Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

у грудні 2024 року до Оболонського районного суду м. Києва надійшла позовна заява, у якій позивач просить: скасувати проведену на підставі договору іпотеки № 4843 від 11.10.2024 року державну реєстрацію права іпотеки [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 23.12.2004 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] укладено договір дарування квартири, відповідно до умов якого [PERSON] отримала в дар квартиру [ADDRESS] . У березні 2021 року позивачу випадково стало відомо, що 27.10.2020 право власності на подаровану їй у 2004 році квартиру було зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.10.2020. Оскільки квартира вибула з володіння позивача поза її волею, вона звернулась із позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 31.05.2024 позов [PERSON] задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири № 772 від 27.10.2020; скасовано державну реєстрацію права власності на частину квартири [ADDRESS] , зареєстровану за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.10.2020; скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 54794781 від 27.10.2020 про право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] ; в задоволенні зустрічних позовів про визнання договору дарування недійсним та про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю - відмовлено. Вказане рішення набрало законної сили 01.07.2024 року. 11.10.2024 приватним нотаріусом Стопченко К.О. на підставі іпотечного договору № 4843 від 11.10.2024, у Державному реєстрі речових прав було здійснено запис про іпотеку № 57079540 стосовно квартири [ADDRESS] . Іпотечний договір укладено в забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 11.10.2024 на суму 2060360 грн. Однак, [PERSON] не була власником квартири [ADDRESS] , оскільки рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 31.05.2024 року, яке набрало законної сили 01.07.2024, скасовано рішення про реєстрацію права власності за [PERSON] . З цих підстав, позивач просить скасувати рішення про державну реєстрацію іпотеки на вказану квартиру. Ухвалою суду від 23.12.2024 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову, накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою суду від 16.01.2025 р. відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання на 06.03.2025 р. 06.03.2025 року підготовче засідання відкладено за клопотанням представника відповідача, наступне засідання призначене на 22.04.2025 р. 22.04.2025 року підготовче засідання відкладено за клопотанням представника відповідача на 05.06.2025 р. 05.06.2025 року від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення розгляду справи. Ухвалою суду від 05.06.2025 р. вирішено відмовити у клопотанні представника відповідача про зупинення провадження, закрите підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду на 21.08.2025 року. 02.07.2025 р. від представника відповідача надійшла заява про відвід судді. Ухвалою суду від 03.07.2025 року заву про відвід передано для визначення судді шляхом автоматизованого розподілу в порядку статті 33 ЦПК України. Ухвалою судді Тихої О.О. від 04.07.2025 р. відмовлено у задоволенні заяви про відвід судді. 21.08.2025 р. судове засідання відкладено за клопотанням відповідача, у зв`язку із припиненням повноважень її представника та необхідністю отримання правової допомоги. Наступне засідання призначене на 09.10.2025 р. 09.10.2025 року розгляд справи не відбувся через перебування судді у відпустці. Наступне засідання призначене на 18.11.2025 р. В судове засідання позивач і її представник не прибули, повідомлялись належним чином про дату, час і місце розгляду справи, від представника надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, повідомлялась належним чином про дату, час і місце розгляду справи шляхом отримання повітки через електронний кабінет, клопотань про відкладення засідання не подавала. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не прибув, судові документи направлялись йому за адресою проживання і були повернуті підприємством поштового зв`язку без вручення через відсутність адресата. На підставі ч. 8 ст. 128 ЦПК України, суд вважає його належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання. Третя особа - приватний нотаріус Стопченко К.О. в судове засідання не прибула, повідомлялась належним чином про дату, час і місце судового засідання, подала заяву про розгляд справи без її участі. Суд вважав можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання. Після дослідження доказів, суд перейшов до стадії ухвалення рішення. Суд дослідив зібрані письмові докази у їх сукупності та взаємозв`язку, і дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на таке. Встановлені судом обставини і відповідні їм правовідносини. Під час розгляду справи судом встановлено, що 23.12.2004 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] з іншої сторони, укладено нотаріально посвідчений договір дарування квартири, відповідно до умов якого [PERSON] отримала в дар квартиру [ADDRESS] . Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 31.05.2024 року у справі № 756/5466/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування рішення про державну реєстрацію прав, та за зустрічним позовом [PERSON] про визнання договору дарування квартири недійсним та за зустрічним позовом [PERSON] про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю, позов [PERSON] задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири № 772 від 27.10.2020; скасовано державну реєстрацію права власності на частину квартири [ADDRESS] , зареєстровану за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.10.2020; скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 54794781 від 27.10.2020 про право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] ; в задоволенні зустрічних позовів про визнання договору дарування недійсним та про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю - відмовлено. Вказане рішення набрало законної сили 01.07.2024 року. Ухвалою Київського апеляційного суду від 15.11.2024 відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі № 756/5466/21. 11.10.2024 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стопченко К.О., зареєстровано в реєстрі за номером 4843, відповідно до умов якого, [PERSON] в забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 11.10.2024 року на суму 2 060 000 грн. передала в іпотеку квартиру [ADDRESS] . Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 407705728 від 11.12.2024, на підставі іпотечного договору № 4843 від 11.10.2024, приватним нотаріусом Стопченко К.О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 75517978 від 11.10.2024 та до Державного реєстру речових прав внесені відомості про іпотеку стосовно квартиру [ADDRESS] . Відповідно до встановлених правовідносин, суд керується такими нормами права. Статтею 41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 3 ЦК України, справедливість, добросовісність та розумність є однією із загальних засад цивільного законодавства. Згідно з частинами 1, 2 ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі статтями 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Оцінка доказів і мотиви суду. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, суд звертає увагу, що виключно власнику надано право розпорядження майном, яке є об?єктом права власності. Право власності у Позивача на квартиру [ADDRESS] виникло на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 23.12.2004 року. У рішенні Оболонського районного суду міста Києва від 31.05.2024 року у справі № 756/5466/21 зазначено: «23 грудня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] укладено правочин, в результаті якого майнові права на квартиру [ADDRESS] перейшли до [PERSON] . В свою чергу, оспорюваний договір не містить ознак фіктивного, натомість він спрямований на реальне настання правових наслідків, зумовлених ним, а тому відповідно відсутні правові наслідки для визнання вказаного договору недійсним. На переконання суду те, що [PERSON] не провела державної реєстрації договору дарування від 23 грудня 2004 року не свідчить про фіктивність вказаного правочину та не позбавляє її права власності на подароване їй майно». Незважаючи на те, що рішення Оболонського районного суду міста Києва від 31.05.2024 року у справі № 756/5466/21 набрало законної сили 01.07.2024 року, і відповідач [PERSON] приймала участь у вказаній справі, 11.10.2024 року [PERSON] передала в іпотеку [PERSON] квартиру [ADDRESS] . На підставі укладеного між [PERSON] і [PERSON] договору іпотеки, відомості про іпотеку були внесені до Державного реєстру речових прав. Враховуючи, що [PERSON] при переданні квартири в іпотеку не була її власником, діяла вочевидь недобросовісно, слід дійти висновку, що рішення про державну реєстрацію права іпотеки у Державному реєстрі речових прав прийнято за відсутності будь-яких правових підстав і не може створювати для Позивача, як власника майна, жодних правових наслідків. Відомості про іпотеку у Державному реєстрі речових прав вочевидь обмежують право позивача на вільне розпорядження своїм майном, у зв`язку із чим у позивача виникло право на захист свого права власності в порядку ст. 391 ЦК України. Тому, суд вважає, що позивачем обрано належний і ефективний спосіб захисту її прав. На підставі ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з Відповідача на користь Позивача судовий збір в розмірі 1211,20 грн. та 605,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved