Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що позивач та відповідач є співвласниками домоволодіння [ADDRESS] . Позивачу належать на праві спільної часткової власності 40/100 частин спірного домоволодіння, а відповідачу належить на праві спільної часткової власності 60/100 частин домоволодіння. Право спільної часткової власності сторін по справі на спірне домоволодіння зареєстровано у Державному реєстрі речових прав. Між сторонами склався порядок користування будівлями та спорудами, що входять до складу спірного домоволодіння. Приміщення, будівлі та споруди, які входять до складу домоволодіння [ADDRESS] та знаходяться в фактичному користуванні позивача, але перебувають у спільній частковій власності, фактично розташовані на належній позивачу на праві приватної власності земельній ділянці розміром 0,0404 га і відповідно визначеними межами. В той же час, приміщення, будівлі та споруди, які входять до складу домоволодіння [ADDRESS] та знаходяться в фактичному користуванні відповідача, але перебувають у спільній частковій власності, фактично розташовані на належній відповідачу на праві особистої приватної власності земельній ділянці розміром 0,0212 га з відповідно визначеними межами. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, спірне майно відповідно до ст.\~367\~ЦК України належить сторонам на підставі спільної часткової власністі та може бути поділено в натурі, оскільки добровільно сторони не домовилися щодо порядку поділу спільного нерухомого майна. Представник позивача в окремо поданій суду заяві просила суд про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Відповідач позов визнав, про що повідомив в окремо поданій суду заяві. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст.\~76-80, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України,\~встановлено,\~що сторони\~у цій\~справі є\~співвласниками домоволодіння\~ [ADDRESS] .\~Позивачу належать\~на праві\~спільної часткової\~ власності\~40/100\~частин на\~підставі свідоцтва\~про право\~власності,\~виданого 27.04.1998\~р.\~виконкомом Амур-Нижньодніпровської\~районної ради\~на підставі\~свого рішення\~від 18.03.1998\~року №129/15,\~номер запису\~про право\~власності: 47877957, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав:64825293 від 16.09.2022 у Державному реєстрі речових прав. Відповідачу належать\~на праві\~спільної часткової\~власності 60/100\~частин \~на підставі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~заповітом,\~виданого 29.08.2009\~року нотаріусом\~Четвертої дніпропетровської\~державної нотаріальної\~контори за\~реєстровим №3-2441,\~номер запису\~про право\~власності: 47877692, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав:64825293 від 16.09.2022 у Державному реєстрі речових прав. 40/100 частин домоволодіння [ADDRESS] , які перебувають у фактичному користуванні позивача, розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером 1210100000:01:429:0042, площею 0,0404 га, цільове призначення 02.01 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка в цілому належить\~на праві\~власності позивачу\~на підставі\~договору про\~поділ нерухомого\~майна (земельної\~ділянки),\~посвідченого 16.10.2023\~приватним нотаріусом\~Дніпровського міського\~нотаріального округу\~Сеідовою В.О.\~за реєстровим\~№3844,\~номер відомостей\~про речове\~право: 52129907, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав:69754051 від 16.10.2023 у Державному реєстрі речових прав. 60/100 частин домоволодіння [ADDRESS] , які перебувають у фактичному користуванні відповідача, розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером 1210100000:01:429:0043, площею 0,0212 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка в цілому належить\~на праві\~власності відповідачу\~на підставі\~договору про\~поділ нерухомого\~майна (земельної\~ділянки),\~посвідченого 16.10.2023\~приватним нотаріусом\~Дніпровського міського\~нотаріального округу\~Сеідовою В.М.\~за реєстровим\~№3844,\~номер відомостей\~про речове\~право: 52129986, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав:69754142 від 16.10.2023 у Державному реєстрі речових прав. Згідно з даними технічного паспорту, виготовленого 10.12.2021 р., домоволодіння [ADDRESS] в цілому складається з: житлового будинку А1, прибудов А2, а3, а4, веранди а5, ганку а6, веранди а7, ганку з дашком а8 загальною площею 89,7 кв.м, жилою 43,1 кв.м, сараїв В1, И1, вбиральні Г1, Е1, літні душі Д1, Ж1, навіси З1, К1, сарай (тимчасовий) Л1, споруди №1-13, замощення І. 18 листопада 2024 р. на підставі заяви позивача про проведення судової будівельно-технічної експертизи по справі №199/6986/24 (провадження 2/199/3182/24), яка перебуває на розгляді Амур-Нижньодніпровському районного суду міста Дніпра про розподіл домоволодіння в натурі, судовим експертом Харченком В.В., який має вищу технічну освіту, вищу освіту у сфері землеустрою та земельного кадастру та кваліфікацію судового експерта за спеціальностями 10.6 «Дослідження об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів», 10.7 «Розподіл земель та визначення порядку користування земельними ділянками» та 10.10 «Визначення оціночної вартості будівельних об`єктів та споруд», свідоцтво №1179, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України 05 грудня 2007 року, дійсне до 23 квітня 2023 року, 10.14 «Оцінка земельних ділянок», свідоцтво №1873, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України 28 квітня 2017 року, дійсне до 23 квітня 2023 року (на час військового стану дію свідоцтв продовжено відповідно до наказу Міністерства юстиції України №1139/5 від 14.03.2022 року), стаж роботи судовим експертом 17 (сімнадцять) років, був складений висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №1198/11-24 (далі висновок №1198/11-24 від 18.11.2024). Зазначеним висновком експерта встановлена технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва розподілу в натурі будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , у відповідності до 60/100 часток та 40/100 часток. Згідно з висновком №1198/11-24 від 18.11.2024 експертом запропонований один варіант розділу в натурі спірного житлового будинку з урахуваннам належних часток та склавшогося порядку користування між співвласниками, без розрахунку компенсацій. Відповідно до варіанту №1 висновку №1198/11-24 від 18.11.2024 р. співвласнику [PERSON] виділяється по житловому будинку літ. А1, відповідно до порядку користування, приміщення, загальною площею 44,8 м2, житловою площею 22,7 м2: прим. 2-ІІ (площею 1,4 м2) веранда, прим. 2-1 (площею 2,5 м2) коридор, прим. 2-2 (площею 3,0 м2) санвузол, прим. 2-3 (площею 3,8 м2) коридор, прим. 2-4 (площею 11,4 м2) кухня, прим. 2-5 (площею 15,6 м2) житлова, прим. 2-6 (площею 7,1 м2) житлова. Крім того, співвласнику [PERSON] виділяються наступні будови і споруди - прибудова літ. А2, веранда літ. а5, ганок літ. а6, сарай літ. В1, вбиральня літ. Г1, літній душ літ. Д1, сарай (тимчасовий) літ. Л1, споруди № 1 (частина), № 4, № 5, № 6 (частина), [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , частина замощення І. Співвласнику [PERSON] виділяється по житловому будинку літ. А1, відповідно до порядку користування, приміщення, загальною площею 44,9 м2, житловою площею 20,4 м2: прим. 1-І (площею 1,5 м2) тамбур, прим. 1-1 (площею 6,8 м2) житлова, прим. 1-2 (площею 11,0 м2) передпокій, прим. 1-3 (площею 5,5 м2) житлова, прим. 1-4 (площею 8,1 м2) житлова, прим. 1-5 (площею 3,2 м2) коридор, прим. 1-6 (площею 4,0 м2) коридор, прим. 1-7 (площею 3,6 м2) кухня, прим. 1-8 (площею 1,2 м2) санвузол. Крім того, співвласнику [PERSON] виділяються наступні будови і споруди - прибудова літ. а3, прибудова літ. а4, веранда літ. а7, ганок з дашком літ. а8, вбиральня літ. Е1, літній душ літ. Ж1, навіс літ. З1, сарай літ. И1, навіс літ. К1, споруди №1 (частина), №2, №3, №6 (частина), №7, [ADDRESS] , [ADDRESS] , частина замощення І. Відповідно до запропонованого варіанту розділу в натурі будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , частки у відповідності до 60/100 частки, яка належить [PERSON] та 40/100 частки, яка належить [PERSON] мають окремі входи та не мають зон спільного користування і можуть використовуватися, як самостійні об`єкти нерухомого майна. Відповідач позов визнав. Правовідносини між учасниками справи виникли з захисту права власності позивача. Дослідивши докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до частини першої\~статті 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом статей 15 і 16\~ ЦК\~України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини другої статті 16\~цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочинунедійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитківта інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної(немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органудержавної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. За ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд\~наголошує,\~що застосування\~конкретного способу\~захисту цивільного\~права залежить,\~як від\~змісту права\~чи інтересу,\~за захистом\~якого звернулася\~особа,\~так і\~від характеру\~його порушення,\~невизнання або\~оспорення.\~Так і\~право чи\~інтерес мають\~бути захищені\~судом у\~спосіб,\~який є\~ефективним,\~тобто таким,\~що відповідає\~змісту відповідного\~права чи\~інтересу,\~характеру його\~порушення,\~невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц. Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04.08.2021 у справі № 910/3372/19, предмет і підстави позову визначаються самостійно позивачем і суд не може виходити за межі відповідних вимог. На суд покладено обов`язок вирішити наявний між сторонами спір з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів відповідних осіб. У той же час, предмет та підстави позову визначаються та можуть в установленому порядку змінюватися тільки позивачем, тоді як суд позбавлений права на відповідну процесуальну ініціативу. Такі правові висновки є усталеними та знаходять втілення, зокрема, у постановах Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 908/2637/20, від 29.09.2021 у справі № 910/17079/19, від 16.09.2021 у справі № 922/3059/16, від 26.01.2021 у справі № 923/722/19, від 29.10.2020 у справі № 917/814/16, від 29.01.2020 у справі № 904/5265/18, від 28.01.2020 у справі № 912/653/19, від 06.11.2019 у справі № 909/51/19, від 25.06.2019 у справі № 5023/5836/12, від 19.06.2019 у справі № 910/19581/16, від 05.06.2019 у справі № 909/452/18, від 18.03.2019 у справі № 908/1165/17, від 06.12.2018 у справі № 902/1592/15. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначає, чи відповідає обраний спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16, від 24.12.2019 у справі № 902/377/19). Згідно зі статтею 356\~ЦК України Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Здійснення співвласниками права спільної часткової власності регламентується статтею 358 ЦК України,\~згідно з\~якою право\~спільної часткової\~власності здійснюється\~співвласниками за\~їхньою згодою. Співвласники\~можуть домовитися\~про порядок\~володіння та\~користування майном,\~що є\~їхньою спільною\~частковою власністю. Кожен\~із співвласників\~має право\~на надання\~йому у\~володіння та\~користування тієї\~частини спільного\~майна в\~натурі,\~яка відповідає\~його частці\~у праві\~спільної часткової\~власності.\~У разі\~неможливості цього\~він має\~право вимагати\~від інших\~співвласників,\~які володіють\~і користуються\~спільним майном,\~відповідної матеріальної\~компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Вимогами ст.367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно з вимогами частини 2 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Отже, правовий режим спільної часткової власності має враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 707/2516/18 зазначено, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним входом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. Завданням суду при розгляді відповідної категорії справ є встановлення можливості поділу об`єкта нерухомості, що перебуває в спільній частковій власності, який буде відповідати вимогам, що передбачені будівельними нормами та правилами, коли кожній зі сторін може бути виділена відокремлена частина будинку із самостійним виходом (квартира) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. З цією метою призначається судова будівельно-технічна експертиза, за результатами проведення якої судом розглядається найбільш оптимальний варіант поділу нерухомого об`єкта в натурі відповідно до розміру ідеальних часток у спільній частковій власності. Враховуючи, що спірне домоволодіння має двох співвласників, то можливість виділу в натурі частки одного з співвласників, призводить до поділу домоволодіння в цілому в натурі. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричиняє припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358\~ЦК України при\~встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Згідно із роз`ясненнями, які містяться в п.7\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок" №7 від 04 жовтня 1991 року\~з наступними змінами і доповненнями, у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У п. 6\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" №7 від 04.10.91 року\~зазначено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту\~ст. 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. При вирішенні спору між сторонами суд враховує встановлені в ході розгляду обставини, а також те, що сторони не заперечують проти виділу у натурі частки нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, тому позов підлягає задоволенню повністю. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~142\~ЦПК України,\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 2131,75 грн., отже, враховуючи визнання позову відповідачем, з державного бюджету позивачу підлягає поверненню 50% відсотків сплаченого судового збору в розмірі 1\~065 грн. 88 коп.

Outcome: approved