Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до Сумської міської ради в особі Управління Центр надання адміністративних послуг у м. Суми Сумської міської ради і просить зобов`язати Сумську міську раду в особі Управління Центр надання адміністративних послуг у м. Суми Сумської міської ради вчинити дії щодо приватизації нею квартири, розташованої у будинку за адресою: [ADDRESS] , без надання ордера на житлове приміщення. 22.10.2025 року до канцелярії суду від представниці відповідача за довіреністю Куценко А.Л. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить суд відмовити в задоволенні позову, оскільки відсутній ордер на квартиру. До початку судового засідання позивачка надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] постійно проживає та зареєстрована з 18 липня 1991 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №14.03-08/344748 від 15.09.2025, виданою Управлінням «ЦНАП у м. Суми» Сумської міської ради. Відповідно до інформації Управління комунального майна Сумської міської ради від 07.08.2025 №206/10.01-07, квартира [ADDRESS] перебуває у комунальній власності Сумської міської територіальної громади та належить до державного житлового фонду, що підлягає приватизації. Згідно з протоколом №13 від 25.06.1968 «Заседания завкома профсоюзу Сумского завода электронных микроскопов и электроавтоматики», було постановлено «утвердить решение цехкомов и выделить квартиры в 119-ти квартирном доме», у тому числі, батьку позивачки - [PERSON] . Протоколом №9 від 17.04.1969 «Заседание исполнительного комитета Сумского городского Совета депутатов трудящихся Сумской области УССР» було вирішено «оформить и выдать ордера для заселения квартир, согласно утвержденным спискам». Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 19.03.2002 №150 [PERSON] , визнано наймачем двокімнатної квартири [ADDRESS] , з житловою площею 29,6 кв.м, замість попереднього наймача - батькапозивачки [PERSON] . Відповідно до довідки АТ «Державний ощадний банк України» від 08.09.2025 №116.40/0145-05/549, [PERSON] включена до основних списків громадян на отримання приватизаційних цінних паперів за адресою: [ADDRESS] . При цьому житловий чек не використано. Позивачка та члени її сім`ї :чоловік [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , вселилися до вказаної квартири відповідно 18.07.2016 та 18.07.1997 року на законних підставах. Ордер на житлове приміщення було втрачено, що унеможливлює його подання до відповідного органу. Незважаючи на відсутність ордера, позивачка фактично та безперервно проживає у квартирі, несе витрати на її утримання, що підтверджується копіями квитанцій з оплати комунальних послуг та іншими доказами, та має статус наймача житла державного житлового фонду. З метою\~реалізації свого\~права на\~приватизацію займаного\~житла,\~передбаченого Законом\~України «Про\~приватизацію державного\~житлового фонду»,\~позивачка звернулася\~до Управління\~«Центр надання\~адміністративних послуг\~у м.\~Суми» Сумської\~міської ради із заявою щодо приватизації квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Листом Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» від 22.09.2025 №14.01-15/1061 позивачці було відмовлено у приватизації квартири, посилаючись на відсутність згоди всіх членів сім`ї та відсутність ордера на житлове приміщення. Водночас усі\~члени сім`ї\~позивачки:\~чоловік [PERSON] та син\~ [PERSON] надали нотаріально посвідчені заяви від 25.07.2025, у яких зазначили, що не заперечують проти приватизації квартири іншими зареєстрованими особами, не мають і не матимуть у майбутньому майнових претензій чи вимог щодо частки у праві власності на неї. Таким чином, відмова Управління «ЦНАП у м. Суми» у приватизації квартири фактично зведена до посилання на відсутність ордера, що суперечить вимогам чинного законодавства та порушує право позивачки на житло. Відповідно до статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», наймачі квартир мають право на приватизацію займаного ними житла. Відсутність ордера, за умови доведеного законного вселення та постійного проживання, не може бути підставою для відмови у приватизації. Судова практика підтверджує, що у разі втрати або відсутності ордера право на приватизацію може бути встановлено в судовому порядку. Інше житло позивачкою раніше не приватизовувалося, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Частинами третьою, четвертою статті 9 ЖК України визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Статтею 345 ЦК України, передбачено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. У результаті придбання єдиного майнового комплексу державного (комунального) підприємства у процесі приватизації до покупця переходять всі його права та обов`язки. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 (далі - Положення № 396). Частиною першою статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Статтями 3, 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі наймачу та членам його сім`ї квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у межах визначеної норми. При цьому, до членів сім`ї наймача включаються громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. Згідно з частинами другою, третьою, п`ятою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Положення № 396 визначає порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки)), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян. Відповідно до пункту 4 Положення № 396 передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитку, кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника. Абзацом першим пункту 23 Положення № 396 визначено, що орган приватизації приймає рішення про передачу квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян. На підставі вказаного рішення орган приватизації видає свідоцтво про право власності та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності. Отже, передача квартир у власність громадян у процесі їх приватизації здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації і оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру. Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Враховуючи те, що відповідно до ст. 59 ЖК України, ордер на квартиру [ADDRESS] недійсним в судовому порядку не визнавався, відповідач не спростував факту, що ордер дійсно видавався, тому відповідач не мав права відмовляти позивачці у приватизації займаного нею житла саме з підстав відсутності ордеру. Таким чином, дії відповідача порушують конституційне право позивачки на приватизацію житла. Враховуючи, що позивачка вселена до квартири на законних підставах, незаконність проживання ніхто не оспорює, крім того, відсутні перешкоди, передбачені Законом щодо приватизації, а відсутність копії ордеру позбавляє позивачку реалізувати своє право на приватизацію квартири, тому суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved