Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначив, що з 13 червня 2003 року перебуває в шлюбі з відповідачкою, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 883. Позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачкою не склалось, оскільки вони мають різні погляди на життя та проживають окремо. Від шлюбу сторони мають четверо неповнолітніх дітей. Подружні відносини між ними припинились, спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно немає, можливість збереження сім`ї відсутня. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. У судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце повідомлений належним чином. До початку розгляду справи подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила, відзиву не подала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 13 червня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 883. Від шлюбу сторони мають четверо неповнолітніх дітей, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Станом на день розгляду справи спір щодо визначення проживання дітей та їхнього утримання відсутній. Шлюбні відносини позивача та відповідачки фактично припинені, спільно вони не проживають, спільне господарство сторони не ведуть. Відповідно до статей 21 та 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною 3 та 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 СК України. Частиною 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог статті 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, суд вважає доведеним факт того, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Враховуючи положення статті 112 СК України суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. На підставі статей 21, 24, 56, 105, 110, 115 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved