Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позову позивачка зазначає, що 07.06.2008 року уклала шлюб із відповідачем, від якого у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом із матір`ю та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому позивачка просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду та справу передано судді Застрожніковій К.С. 08.08.2025 на підставі ухвали суду у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін у судове засідання. 24.11.2025 до суду від представника відповідача адвоката Ярош Л.В. надійшов відзив, в якому відповідач фактично не заперечує проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів у розмірі, зазначеному у позові, зазначивши, що не погоджується із тим, що не приймає участі в утриманні дітей, оскільки за останні 12 місяців відповідач добровільно сплатив позивачці 511646,02 гривень, що значно перевищує 1/3 частину його доходів за цей період. За таких умов у позивачки не було розумних причин звертатися з позовом про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частини його доходів. Відповідач з 2021 року проживає за межами України та працює в сфері морських перевезень, у зв`язку з чим, періодично міняє країни проживання. Джерел доходу в Україні відповідач не має. Дохід відповідача, який він отримує за межами України має періодичний характер (від рейсу до рейсу). За таких обставин, в інтересах дітей позивачці було б доцільно домовитися з відповідачем та укласти договір про його участь в їх утриманні та вихованні, однак позивачка вирішила вимагати їх стягнення в судовому порядку. 25.11.2025 від представника позивачки адвоката Волошиної О.В. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник зазначила, що з наданих відповідачем квитанцій про здійснену сплату грошових коштів не вбачається перерахування позивачеві коштів у розмірі 511 646,02 грн, як про це зазначає представник відповідача у відзиві на позовну заяву. Сторони та їх представники у судові засідання не прибули, повідомлені у встановленому законом порядку, від представника позивачки до суду надійшла зава із проханням слухати справу у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Таким чином, суд вирішив спір за наявними доказами із врахуванням змісту заяв сторін, у заочному порядку. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши позов, судом встановлені наступні обставини та суд дійшов до наступних висновків: 07.06.2008 між сторонами було зареєстровано шлюб у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №543. [INFO] у сторін народилась донька - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , в якому батьком зазначено відповідача [PERSON] . [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , в якому батьком зазначено відповідача. Відповідно до поданих до суду Витягів з реєстру територіальної громади діти проживають за місцем реєстрації позивачки, та перебувають на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено у 2025 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років - 2563 гривні, дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Таким чином, із врахуванням позиції сторін, в тому числі відповідача, який фактично не заперечував проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання дітей, та обставин проживання дітей разом із позивачкою, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову та до досягнення дітьми повноліття. При цьому суд зауважує, що у процесі виконавчого провадження, відповідач може пред`явити державному виконавцеві документи, стосовно виплати аліментів на утримання дітей за минулі періоди, що державний виконавець має включити до розрахунку заборгованості із аліментів у якості погашеної заборгованості, за наявності для того відповідних правових підстав. Наразі - предметом спору не є оспорювання розрахунку заборгованості. Отже, позов підлягає задоволенню. Також, з відповідача на користь Держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп.

Outcome: approved