Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до Білгород-дністровського міськрайонного суду Одеської області із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, її батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на тимчасово окупованій території України, а саме Луганська область, м. Стаханов, В обґрунтування вимог заявниця вказує, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , помер [INFO] на тимчасово окупованій території України, є її батьком. Після смерті батька відкрилась спадщина на все його майно, на яке заявниця має першочергове право. На підтвердження факту смерті у заявниці наявні документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження та які не є підставою для державної реєстрації смерті, а саме: свідоцтво про смерть [PERSON] , [INFO] , громадянина України, який помер [INFO] , видане Відділом запису актів цивільного стану міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної республіки 02.03.2022 видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , а також фотознімки місця його захоронення. Враховуючи вказане заявниця, з посиланням на вимоги\~статті 317 ЦПК України, просить суд встановити факт смерті її батька на тимчасово окупованій території. Ухвалою суду від 12.11.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] заінтересована особа Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України її батька [PERSON] . Справу вирішено розглядати за правилами окремого провадження у відкритому судовому засіданні 08 грудня 2025 року. У судове засідання [PERSON] не з`явилась, у своїй заяві просила справу розглядати без її участі. Представник заінтересованої особи Білгород-Дністровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. Відповідно до вимог статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Дослідивши обставини справи, судом встановлено, що батьком [PERSON] є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 11.01.1967 року серія [NUMBER] та витягом з ДРАЦС про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00054659400. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Стаханов Луганської Народної Республіки, в підтвердження вказаного факту в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про смерть від 02.03.2022 року серії [NUMBER] виданого відділом записів актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки. Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, визначеною\~Законом України від 15.04.2014 № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»;\~постанова ВР України від 17.03.2015 №254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями»,\~Указом Президента України «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» від 7 лютого 2019 року №32/2019 Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку територій, органи державної\~влади тимчасово не\~здійснюють або\~здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» м. Стаханов, Луганської області відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ч.ч.2, 3ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до\~статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Згідно з ч. 2\~ст. 319 ЦПК України\~рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~передбачено, що тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія\~Конституції\~та законів України. Згідно з ч. 1-2\~ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~на тимчасово окупованій території на строк дії цього\~Закону\~поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Статтею 17 ч. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~встановлено, що у разі порушення положень цього\~Закону\~державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Частинами 2-4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. При оцінці наданих заявником документів як доказів в даній справі, суд враховує вимоги міжнародно-правових актів і принципів, адже відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України, які визначають, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до ст.ст. 26, 27, 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, кожен чинний договір є обов`язковим для його учасників і повинен добросовісно виконуватись; учасник не може посилатись на положення свого внутрішнього права як на виправдання для невиконання ним договору; договір повинен тлумачитись добросовісно відповідно до звичайного значення, яке слід надавати термінам договору в їхньому контексті, а також у світлі об`єкта і цілей договору та з урахуванням будь-яких відповідних норм міжнародного права, які застосовуються у відносинах між учасниками. При цьому, в практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». За таких підстав, надане заявницею свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.03.2022 року суд бере до уваги в сукупності з іншими доказами на підтвердження факту смерті [PERSON] . Враховуючи, що встановлення факту смерті має для заявниці юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема надасть можливість здійснити державну реєстрацію смерті її батька, отримати свідоцтво про смерть та в подальшому оформити спадщину, при цьому встановлення вказаного факту в позасудовому порядку за даних обставин не вбачається можливим, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому вважає за необхідне встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , уродженець с.казмінка, Лівенського району, Орловської області, громадянин України, помер [INFO] на тимчасово окупованій території України, а саме у м. Стаханов, Луганської області У відповідності до положень ч.4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved