Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 385613-КС-001. Вказаний договір був укладений в електронній формі в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗПОЗИКА» через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця - https://my.bizpozyka.com/. Відповідно до умов договору відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 16000 грн, на умовах сплати процентів за користування кредитом та сплатою комісії за надання кредиту. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з неналежним виконанням умов договору у відповідача станом на 26.08.2025 року виникла заборгованість у сумі 22519,31 грн, з яких: суми прострочених платежів за тілом кредиту - 9035,97 грн, суми прострочених платежів за процентами 13483,34 грн. Оскільки у добровільному порядку заборгованість за вищевказаним кредитним договором [PERSON] не погасив, просить позов задовольнити, стягнути з відповідача 22519,31 грн заборгованості за кредитним договором та 2422,40 грн судового збору. Представник позивача на розгляд справи не з`явився, у поданій заяві просив проводити розгляд справи у його відсутності, позов підтримав у повному обсязі, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлений у встановленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. У зв`язку з цим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 30.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір № 385613-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема [PERSON] через веб-сайт Кредитодавця https://bizpozyka.com/ шляхом введення логіну та паролю ввійшов до Особистого кабінету та з Особистого кабінету через Інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подав Заявку на отримання кредиту, де відповідно вказав номер свого поточного (карткового) рахунку. 30.08.2021 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено йому пропозицію (оферту) укласти № 385613-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма). 30.08.2021 року відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 385613-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою шляхом направлення через ІТС Одноразового ідентифікатора (направленого Позичальнику на номер телефону вказаного ним у Заявці). Відповідно до умов договору кредитодавець надав позичальнику [PERSON] грошові кошти у розмірі 16000 гривень, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та правилами надання споживчих кредитів. Відповідно до даного договору кредит надано строком на 24 тижні - до 14.02.2022 року, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,07874163% (фіксована ставка) в день, із сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 2400 гривень. Договір про надання кредиту № 385613-КС-001 підписаний позичальником [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що стверджується п.15 договору. Укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій клієнта щодо укладення електронного договору про надання кредиту № 385613-КС-001 від 30.08.2021 року. Відповідно до п.1 даного Договору кредит надається на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів. Пунктом 2 Договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (надалі проценти за користування кредитом), нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів. ТОВ «Бізнес Позика» своєчасно та в повному обсязі виконало зобов`язання за договором кредиту № 385613-КС-001, перерахувавши 30.08.2021 року відповідачу на картковий рахунок грошові кошти в розмірі 16000 грн, що підтверджується платіжним дорученням №31242 від 30.08.2021 року. Згідно з наданою позивачем довідкою про стан заборгованості та розрахунком заборгованості за кредитом на 26.08.2025 року у відповідача наявна заборгованість за кредитним договором № 385613-КС-001 у сумі 22519,31 грн, з яких: заборгованість за кредитом 9035,97 грн, суми прострочених платежів за процентами 13483,34 грн. Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України). Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Таким чином будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки відповідно до статті 611 ЦК України, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з вимогами ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зокрема, ст.1050 ЦК України визначає, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Також, виходячи з вимог статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Виходячи з вищевказаних норм закону, умов кредитного договору зважаючи на порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Враховуючи наведене, а також те, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт укладення договору з відповідачем, розрахунок заборгованості свідчить про користування [PERSON] кредитними коштами суд дійшов висновку, що з відповідача на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» слід стягнути заборгованість за Договором № 385613-КС-001 від 30.08.2021 року станом на 26.08.2025 року, в розмірі 22519,31 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом 9035,97 грн, заборгованості за процентами 13483,34 грн. Крім того, у ст.265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суд зазначає про розподіл судових витрат. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується судом відповідно до ст. 141 ЦПК України. З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, понесені позивачем судові витрати щодо сплати судового збору необхідно віднести на рахунок відповідача, у зв`язку з чим з [PERSON] слід стягнути 2422,40 гривень судового збору, сплачених при зверненні до суду з позовною заявою. На підставі наведеного, ст.11, 141, 205, 512, 514, 610, 612, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050, 1077, 1078 ЦК України,

Outcome: approved