Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

21.10.2025 [PERSON] подав до суду позовну заяву до [PERSON] з вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 14 509 грн 14\~коп., з яких: 12 125 грн 00 коп. - сума заборгованості за договором позики, 1 884 грн 52\~коп. - сума пені, 182 грн 00 коп. - 3% річних, 317 грн 62 коп. - сума інфляційних втрат від несвоєчасного повернення позики; стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору у розмірі 1 211 грн 20 коп. На обґрунтування позову зазначив, що 17.11.2024 він надав у борг [PERSON] грошові кошти у розмірі 12 125 грн 00 коп. зі строком повернення до 30.03.2025. Про що відповідачем власноручно складено розписку в якій зазначено розмір грошових коштів та термін їх повернення. Однак, відповідач свої зобов`язання за укладеним правочином не виконав, на час звернення з позовом ніяких сум в рахунок повернення боргу не виплатив. Строк прострочення виконання зобов`язання склав 183 дні. Враховуючи не повернення відповідачем у встановлений строк грошових коштів, позивачем нараховано 3 % річних - 182 грн 00 коп., суму інфляційних втрат 317 грн 62 коп., та пеню - 1 884 грн 52 коп., отже загальна сума, що підлягає поверненню складає - 14\~509\~грн 14 коп. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 03.11.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 03.12.2025. 21.11.2025 позивач [PERSON] долучив до матеріалів справи оригінал розписки про отримання грошових коштів. 03.12.2025 позивач [PERSON] подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] , у свою чергу, також подав заяву, в якій просив проводити судовий розгляд за його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На підставі відомостей, що містяться у письмових доказах, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно довідки відділу надання адміністративних послуг Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області № 2104 від 28.10.2025, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 11). 17.11.2024 [PERSON] власноручно написав та підписав розписку про те, що ним було отримано у борг від [PERSON] грошові кошти у розмірі 12 125 грн 00 коп., які він зобов`язався повернути до 30.03.2025 (а. с. 15). Строк невиконання зобов`язання по поверненню грошових коштів склав 183 дні від дати отримання позики по дату звернення до суду з позовною заявою. Позивач [PERSON] \~долучив розрахунок,\~з якого\~вбачається,\~що 3 % річних складають - 182 грн 00 коп., сума інфляційних втрат складає - 317 грн 62 коп., а пеня складає - 1 884 грн 52 коп. (а. с. 7, 8). У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Статтею 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Положеннями статей 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4)відшкодування збитків та моральної шкоди. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з укладанням 17.11.2024 договору позики, за яким [PERSON] надав у борг відповідачу [PERSON] гроші в сумі 12 125 грн 00 коп., а [PERSON] зобов`язався повернути вказану суму до 30.03.2025, та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором. Відповідач визнав позов та не заперечував проти задоволення позовної заяви. Визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і, відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. За таких обставин позовна заява [PERSON] про стягнення з [PERSON] на його користь 14 509 грн 14 коп. є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно до положень статей 141, 142 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, належить повернути позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету та стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 605 грн 60 коп. (а. с. 5).

Outcome: approved