Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 3 травня 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хельницький), актовий запис № 612. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог вказала, що перебуває у шлюбі із відповідачем, від шлюбу мають спільну дитину дочку [PERSON] , [INFO] .\~ Спільне життя із відповідачем не склалося через різні погляди життя, постійні сварки та непорозуміння, втрату почуттів один до одного. На даний час шлюб існує лиш формально, шлюбних стосунків не підтримують, тому вважає, що їх сім`я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе, просить шлюб розірвати у судовому порядку. Ухвалою судді Богуславського районного суду Київської області Тітова М.Б. від 3 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 5 грудня 2025 року, з повідомленням учасників справи. У судове засідання позивачка не з`явилася, про час, день та місце розгляду повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач також у судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов частково задовольнити, виходячи з наступних підстав. Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Відповідно до частин 3 та 4 статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом статті 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 3 травня 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління\~ Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 612, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.11). Від шлюбу мають спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження\~ серії [NUMBER] , виданим Богуславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області\~ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 12). Шлюб на даний час носить формальний характер, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, примирення між ними стало неможливим, що видно з їхніх заяв, поданих до суду. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому відповідно до статті 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. Також позивачкою у прохальній частині заявлено вимогу після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », однак у цій частині суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову, зважаючи на таке. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб, 3 травня 2022 року зареєстрували шлюб: [PERSON] та [PERSON] , після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Тобто, позивачка не змінювала прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, а відтак\~ і відсутня потреба після розірвання шлюбу залишати прізвище або відновлювати дошлюбне прізвище. З урахуванням викладеного та

Outcome: partial