону\~України\~«Про електронну\~комерцію» від 03 вересня 2015 року електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону,\~є\~оригіналом\~такого документа.\~Електронний\~договір\~укладається шляхом\~пропозиції\~його\~укласти (оферти)\~однією\~стороною\~та її\~прийняття\~(акцепту)\~другою\~стороною.\~Електронний\~договір\~вважається укладеним\~з\~моменту\~одержання особою,\~яка\~направила\~пропозицію укласти\~такий\~договір,\~відповіді\~про\~прийняття цієї\~пропозиції\~в\~порядку,\~визначеному\~частиною\~шостою цієї\~статті.\~Пропозиція\~укласти\~електронний договір\~(оферта)\~може\~включати\~умови,\~що\~містяться\~в іншому\~електронному\~документі,\~шляхом\~перенаправлення\~(відсилання)\~до\~нього. Особі,\~якій\~адресована\~пропозиція укласти\~електронний\~договір\~(оферта),\~має\~надаватися\~безперешкодний доступ\~до\~електронних\~документів,\~що\~включають\~умови договору,\~шляхом\~перенаправлення\~(відсилання)\~до\~них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно з частиною першою статті 627\~ЦК\~України відповідно до статті 6\~цього\~Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України). В абзаці 2 частини 2 статті 639\~ЦК\~України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2 статті 638\~ЦК\~України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі статті 536\~ЦК\~України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст.\~1048\~ЦК\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 509\~ЦК\~України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною 2 статті 1054 та частиною 2 статті 1050 ЦК України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями частини 1 статті 610\~ЦК\~України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст.\~611\~ЦК\~України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 612\~ЦК\~України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Відповідно п. 1 ч. 1ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст.\~516\~ЦК\~України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ч. 1ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для часткового задоволення позову. Судом встановлено, що 09.08.2019 року між [PERSON] (позичальник) та ТОВ «ФК «Гелексі» був укладений Договір позики № 95279, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000 грн., строк повернення позики 07 вересня 2019 року. Плата за користування позикою у вигляді: процентів складає 0, 01 % в день від поточного залишку позики; комісія складає 1, 5 % в день від початкового розміру позики відповідно п.п.1.1.1 Договору; нарахування процентів за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. ТОВ «ФК «Гелексі» виконало умови укладеного договору та надало позичальнику позику в сумі 4000 грн. в безготівковій формі. Відповідач умови укладеного договору не виконав, у зв`язку з чим має заборгованість, яка за період з 09 серпня 2019 року по 31 липня 2025 року складає 20199,6 грн. , з них 4000 грн. заборгованість по тілу кредиту, 59, 60 грн. сума прострочених відсотків, 16140 грн. сума простроченої комісії, 408, 73 грн. сума пенею за тілом, 3, 54 грн. сума пенею за відсотками, 892, 26 грн. сума пенею за комісіями, та яку відповідач добровільно не сплачує. Оскільки добровільно відповідач указану заборгованість не повертає, під час розгляду даної справи заперечень щодо незгоди із наданим кредитом та розміром нарахованої заборгованості по ньому суду не висловив, доказів про відсутність заборгованості суду ним також не надано, то суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості підлягає задоволенню в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 4000 грн. Що стосується вимог про стягнення заборгованості по відсотках суд зазначає наступне. Як вбачається з умов договору, сума кредиту складає 4000 грн., строк кредиту - 29 днів, процентна ставка фіксована у розмірі 0,01 % за один день. \~ \~ \~ \~З довідки розрахунку вбачається, що сума прострочених відсотків, яка була нараховані за період з 09.08.2019 року по 07.09.2019 року, тобто по строк дії договору, становить 11, 60 грн. сума відсотків. Згідно\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статей\~525-526,\~530,\~1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Згідно частини 1статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене, з відповідача на користь відповідача слід стягнути відсотки в розмірі 11,60 грн. В іншій частині позовних вимог позивача про стягнення з відповідача відсотків за понадстрокове користування позикою, 408, 73 грн. суми пені за тілом, 3, 54 грн. суми пені за відсотками, 892, 26 грн. суми пені за комісіями, слід відмовити, так як позивачем не доведено правомірності нарахування такої заборгованості. \~ \~ \~ \~Щодо стягнення заборгованості за комісією в сумі 16140,00 грн. суд зазначає наступне. Умовами Договору позики №95279 від 09.08.2019 року сторони не погодили за які саме послуги банку стягується комісія. Крім того, загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені\~Законом України «Про споживче кредитування», який набув чинності 10 червня 2017 року. Відповідно до пункту 4 частини першої\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»\~загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та\~\~кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою\~статті 8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» для\~цілей обчислення\~реальної річної\~процентної ставки\~та денної\~процентної ставки\~визначаються загальні\~витрати за\~споживчим кредитом. До\~загальних витрат\~за споживчим\~кредитом включаються: доходи\~кредитодавця у\~вигляді процентів; комісії\~кредитодавця,\~пов`язані з\~наданням,\~обслуговуванням і\~поверненням кредиту,\~у тому\~числі комісії\~за обслуговування\~кредитної заборгованості,\~розрахунково-касове\~обслуговування,\~юридичне оформлення\~тощо; інші\~витрати споживача\~на додаткові\~та/або\~супутні послуги,\~які підлягають\~сплаті на\~користь кредитного\~посередника (за\~наявності)\~та третіх\~осіб згідно\~з вимогами\~законодавства України\~та/або\~умовами договору\~про споживчий\~кредит (платежі\~за послуги\~кредитного посередника,\~страхові та\~податкові платежі,\~збори на\~обов`язкове державне\~пенсійне страхування,\~біржові збори,\~платежі за\~послуги державних\~реєстраторів,\~нотаріусів,\~інших осіб\~тощо). До\~загальних витрат\~за споживчим\~кредитом не\~включаються: 1)\~платежі,\~що підлягають\~сплаті споживачем\~у разі\~невиконання його\~обов`язків,\~передбачених договором\~про споживчий\~кредит; 2) платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено з оплатою за рахунок власних коштів споживача чи за рахунок споживчого кредиту. З положення\~ст.\~8 \~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» вбачається, що комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо включаються до реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки. Окреме стягнення\~комісії за\~обслуговування кредитної\~заборгованості,\~розрахунково-касове\~обслуговування,\~юридичне оформлення\~є порушенням\~закону,\~в зв`язку\~з чим\~умова Договору\~яка передбачає\~таке стягнення\~є нікчемною\~на підставі\~ч.5\~ст.\~12\~ Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином заявлена позивачем до стягнення сума комісії не підлягає стягненню. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог. \~Оскільки судом позов задоволено частково в сумі 4011,60 грн., що становить 19,86 % від заявлених позовних вимог, то з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених щодо нього вимог підлягає стягненню судовий збір у розмірі 481,09 грн. Щодо витрат на правничу допомогу адвокатів, суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~Суд розподіляє судові витрати на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволених позовних вимог. Частиною першою статті 15\~ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої\~ статті 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141\~ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141\~ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (зазначений правовий висновок наведено у постанові ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19). Таким чином, оскільки заперечень зі сторони відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу надано не було, суд вважає за необхідне задовольнити їх в повному обсязі. Однак, оскільки позовні вимоги позивача були задоволенні частково, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму витрат на правову допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог (19,86 %), в розмірі 993, 00 гривень (5000, 00 грн. Х 19, 86 %). На підставі викладеного, та

Outcome: partial