Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

У червні\~2025\~року позивач за представництва адвоката Кінащук Олександри Сергіївни засобами поштового зв`язку вперше звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 14 вересня 2002 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого подружжя має повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , однак, протягом останніх років сімейне життя між подружжям перестало складатися, почали виникати конфлікти та розбіжності, через різні погляди на сімейне життя та виконання подружніх обов`язків. З початку повномасштабного вторгнення, тобто з 24 лютого 2022 року, відповідач перебуває за кордоном та з того часу сторони не ведуть спільного побуту, у зв`язку з чим шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачкою, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просив шлюб розірвати. Ухвалою судді Центрального районного суду міста Дніпра від 11 серпня 2025 року зазначену позовну заяву передано на розгляд до Новокодацького районного суду міста Дніпра. Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 25 вересня 2025 року зазначену позовну заяву передано на розгляд до Центрального районного суду міста Дніпра. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 листопада 2025 року зазначену цивільну справу розподілено судді Колесніченко О.В. та передано 06 листопада 2025 року. Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 06 листопада 2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. 20 листопада 2025 року через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС, а також 04 грудня 2025 року засобами поштового зв`язку, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача, вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач відзив на позов не подала, в судове засідання не з`явилася, та, будучи належним чином неодноразово повідомленою про час і місце розгляду справи, про розгляд справи в її відсутність не клопотала та про причини неявки не повідомила, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача за правилами ст.ст. 280, 287, 288 ЦПК України справа підлягає розглядові судом в заочному порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи принцип диспозитивності за ст. 13 ЦПК України, приходить до висновку про ухвалення у судовому засіданні рішення про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з [PERSON] з 14 вересня 2002 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 756, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, залученим до матеріалів справи в копії (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Сімейне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя. З 24 лютого 2022 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, у зв`язку з чим шлюбні відносини припинені. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В ході розгляду справи, судом перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні сторін. Вирішуючи справу, суд зважає на особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, зазначені вище та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, категоричне заперечення позивача проти збереження шлюбу, неявка відповідача до суду, вочевидь свідчать про те, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved