Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

представник позивача Франків Андріяна Володимирівна яка діє в інтересах позивача [PERSON] звернулася в суд до відповідача [PERSON] (зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] ) з позовною заявою в якій просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою за адресою: [ADDRESS] ). В обґрунтування\~позовних вимог\~представник позивача\~покликаються на\~те,\~що [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~зареєстрована та\~проживає за\~адресою [ADDRESS] ,\~що підтверджується\~Ордером №8311\~від 25.11.1987\~р.,\~а також\~Листом Сихівської\~районної адміністрації\~№34-вих-28264\~від 09.04.2021.\~За цією\~ж адресою,\~згідно з\~вище згаданим\~Листом,\~окрім Позивачки,\~також були\~зареєстровані:\~ [PERSON] -\~син [PERSON] ,\~ [INFO] ;\~ [PERSON] -\~сестра Позивачки,\~ [INFO] ;\~ [PERSON] -\~чоловік [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Ордер на\~жиле приміщення\~квартиру [ADDRESS] \~від 25.11.1987\~р.\~було видано\~Виконавчим комітетом\~радянської районної\~Ради народних\~депутатів м.Львова\~від 25.11.1987р.\~на ім?я\~ [PERSON] .\~В цей\~ордер окрім\~основного квартиронаймача\~ [PERSON] \~включені члени\~її сім?ї\~-\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] та\~ [PERSON] .\~ [PERSON] померла\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~про смерть.\~Згідно довідки\~№751/02-14\~від 28.09.2022\~виданої Шостою\~Львівською державною\~нотаріальною конторою\~Львівської області,\~ [PERSON] є\~спадкоємцем за\~заповітом після\~смерті матері\~ [PERSON] .\~ [PERSON] ,\~батько позивачки,\~помер [INFO] .\~Так,\~в травні\~2021\~року [PERSON] \~звернулась до\~Сихівського районного\~суду м.Львова\~з позовною\~заявою до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~про визнання\~їх такими,\~що втратили\~право на\~користування житловим\~приміщенням,\~квартирою [ADDRESS] . Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 16.02.2022р. задоволено позовну заяву [PERSON] та знято з реєстрації вищевказаних осіб. Однак, постановою Львівського апеляційного суду від 18.08.2022р. рішення Сихівського районного суду м.Львова від 16.02.2022р. в частині задоволення позовних вимог до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - скасовано і в тій частині ухвалено нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог до [PERSON] . В решті рішення Сихівського районного суду м.Львова від 16.02.2022р. залишено без змін. На даний час за вище вказаною адресою зареєстровані лише [PERSON] та її племінник [PERSON] , що підтверджується Відомостями з Реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб №139313 від 18.10.2023р. Однак виникла необхідність повторно звернутись до Сихівського районного суду м.Львова з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням з тих підстав, що після набрання законної сили рішенням Львівського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року по день подачі цього позову до суду Відповідач не проживає у квартирі [ADDRESS] . Так, як вбачається з Актів виданих ОСББ «Полуботка-17» від 21.01.2023р., 10.05.2023р. 25.07.2023р. та 30.08.2023р. [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] більше ніж останніх 6-ти місяців, не сплачує комунальні послуги, не бере участі у облагородженні квартири. Всі витрати по утриманню квартири несе Позивачка повністю самостійно, без підтримки Відповідача. [PERSON] з жовтня 2020 року перебуває на військовій службі. Військові заходи з мобілізації військовозобов?язаних відбувались в Україні в період з 17 березня 2014 року до 25 вересня 2016 року, який завершився 26 вересня 2016 року звільненням в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації. Особливий період в Україні розпочався з 17 березня 2014 року та 24 лютого 2022 року. Після звільнення в запас військовослужбовців у 2016 році, наступна мобілізація в Україні розпочалася 24.02.2022. Таким чином, [PERSON] вступив на військову службу за контрактом у 2020 році і проходить її по даний час. Він не був мобілізованим ані у 2020 році, ані у 2022 році, не являється військовослужбовцем строкової військової служби або направленим на альтернативну (невійськову) службу, не підпав призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, що власне й вимагає пп.1 п.3 ст.71 ЖК УРСР. [PERSON] являється військовослужбовцем за контрактом - тобто виявив бажання проходити військову службу, але не був мобілізованим в особливий чи військовий період. Окрім іншого [PERSON] народжений [INFO] . В період, коли він вступив на військову службу у 2020 році йому вже виповнилось 19 років. [PERSON] до його повноліття не міг самостійно обирати своє місце проживання та залежав від рішення його батьків, то з часу, коли йому виповнилось 18 років тобто з 16.02.2019 року і до 2020 року, коли вступив на військову службу за контрактом, у нього був рік, щоб вселитись у спірну квартиру [ADDRESS] або звернутись до суду з позовною заявою до [PERSON] , про усунення перешкод у користуванні спірною квартирою, якщо такі перешкоди йому чинились, однак жодних дій, які б свідчили про його зацікавленість цією квартирою відповідачем не було вчинено. У зв`язку із вищенаведеним позовну заяву просить задоволити. Ухвалою від 20.11.2023 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою від 04.07.2024 провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням зупинено до припинення перебування відповідача [PERSON] у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Ухвалою від 07.10.2025 поновлено провадження у справі. Позивач та її представник у судовому засіданні позовну заяву підтримали та просять таку задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень сторони позивачів щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 47 Конституції України\~передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно із частиною четвертою\~статті 9 ЖК УРСР\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Стаття 71 ЖК Української РСР\~встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Отже, збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім`ї є одним із способів захисту житлових прав фізичних осіб. Відповідно до\~статті 72 ЖК Української РСР\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей\~71,\~72 ЖК Української РСР\~дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК Української РСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Квартира складається з чотирьох кімнат загальною площею 50,6 кв.м. [PERSON] , [PERSON] разом із своїми дітьми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були вселені у вищевказану квартиру на підставі ордеру №8311 Виконавчого комітету Радянської районної Ради народних депутатів м.Львова від 25.11.1987. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.05.2004 [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.04.2015 [PERSON] помер [INFO] . Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 16.02.2022 позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задоволено. Визнано [PERSON] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Визнано [PERSON] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Визнано [PERSON] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Визнано [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Постановою Львівського апеляційного суду від 18.08.2022 апеляційну скаргу [PERSON] представника [PERSON] задоволено частково. Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 16 лютого 2022 року в частині задоволення позовних вимог до [PERSON] про визнання втратившим право на користування житловим приміщенням скасовано і в тій частині ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог до [PERSON] . В решті рішення Сихівського районного суду м.Львова від 16 лютого 2022 року -залишено без змін. Згідно відповіді [INFO] від 02.10.2025 наказом начальника [INFO] від 16.04.2024 №179-ОС [PERSON] призупинено військову службу з 06.04.2024. Згідно відповіді [INFO] від 11.11.2025 [PERSON] призупинено військову службу з 06.04.2024 на підставі витягу з Єдиного реєстру досудових рослідувань від 06.04.2024 за №32034340050000098 П`ятого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Хмельницькому, у зв`язку із самовільним залишенням ВЧ 13.03.2024. Факт не проживання відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , понад встановлені строки, підтверджується: актом ОСББ Полуботка -17 від 21.01.2023, актом ОСББ Полуботка -17 від 10.05.2023, актом ОСББ Полуботка -17 від 25.07.2023, актом ОСББ Полуботка -17 від 30.08.2023. Зокрема, як вбачається із акту ОСББ Полуботка -17 складеного комісією у складі голови ОСББ Полуботка-17 Чопко К.М., бухгалтера [PERSON] від 01.12.2025 [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживає більше двадцяти років та останніх шість місяців за даною адресою не з`являвся. Таким чином,\~судом встановлено,\~що [PERSON] \~призупинено військову\~службу з\~06.04.2024\~в зв`язку\~з самовільним\~залишенням ВЧ\~ [INFO] ,\~останній не\~проживає за\~адресою [ADDRESS] ,\~що підтверджується\~актами ОСББ\~Полуботка-17,\~зокрема згідно\~акту від\~01.12.2025 [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживає більше двадцяти років та останніх шість місяців за даною адресою не з`являвся, поважних причин непроживання чи доказів щодо чинення йому перешкод у користуванні такою, суду не надано. Відтак, позовні вимоги позивача [PERSON] про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є підставними та обґрунтованими, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Питання щодо судових витрат слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі 9, 71, 72 ЖК УРСР та

Outcome: approved