Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

29 вересня 2025 року АТ «Акцент-Банк» (далі: позивач) звернулось до [PERSON] (далі: відповідач) із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 05.10.2021 у розмірі 72\~111,09 грн., з яких: 55\~486,37 грн. заборгованість за тілом кредиту; 16\~624,72 грн. заборгованість по відсотках. В обґрунтування заявленої вимоги позивач посилався на укладення 05.10.2021 з відповідачем кредитного договору №б/н, на підставі якого відповідачу наданий кредит у виді встановленого кредитного ліміту, який останнім своєчасно не повернутий, наслідком чого за відповідачем утворилась заборгованість. До судового засідання учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з`явились. До позовної заяви долучене клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, відсутність заперечення проти ухвалення заочного рішення. Відповідач причину неявки не сповістив. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 3 ст.131ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Підстави передбачені ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, судом, не встановлені. Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як вбачається з положень п.7 ч.2 ст.129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Враховуючи належне повідомлення сторін про дату, час і місце судового засідання, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності. Зважаючи на повторну неявку відповідача до судового засідання, відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: 05.10.2021 відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», відповідно до умов якої погодився з тим, що ця Анкета-заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами та правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, складають договір про надання банківських послуг. На підтвердження факту укладення договору, окрім вказаної Анкети-заяви, позивач надав суду витяг з Умов та правил надання банківських послуг. Окрім того,\~до матеріалів\~справи долучений\~Паспорт споживчого\~кредиту,\~підписаний електронним\~підписомвідповідача. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу можливість розпорядження кредитними коштами на умовах, передбачених договором, що підтверджено банківською випискою по рахунку. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором у відповідача виникла заборгованість у розмірі 72 111,09 грн., з яких: 55 486,37 грн. заборгованість за тілом кредиту; 16 624,72 грн. заборгованість за відсотками. Встановивши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд висновує: Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.526, ст.530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За змістом ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 05.10.2021 укладений кредитний договір №б/н, відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість за тілом кредиту у розмірі 72 111,09 грн., з яких: 55 486,37 грн. заборгованість за тілом кредиту; 16 624,72 грн. заборгованість по відсотках. Належні та допустимі докази на спростування наведених вище висновків відповідачем ненадані, як не надані і належні докази на підтвердження відсутності боргу відповідача за вказаним договором перед позивачем. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Згідно ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2\~422,40 грн.

Outcome: approved