Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. 24 березня 2025 року надійшла вказана позовна заява за змістом якої позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] з 07 серпня 2004 року перебували в шлюбі, який розірвано рішенням суду від 10 листопада 2023 року, в шлюбі у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , крім того, під опікою їх сім`ї були діти, позбавлені батьківського піклування. До 2014 року позивач і відповідач проживали по [ADDRESS] (на даний час - тимчасово окупована територія), де придбали будинок, який разом із земельною ділянкою площею 0,0828 га під ним належить відповідачу [PERSON] . Після окупації частини Донецької області російською федерацією вони змушені були залишити місце проживання та переїхали у селище Летичів Хмельницького району Хмельницької області. Члени сім`ї мали статус внутрішньо переміщених осіб та мешкали у різних житлових приміщеннях, які надавалися селищною радою для тимчасового перебування, наприклад, костел. За підтримки місцевої державної адміністрації, селищної ради, волонтерських організацій їх сім`єю була придбана земельна ділянка з недобудованим будинком, який за підтримки цих же організацій був ними добудований. На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13 листопада 2014 року, технічного паспорта на садибний житловий будинок, декларації про готовність об`єкта до експлуатації та рішення селищної ради про встановлення поштової адреси житловий будинок по [ADDRESS] , загальна площа - 299 кв.м., житлова площа - 173,4 кв.м., був зареєстрований за їх сім`єю. Житлове приміщення потребувало ремонту та облаштування під вимоги багатодітної родини й за підтримки районної та обласної державних адміністрації, селищної ради, волонтерських організацій будинок було обладнано під вказані потреби. З 23 червня 2018 року позивач та діти зареєструвалися і стали проживати у будинку, а з 04 червня 2020 року відповідач також зареєструвався у будинку. За весь період їх проживання на території Летичівської територіальної громади відповідач [PERSON] перебував тут періодично, він час від часу повертався на територію російської федерації, а з 19 грудня 2020 року за місцем реєстрації не проживає, він у 2021 році також подав заяву до Служби у справах дітей з проханням звільнити його від виконання обов`язків батька-вихователя дитячого будинку сімейного типу, оскільки мав намір проживати за кордоном. 13 січня 2021 року судом за заявою позивача [PERSON] видано судовий наказ про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей. 14 лютого 2024 року рішенням суду стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів. Позивач [PERSON] стверджує, що діти з 2020 року перебували на її утриманні та під її доглядом, а на даний час [PERSON] , [INFO] , є повнолітнім, [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення суду від 31 травня 2024 року про надання права на шлюб набула повної цивільної правоздатності, [PERSON] , [INFO] , проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] не допомагає позивачу [PERSON] утримувати меншу доньку [PERSON] , [INFO] , і має заборгованість по аліментах, яка станом на 16 січня 2025 року становить 168242,50 грн. На даний час у житловому будинку зареєстровані 11 осіб. Позивач [PERSON] зазначає, що відповідач [PERSON] не лише не проживає за місцем реєстрації, не допомагає утримувати та піклуватися про майно, а й створює проблеми в користуванні житлом, які пов`язані з його реєстрацією як власника будинку, що позбавляє позивача [PERSON] можливості укладати договори, отримувати субсидію та інші допомоги, передбачені для внутрішньо переміщених осіб, патронатних сімей. Відповідач [PERSON] не дбає про матеріальне забезпечення сім`ї, під час збройної агресії російської федерації залишив сім`ю та переїхав жити до країни-агресора, не сплачує аліментів на утримання дітей та не допомагає позивачу [PERSON] матеріально в будь-який інший спосіб. В зв`язку із цим позивач [PERSON] змушена звернутися до суду з приводу поділу майна подружжя і просить відступити від рівності часток при поділі майна подружжя й врахувати наступне: відповідач [PERSON] не дбав та не дбає про матеріальне забезпечення сім`ї; відповідач [PERSON] ухилявся та ухиляється від участі в утриманні дітей; сума заборгованості відповідача [PERSON] по аліментах складає 168242,50 грн., що становить більше третини вартості будинку (вартість будинку - 495658,00 грн.); відповідач [PERSON] вже під час збройної агресії російської федерації виїхав на проживання до країни-агресора і не повернувся до сім`ї під час повномасштабної війни; у власності відповідача [PERSON] є інший будинок та земельна ділянка в м. Сніжне Донецької області, яким він, добровільно проживаючи на окупованій території, може користуватися та проживати у ньому; основною діяльністю позивача [PERSON] було виконання обов`язків батька-вихователя дитячого будинку сімейного типу за що вона отримувала кошти від держави, саме завдяки частині цих коштів та допомозі органів державної влади й волонтерів й був придбаний будинок, відповідач [PERSON] працював батьком-вихователем лише певний час, інших доходів у позивача та відповідача не було. Будинок сімейного типу продовжує існувати і в даний час, за відсутності відповідача [PERSON] діти, які випустилися з їх будинку, вважають позивача матір`ю, а будинок своїм домом, куди періодично повертаються. Будинок підлаштований під проживання у ньому дітей, позбавлених батьківського піклування, тому його поділ, насамперед, ущемить інтереси дітей. З урахуванням зазначених обставин та інтересів дітей позивач [PERSON] просить суд: визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] житловий будинок загальною площею 299,0 кв. м, житловою площею 173,4 кв.м. та земельну ділянку площею 0,137 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), з кадастровим номером 6823055100:00:022:0030, що розташовані за адресою: [ADDRESS] ; визнати житловий будинок літера А загальною площею 299,0 кв.м., житловою площею 173,4 кв.м, допоміжною площею 125,6 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , на праві власності за [PERSON] ; визнати земельну ділянку площею 0,137 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), з кадастровим номером 6823055100:00:022:0030, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві власності за [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 7002,72 грн. ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ (основні) 2. 24 березня 2025 року до суду надійшла вказана позовна заява (а.с. 1-3, 63). 3. 27 березня 2025 року до суду надійшли відомості про місце реєстрації відповідача (а.с. 65). 4. 28 березня 2025 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено розгляд у порядку загального позовного провадження (а.с. 66). 5. 09 червня 2025 року ухвалою суду залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування - виконавчий комітет Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області (а.с. 100-101). 6. 07 липня 2025 року позивач подала заяву про зміну предмета позову за змістом якої суд не може автоматично позбавити відповідача права власності на частку у спільному майні навіть за умови відступу від принципу рівності часток при поділі, тому просить суд визнати житловий будинок і земельну ділянку спільно сумісною власністю подружжя, визнати за нею право власності на 2/3 частини у спільному майні подружжя - житлового будинку, земельної ділянки (а.с. 109-110). 7. 20 жовтня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 161). 8. Судові засідання призначалися на: 24 квітня 2025 року, 16 травня 2025 року, 09 червня 2025 року, 07 і 25 липня 2025 року, 22 вересня 2025 року, 06 і 20 жовтня 2025 року, 07 і 19 листопада 2025 року, 02 грудня 2025 року. ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 9. У судових засіданнях позивач [PERSON] і її представник - адвокат Поплавська Н.М. позовні вимоги у редакції заяви про зміну предмета позову від 07 липня 2025 року підтримали і просили задовольнити та визнати право власності у спільному майні подружжя - житлового будинку, земельної ділянки, за позивачем - на 2/3 частини, а за відповідачем - на 1/3 частини, відступивши від рівності часток при поділі майна подружжя, не заперечують щодо заочного розгляду справи. Позивач зазначила, що з відповідачем прожила у шлюбі 18 років, дитячий будинок сімейного типу вони створили ще у м. Сніжне Донецької області, але у зв`язку з безпековою ситуацією переїхали проживати у селище Летичів Хмельницького району Хмельницької області, де у 2014 і 2016 році придбали за допомогою органів влади та волонтерів земельну ділянку і житловий будинок, який було облаштовано для дітей, які позбавлені батьківського піклування. Житловий будинок зареєстровано на праві власності одноосібно за відповідачем [PERSON] , що для неї, як його дружини, не мало на той час значення. У 2020 році її чоловік поїхав у російську федерацію і отримав там громадянство, з того часу більше не повертався, тому вони розлучились, з відповідача в судовому порядку на її користь були стягнуті аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей, а також неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Після розірвання шлюбних відносин вона неодноразово просила відповідача, щоб він переоформив земельну ділянку і житловий будинок в селищі Летичів Хмельницького району Хмельницької області на неї або на їх трьох спільних дітей, однак відповідач зробити це відмовився. На підставі заяви відповідача [PERSON] його було виключено зі складу дитячого будинку сімейного типу і за час, коли вона одноосібно здійснює обов`язки матері-виховательки, вже випустилось 16 дітей, які вважають вказаний будинок рідним домом, а її - рідною матір`ю. Враховуючи те, що земельна ділянка і житловий будинок придбані під час шлюбу, просить суд визнати за нею право власності на 2/3 частини у спільному майні подружжя. 10. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про дату, час і місце судового засідання неодноразово повідомлений згідно вимог ст.ст. 128, 130, 131 ЦПК України, причин неприбуття не повідомив, не заявив про розгляд справи за його відсутності, не подав ні відзив на позовну заяву, ні докази на підтвердження чи спростування позиції позивача, яка викладена у позовній заяві. 11. У судових засіданнях представники третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування - виконавчого комітету Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області Макарчук О.О., Койдюк Г.К. на заперечували проти задоволення позовних вимог [PERSON] у редакції заяви про зміну предмета позову від 07 липня 2025 року, вказали, що вирішення судом спору шляхом поділу майна подружжя не вплине на права та законні інтереси дітей, які проживають у дитячому будинку сімейного типу. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІV. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА 12. Як зазначено у ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ч. 1). Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч. 2). Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. (ч. 4). 13. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. В силу ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Аналіз наведених норм права свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном. Володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості. За приписами ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Як зазначено у ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення (ч. 2). У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 3). 14. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (ч. 1). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2). У ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1). Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 3). В силу ч. 1 ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Законодавець у ч. 1 ст. 68 СК України визначив, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Як зазначено у ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1). При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї (ч. 2). За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (ч. 3). За приписами ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. 15. Відповідно до положень СК України та ЦК України діти подружжя не є суб`єктами права спільної сумісної власності на майно подружжя, яке набуто за час перебування у шлюбі. 16. 08 лютого 2022 року у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №209/3085/20 визначено, що у разі поділу спільної сумісної власності необхідно настільки, наскільки це можливо, встановити, для кого зі сторін спору майно, яке є предметом поділу, має більше значення, враховуючи різні обставини його набуття та використання сім`єю (п. 66.1). 17. 24 лютого 2025 року у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 206/4992/21 сформовано наступний висновок: Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи. Якщо сторони не дійшли згоди щодо поділу спільного майна, розмір часток кожного з подружжя визначається судом під час розгляду спору. За загальним правилом, що закріплене в частині першій статті 70 СК України, частки дружини та чоловіка є рівними. Це правило не змінюється і в тому разі, якщо один з подружжя не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). СК України встановлює два винятки із загального правила щодо рівності часток подружжя у праві на майно. Суд може зменшити або збільшити частку одного з подружжя із відповідною зміною частки іншого з подружжя. У разі відступлення від засади рівності часток подружжя суд має вказати, які саме обставини стали підставою для збільшення чи зменшення частки одного з подружжя. Обставини, які є підставою для збільшення чи зменшення частки одного з подружжя у праві на майно можна поділити на дві групи: негативні, тобто ті, що надають можливість суду зменшити розмір частки одного з подружжя (частина друга статті 70 СК України); позитивні, що дають змогу суду збільшити розмір частки одного з подружжя (частина третя статті 70 СК України). Негативні обставини (частина друга статті 70 СК України) - законодавець на рівні СК України передбачив орієнтовний перелік таких обставин (зокрема, якщо один із подружжя не дбав про матеріальне спільне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї), за наявності яких суд може зменшити частку одного з подружжя. Такі обставини можуть застосовуватися як окремо, так і в сукупності. Тобто законодавець невичерпно виокремив випадки недобросовісної поведінки одного з подружжя як під час шлюбу, так і після його розірвання щодо виконання своїх сімейних обов`язків та майна і встановив наслідок такої недобросовісної поведінки - зменшення розміру частки одного з подружжя. Про недобросовісність одного із подружжя може свідчити, зокрема, приховання певних речей, передання їх на зберігання родичам, продаж спільного майна без згоди другого з подружжя. Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» частину другу статті 70 СК України доповнено словами «ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей)». Тобто на рівні СК України передбачено, що ухиляння від участі в утриманні дитини (дітей) є підставою для втручання в майнову сферу одного із подружжя за ухилення від виконання сімейного обов`язку з утримання дитини (дітей). Законодавець не пов`язує наявність такої негативної обставини ні з договором про сплату аліментів на дитину (дітей), рішенням суду (судовим наказом) про стягнення аліментів на дитину (дітей), ні з розміром заборгованості зі сплати аліментів. Тому ухилення від участі в утриманні дитини (дітей) може мати місце у разі: невиконання одним із батьків договору про сплату аліментів на дитину (дітей); невиконання рішення суду або судового наказу про стягнення аліментів на дитину (дітей); нездійснення одним із батьків жодного утримання за відсутності договору про сплату аліментів на дитину (дітей), рішення суду або судового наказу про стягнення аліментів на дитину (дітей). Позитивні обставини (частина третя статті 70 СК України) - суд може збільшити частку в праві на майно того з подружжя, із яким проживають діти до вісімнадцяти років або повнолітні непрацездатні діти, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Тобто законодавець пов`язує збільшення частки в праві на майно того з подружжя, з яким залишається дитина (діти), у разі, якщо недостатнім є розмір аліментів, які вона (вони) одержують. Таким чином, закон передбачає такий алгоритм: існує та виконується договір про сплату аліментів на дитину (дітей), рішення суду (судовий наказ) про стягнення аліментів на дитину (дітей); на дитину призначаються аліменти; розмір аліментів, які вона (вони) одержує (одержують), недостатній для забезпечення її фізичного, духовного розвитку та лікування; під час поділу майна подружжя частка в майні того з них, з ким проживає дитина (діти), за рішенням суду збільшується. Для застосування частини третьої статті 70 СК України щодо збільшення частки у спільному майні подружжя того з них, з яким проживає дитина з особливими потребами, необхідно встановити, зокрема, які саме потреби виникають у такої дитини та з чим вони пов`язані, як вони можуть забезпечуватися та чи покриває розмір сплачуваних аліментів понесені витрати та їх забезпечення та/або непонесені, але необхідні витрати. 18. 27 жовтня 2025 року у постанові у справі №712/8602/19 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду вказав, що у статтях 60, 70 СК України, статті 368 ЦК України передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. V. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 19. у м. Сніжне Донецької області народилися: 28 грудня 2004 року - [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , їх батьками є [PERSON] і [PERSON] (а.с. 12-14). 20. 18 грудня 2013 року рішенням №531 виконавчого комітету Сніжнянської міської ради створено дитячий будинок сімейного типу на базі прийомної сім`ї [PERSON] , [PERSON] на власній житловій площі (а.с. 90-91). 21. [PERSON] видана довідка від 13 жовтня 2014 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно якої її зареєстроване місце проживання - [ADDRESS] , а фактичне місце проживання / перебування: [ADDRESS] (а.с. 33). 22. 13 листопада 2014 року за [PERSON] зареєстровано право власності, розмір частки - 1, на земельну ділянку із кадастровим номером 6823055100:00:022:0030, площею 0,1370 га, цільове призначення - землі житлової та громадської забудови. Для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , документи, подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу №1097, виданий 13 листопада 2014 року приватним нотаріусом Летичівського районного нотаріального округу Хмельницької області Паціюк О.А. 03 серпня 2016 року за [PERSON] зареєстровано право власності, розмір частки - 1, на житловий будинок загальною площею 299 кв.м., житловою площею 173,4 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] , документи, подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу земельної ділянки №1097, виданий 13 листопада 2014 року приватним нотаріусом Летичівського районного нотаріального округу Хмельницької області Паціюк О.А., технічний паспорт на садибний житловий будинок, б/н, виданий 06 жовтня 2015 року ФОП [PERSON] , декларація про готовність до експлуатації об`єкта ХМ №142153540931, виданий 21 грудня 2015 року Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції в Хмельницькій області, рішення Летичівської селищної ради Летичівського району Хмельницької області №35 «Про встановлення поштової адреси» від 25 лютого 2016 року (а.с. 10-11, 15-16, 17, 169, 170-171). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 01 грудня 2025 року вбачається, що 11 червня 2025 року Летичівським відділом ДВС накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] . 23. 06 жовтня 2015 року ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] виготовлено технічний паспорт на садибний житловий будинок [ADDRESS] згідно з яким загальна площа - 299,0 кв.м., з них: житлова площа - 173,4 кв.м., допоміжна площа - 125,6 кв.м., всього приміщень - 23 (а.с. 35-41). 24. 13 січня 2021 року Летичівським районним судом Хмельницької області видано судовий наказ (справ №678/3/21, провадження №2-н-678-1/21) яким стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 12 січня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 46). 25. 21 вересня 2021 року [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] южний дінського району краснодарського краю російської федерації і має громадянство російської федерації на підставі паспорта, виданого 30 липня 2021 року, подав нотаріально посвідчену заяву в якій вказав, що проживає по [ADDRESS] , й просить звільнити його від обов`язків батька-вихователя дитячого будинку сімейного типу (створеного рішенням виконкому Сніжнянської міської ради Донецької області №531 від 18 грудня 2013 року) в зв`язку з тим, що він найближчі (3-5) роки буде проживати за кордоном (а.с. 45). 26. 20 жовтня 2021 року, 27 березня 2023 року, 09 квітня 2024 року, 17 липня 2024 року, 12 лютого 2025 року, 15 травня 2025 року складені акти обстеження умов проживання дітей в дитячому будинку сімейного типу [PERSON] по [ADDRESS] за змістом яких прийомна мати належним чином виконує свої обов`язки щодо виховання дітей (а.с. 140-146). 27. 08 листопада 2021 року між Хмельницькою районною державною адміністрацією та матір`ю-вихователькою [PERSON] укладено додатку угоду №1 про внесення змін до договору про забезпечення функціонування дитячого будинку сімейного типу від 26 червня 2015 року №10 згідно якої виключено з договору [PERSON] , батька-вихователя, як сторону договору про забезпечення функціонування дитячого будинку сімейного типу від 26 червня 2015 року №10 на підставі нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 21 вересня 2021 року (а.с. 92). 28. 10 листопада 2023 року рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області (справа №678/1428/23, провадження №2-678-403/23), яке набрало законної сили 12 грудня 2023 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 07 серпня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №142 від 07 серпня 2004 року, розірвано, після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище [PERSON] (а.с. 9). 29. 23 січня 2024 року, 01 грудня 2025 року Летичівською селищною радою Хмельницького району Хмельницької області видано довідку про не проживання особи за місцем реєстрації місця проживання згідно якої [PERSON] , [INFO] , за місцем реєстрації місця проживання - [ADDRESS] не проживає з 12 грудня 2020 року по теперішній час (а.с. 43). 30. 14 лютого 2024 року заочним рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області (справа №678/1745/23, провадження №2-678-113/24), яке набрало законної сили 15 березня 2024 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей за період з 12 січня 2021 року по 31 жовтня 2023 року в розмірі 121028,50 грн. 15 березня 2024 року Летичівським районним судом Хмельницької області видано виконавчий лист на підставі рішення суду від 14 лютого 2024 року (справа №678/1745/23, провадження №2-678-113/24) (а.с. 47). 31. 21 березня 2024 року постановою головного державного виконавця Летичівського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Летичівський відділ ДВС) відкрито виконавче провадження ВП [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа №2-678-113/24, виданий 15 березня 2024 року Летичівським районним судом Хмельницької області про стягнення з [PERSON] неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей з 12 січня 2021 року по 31 жовтня 2023 року в розмірі 121028,50 грн. (а.с. 48). 32. 10 травня 2024 року, 22 травня 2025 року, 03 червня 2025 року Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України повідомив, що [PERSON] , [INFO] , як пішохід перетнув 19 грудня 2020 року державний кордон України в напрямку - виїзд (а.с. 44, 85, 87). 33. 20 серпня 2024 року Летичівською селищною радою Хмельницького району Хмельницької області для [PERSON] видана довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку, осіб згідно якої усього за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 12 осіб: [PERSON] , [INFO] - зареєстрована з 23 червня 2018 року, [PERSON] , [INFO] - колишній чоловік, зареєстрований з 04 червня 2020 року, [PERSON] , [INFO] - донька, зареєстрована з 23 червня 2018 року, [PERSON] , [INFO] - син, зареєстрований з 23 червня 2018 року, [PERSON] , [INFO] - донька, зареєстрована з 23 червня 2018 року, а також діти під опікою (а.с. 42). Інформація щодо реєстрації місця проживання також підтверджується витягами з реєстру територіальної громади від 21 лютого 2025 року (а.с. 51-58). 34. 16 січня 2025 року, 22 вересня 2025 року, 01 грудня 2025 року державним виконавцем Летичівського відділу ДВС видані довідки-розрахунки сплати та заборгованості з виплати аліментів згідно виконавчого листа №2-н-678-1/21 від 14 січня 2021 року, виданого Летичівським районним судом Хмельницької області, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання трьох дітей, й згідно останньої довідки: нараховано за період з 12 січня 2021 року по 01 грудня 2025 року - 179425,50 грн., сплачено за період з 12 січня 2021 року по 01 грудня 2025 року - 0,00 грн., заборгованість станом на 01 грудня 2025 року - 179425,50 грн. (а.с. 49-50, 80-81). 35. 05 травня 2025 року Головним управлінням Державної податкової служби України у Хмельницькій області надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору фізичної особи [PERSON] за період січень 2014 - грудень 2024 року станом на 29 квітня 2025 року згідно з якими за період січень 2019 року - грудень 2024 року відсутня інформація про доходи (а.с. 75-79). 18 листопада 2025 року судом отримано відповідь з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів та / або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи за змістом якої відомості про щодо сум нарахованого доходу та сум утриманого з них податку за період 1-4 квартал 2025 року по [PERSON] відсутні (а.с. 172). 36. 24 липня 2025 року рішенням №156 виконавчого комітету Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області з метою захисту законних прав та інтересів дітей відмовлено Летичівському відділу ДВС у наданні дозволу на проведення реалізації в СЕТАМ нерухомого майна: житлового будинку, загальна площа (кв.м.) 299, житлова площа (кв.м.) 173,4, матеріали стін - цегла, адреса: [ADDRESS] , в йому зареєстровані та мають право користування неповнолітні діти (4 дітей), та земельної ділянки кадастровий номер 6823055100:00:022:0030, площа (га) - 0,137, цільове призначення - землі житлової та громадської забудови для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що належить на праві приватної власності [PERSON] . 37. 25 вересня 2025 року рішенням №214 виконавчого комітету Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області надано висновок про доцільність визначення права власності на частку будинку [PERSON] за змістом якого дитячий будинок сімейного типу [PERSON] на території Летичівської територіальної громади Хмельницького району Хмельницької області функціонує з серпня 2014 року куди переїхали через складну соціально-політичну ситуацію в країні із м. Сніжне Донецької області. 26 червня 2015 року розпорядженням №183/2015-р голови Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області розпочато функціонування дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] та укладено договір між Летичівською районною державною адміністрацією та батьками-вихователями. [PERSON] , батька-вихователя, як сторону договору про забезпечення функціонування дитячого будинку сімейного типу від 26 червня 2015 року №10, на підставі нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 21 вересня 2021 року (про те, що [PERSON] просить звільнити його від обов`язків батька-вихователя дитячого будинку сімейного типу у зв`язку з тим, що він наступних 3-5 років буде проживати за кордоном) звільнено від виконання обов`язків батька-вихователя. Сім`я проживає у власному двоповерховому будинку по [ADDRESS] й у родині створені усі умови для комфортного, повноцінного, здорового життя та розвитку дітей. У кожної дитини є окреме місце для сну та занять, діти забезпечені повноцінним харчуванням, необхідним одягом та взуттям, мають іграшки, книги, розвиваючі ігри, мобільні телефони, спортивний інвентар. У вільні години діти допомагають по господарству та відвідують спортивні секції, гуртки. У родині створені усі умови для комфортного, повноцінного, здорового життя та розвитку дітей, стосунки у родині теплі, дружні, один до одного ставляться з повагою та любов`ю, вислуховують один одного. Мама-вихователь в повній мірі виконує свої обов`язки, цікавиться здоров`ям, фізичним розвитком дітей, відвідують сімейного лікаря, діти-вихованці 2 рази на рік проходять медичні обстеження з метою заповнення висновків про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини, дотримуються рекомендацій лікарів. Фактів неналежної поведінки з боку матері-виховательки та дітей вихованців не виявлено. Будинок сімейного типу функціонує нормально, взяті обов`язки по вихованню дітей здійснюються належним чином. Мати-вихователька [PERSON] виконує умови договору про влаштування та виховання та спільне проживання дітей у будинку сімейного типу, виховує в дітей повагу до сімейних традицій, забезпечує належні умови для розвитку та виховання, створила умови для виховання, догляду, вміє визначати їх потреби, знаходить індивідуальний підхід, приймає виражені рішення у складних ситуаціях, готує до самостійного життя, забезпечує здобуття ними освіти, захищає права та інтереси дітей-вихованців, дбає про їхнє здоров`я та розвиток. Співпрацює зі службою у справах дітей. Орган опіки та піклування зазначив, що дитячий будинок сімейного типу створений з метою забезпечення належних умов життя та виховання дітей і тому будь-які зміни у правовому статусі житла не повинні порушувати їхніх інтересів. Визнання права власності за матір`ю вихователькою не суперечить інтересам дітей, оскільки: гарантує збереження стабільності проживання дітей у будинку, зменшує ризик їх можливого виселення у майбутньому, забезпечує сталість функціонування дитячого будинку сімейного типу. Натомість вилучення житлового будинку у матері-виховательки чи передача його у власність третім особам може призвести до порушення житлових і майнових прав дітей, які в ньому проживають. У зв`язку із цим вважають за доцільне підтримати вимогу [PERSON] про визнання права власності на 2/3 частки будинку, оскільки це сприятиме захисту житлових прав та інтересів дітей, які перебувають у дитячому будинку сімейного типу за цією адресою й будь-яке рішення суду має прийматися з урахуванням принципу найкращих інтересів дитини (а.с. 151-153). VІ. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД 38. З 07 серпня 2004 року по 12 грудня 2023 року (дата набрання рішенням суду про розірвання шлюбу від 10 листопада 2023 року законної сили) позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] перебували у шлюбі. 39. У період шлюбу, у 2014 і 2016 роках, відповідач [PERSON] набув у власність земельну ділянку із кадастровим номером 6823055100:00:022:0030, площею 0,1370 га, й житловий будинок загальною площею 299,0 кв.м., житловою площею 173,4 кв.м., які розташовані по [ADDRESS] . Зважаючи на положення ст. 60 СК України, вказане майно (житловий будинок і земельна ділянка по [ADDRESS] ) є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, адже придбані позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] у шлюбі. Із позиції позивача і її представника в судовому засіданні випливає, що позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] не дійшли спільної згоди щодо поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (житлового будинку і земельної ділянки). Тобто, позивач [PERSON] правомірно звернулась до суду із даним позовом, адже має право в судовому порядку вирішити питання щодо поділу майна подружжя. 40. У шлюбі в позивача [PERSON] і відповідача [PERSON] народилось троє дітей, однак 19 грудня 2020 року відповідач [PERSON] виїхав за межі України. 13 січня 2021 року видано судовий наказ й з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей, проте відповідач [PERSON] за період з 12 січня 2021 року по 01 грудня 2025 року не сплатив будь-яких коштів і у нього наявна заборгованість зі сплати аліментів станом на 01 грудня 2025 року у сумі 179425,50 грн. Крім того, рішенням суду від 14 лютого 2024 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей за період з 12 січня 2021 року по 31 жовтня 2023 року в розмірі 121028,50 грн. 41. Тобто, вірним є твердження позивача [PERSON] , що відповідач [PERSON] не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї й ухилявся від матеріального забезпечення своїх трьох неповнолітніх дітей, адже будь-яких коштів на їх утримання не надавав і має у зв`язку із цим заборгованість, не дбав про спірне спільне майно подружжя, виїхав за межі України. 42. Враховуючи ці обставини, суд вважає обґрунтованим аргументи позивача і її представника щодо необхідності відступити від загального правила щодо рівності часток подружжя у праві на майно, визначеного у ч. 1 ст. 70 СК України, й на підставі ч. 2, ч. 3 ст. 70 СК України збільшити частку одного з подружжя із відповідною зміною частки іншого з подружжя. Зокрема, частку позивача [PERSON] у праві на спільне майно подружжя необхідно збільшити до 2/3 часток, а частку відповідача [PERSON] у праві на спільне майно подружжя необхідно зменшити до 1/3 частки. VІІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 43. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У судовому засіданні позивач зазначила, що судові витрати залишає за собою. Враховуючи засаду (принцип) диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України), суд вважає, що судові витрати необхідно залишити за позивачем. VІІІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 44. На підставі ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач належними і допустимими доказами довела правомірність своїх вимог, водночас, відповідач не надав доказів, які спростовують твердження позивача, що є його процесуальним обов`язком, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі (в редакції заяви про зміну предмета позову).

Outcome: approved