Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~стислий виклад позиції позивача. Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал, через свого представника, звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову вказав, що 23.12.2022\~ ТОВ\~«Мілоан» та\~відповідачем укладено\~кредитний договір\~№9438722,\~на суму\~6500,00\~гривень. Станом\~на день\~звернення до\~суду заборгованість\~за договором\~відповідачем не\~погашається,\~проценти за\~користування кредитними\~коштами не\~сплачуються,сума\~боргу \~становить 25317,50\~ грн,\~з яких:\~6500\~грн заборгованість\~за тілом\~кредиту;\~18427,5\~грн \~заборгованість за\~відсотками,\~390,00\~грн-\~заборгованість за\~комісією. 27.03.2023 за договором відступлення прав вимоги №95-МЛ ТОВ «Мілоан» відступив позивачу стосовно осіб, які є боржниками вказаного банку, зокрема і до [PERSON] за кредитним договором №9438722від 23.12.2022 року. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №9438722від 23.12.2022 року в сумі 25317,50 гривень, судового збору в сумі 2422,40 гривень та 8000 гривень витрат на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Позиції учасників судового провадження. У визначений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, доказів на спростування вимог, що викладені в позовній заяві суду не надав \~ \~ \~ \~Позивачсвого представника у судове засідання не направив, згідно матеріалів справи, у разі неявки відповідача просить справу розглядати за відсутності представника банку, проти винесення заочного рішення не заперечує. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, сповіщався про дату та час судового засідання за адресою місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладання слухання справи не надав. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~У поданих до суду заявах представник позивача зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти винесення заочного рішення. \~ \~ \~ \~За вказаних обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення по справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. \~ \~ \~ \~Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 01.10.2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.51). Ухвалою суду 03.11.2025 розгляд справи відкладено для повторного виклику відповідача в судове засідання та витребування доказів (а.с.62). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 23.12.2022 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем, укладено договір про\~споживчий кредит\~№9438722,\~на суму\~6500,00\~грн,\~строком на\~105\~днів, зі\~сплатою процентів\~за користування\~кредитом:\~0,90\~відсотків від\~фактичного залишку\~кредиту за\~кожен день\~строку користування\~кредитом протягом\~пільгового періоду,\~3,00\~відсотків від\~фактичного залишку\~кредиту за\~кожен день\~користування кредитом\~протягом поточного\~періоду (п.п.\~1.5.2.,\~1.5.3\~Договору)\~та зі\~сплатою одноразової\~комісії в\~розмірі 390,0\~грн (п.1.5.1\~Договору).Договір\~укладено в\~електронній формі\~шляхом підписання\~електронним підписом\~відповідача (вчиненим\~одноразовим ідентифікатором)\~ (а.с.17-24). Згідно платіжного доручення 89740434 від 23.12.2023 на рахунок відповідача надійшли кошти згідно договору №9438722в сумі 6500,00 грн. (а.с. 24 з.б.). 27.04.20223 року укладено договір № 95-МЛ відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «ФК «Кредит Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників. (а.с. 26-32). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору № № 95-МЛ, заборгованість [PERSON] за кредитним договором 9438722\~становить 25317,50\~ грн,\~з яких:\~6500\~грн заборгованість\~за тілом\~кредиту;\~18427,50\~грн \~заборгованість за\~відсотками,\~390,0грн-\~заборгованість за\~комісією (а.с.33 ). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до\~ст. 5\~Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту. Згідно\~ст. 8\~Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ст.ст.3,12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання вказаного вище договору шляхом заповнення Заявки на позику на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти. Банк свої зобов`язання належним чином виконав кошти надав, проте відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) та нарахованими процентами. Вказану заборгованість відповідачем не погашено у добровільному порядку Згідно\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.1077, ч. 1 ст.1084 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.. Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 625\~ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо сплати заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками з відповідача на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягає стягненню заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 9438722 від 23.12.2022 року в розмірі 24927,50 грн, яка складається з: заборгованості за сумою кредиту 6500,00 грн, заборгованість за відсотками 18427,50 грн, а тому позовні вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню. Щодо стягнення заборгованості за комісією. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (частина друга статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»). Таким чином, Закон України «Про споживче\~кредитування» передбачив\~право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування. Але законодавство визначає і низку пов`язаних із цим обмежень для кредитодавця. На виконання вимог, зокрема, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України\~«Про споживче\~кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Відповідно до частини першої статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, за змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь (аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (пункти 28, 29), у справі № 363/1834/17 (пункт 27). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1054 ЦК України). Отже, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункт 28). Інакше кажучи, у кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів (аналогічний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (пункт 31.25). Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункти 29-31). Згідно з частиною п`ятою статті 12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Враховуючи вищевикладене, умови кредитного договору щодо сплати комісії в розмірі 390,00 грн за надання кредиту є нікчемними, а вимоги щодо стягнення заборгованості за комісією в сумі 390,00 грн задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене, у задоволенні цієї позовної вимоги належить відмовити. Судові витрати. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Щодо вимог представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн., суд приходить до наступного. На підтвердження понесених позивачем судових витрат за надання правничої допомоги, позивачем надано копії документів, відповідно до яких ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» понесло судові витрати на правничу допомогу в сумі 8000,00 грн, а саме: договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року, укладений між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет»; ордер про надання правничої допомоги адвокатом Усенко М.І.; детальний опис наданих послуг, виконаних АО «Апологет», необхідних для надання правничої (правової) допомоги у справі про стягнення заборгованості [PERSON] за кредитним договором; акт наданих послуг № 910, на суму 8000 грн. (а.с.32-38). Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Ураховуючи критерії реальності адвокатських витрат, а також критерії розумності їхнього розміру та обставини цієї справи, складність та категорію справи, заперечення з відповідача щодо розміру витрат, суд уважає розмір витрат позивача у розмірі 3000,00 грн співмірними і розумними витратами позивача на професійну правничу допомогу у цій справі. Питання щодо судового збору суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України пропорційно до задоволених вимог. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial