Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Адвокат Коваль О.В., який діє в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 90738,10 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 25.02.2022 о 08:50 год. в м. Миколаєві на перехресті вулиць Велика Морська та Леніна, водій [PERSON] , керуючи автомобілем Peugeot 108 д.н.з. [NUMBER] , була неуважною, не слідкувала за дорожньою обстановкою при наближенні до нерегульованого перехрестя, не надала перевагу в русі автомобілю KIA Sportage д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що рухався по головній дорозі. Внаслідок зазначеної ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, чим завдано матеріальні збитки. Згідно з постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 31.08.2022 справа №487/2501/22, водія [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Власником транспортного засобу KIA Sportage д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] , а власником Peugeot 108 д.н.з. [NUMBER] є відповідач. Згідно висновку експерта №64-22 від 27.06.2022 вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля KIA Sportage д.н.з. [NUMBER] складає 218138,10 грн. Страховою компанією відповідача, позивачу відшкодовано 127400 грн. в рахунок матеріального збитку в результаті ДТП, із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу. За таких обставин різниця між середньою ринковою вартістю пошкодженого транспортного засобу та страховою виплатою в межах страхового ліміту підлягає стягненню з власника транспортного засобу [PERSON] у розмірі 90738,10 грн. Ухвалою від 28.02.2025 відкрите провадження в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання. 14.05.2025 представник відповідача адвокат Зачепіло З.Я. подала до суду заяву про поновлення процесуального строку на подання відзиву та відзив на позовну заяву в якому просила в задоволенні позову відмовити та закрити провадження у справі. Зазначивши, що відповідач не погоджується з позовними вимогами та висновком експертизи щодо вартості та характеру пошкоджень внаслідок ДТП яке сталося 25.02.2022. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Peugeot 108 д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , була застрахована. З метою отримання відшкодування збитків, заподіяних в наслідок ДТП, позивач звернувся із заявою про настання страхової події та виплати страхового відшкодування. Страховик належним чином виконав покладені на нього обов`язки та здійснив позивачеві виплату матеріальних збитків в розмірі 127400 грн. Згідно проведеної експертизи, на замовлення позивача, вартість матеріального збитку визначена 218\~138,10 грн. Позивач з вимогою до відповідача у позасудовому порядку про відшкодування шкоди не звертався. Позивач не повідомив та не запросив відповідача на проведення огляду транспортного засобу, що порушує принцип змагальності та рівності сторін. Тому під час проведення експертного дослідження висновок експерта виконано з порушенням п. 5.2 Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, оскільки не було здійснено виклику заінтересованих осіб для технічного огляду, із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ, отже висновок експерта є недопустимим доказом. Тому вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесених ним фактичних витрат на ремонт автомобіля. Також не надано жодних доказів які б підтверджували проведення ремонту у зазначеному обсязі та за заявлену суму, актів виконаних робіт, оплати запчастин та матеріалів. Ухвалою від 29.05.2025 закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив про їх задоволення. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнала, просила в їх задоволенні відмовити з підстав зазначених у відзиві на позов. Також зазначивши, що вважає вартість автомобіля KIA Sportage д.н.з. [NUMBER] , 2007 року випуску завищеною, тому страхова компанія відшкодувала позивачу матеріальні збитки в повному обсязі. Крім того, вказувала, що під час проведення експертного дослідження висновок експерта виконано з порушенням п. 5.2 Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, оскільки її не було викликано для технічного огляду транспортного засобу. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частинами першою-четвертою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , автомобіль KIA Sportage д.н.з. [NUMBER] , 2007 року випуску належить на праві власності позивачу [PERSON] . Власником автомобіля Peugeot 108 д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] , що останньою не заперечувалось. Як вбачається з постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 31.08.2022, 25.02.2022 о 08:50 год. в м. Миколаєві на перехресті вулиць Велика Морська та Леніна, водій [PERSON] , керуючи автомобілем Peugeot 108 д.н.з. [NUMBER] , була неуважною, не слідкувала за дорожньою обстановкою при наближенні до нерегульованого перехрестя, не надала перевагу в русі автомобілю KIA Sportage д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що рухався по головній дорозі. Внаслідок зазначеної ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, чим завдано матеріальні збитки. Вказаним [PERSON] порушила вимог п. 2.4.б, 16.11 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Цією ж постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 31.08.2022 справа №487/2501/22, водія [PERSON] визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Постанова набрала законної сили, [PERSON] не оскаржувалась. На момент вчинення ДТП [PERSON] , остання мала чинний поліс №ЕР-205201520 ПАТ «СК «Українська страхова група» обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 17.03.2022 [PERSON] звернувся з повідомленням до ПАТ «СК «Українська страхова група» про ДТП, в якій обґрунтував факти про подію. Також, 18.03.2022 позивач звернувся до страховика із заявою про страхове відшкодування за договором ОСЦПВВНТЗ. Згідно звіту №64-22 від 22.06.2022 про незалежну оцінку майна з визначення вартості матеріального збитку, складеного головою\~Миколаївського регіонального\~відділення союзу\~експертів України\~(оцінювач)\~ [PERSON] ,\~в результаті\~дослідження \~встановлено,\~що вартість\~відновлювального ремонту\~автомобіля KIA\~Sportage\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~з урахуванням\~ПДВ в\~запчастинах,\~становить \~329896,21\~грн.,\~ а\~ринкова вартість\~вказаного автомобіля\~ на\~дату оцінки,\~з урахуванням\~коефіцієнту фізичного\~зносу,\~що дорівнює\~0,70,\~становить 218138,10\~грн.,\~ тобто\~вартість відновлювального\~ремонту автомобіля\~перевищує його\~ринкову вартість,\~тому вартість\~матеріального збитку,\~заподіяного в\~результаті ДТП станом на 25.02.2022 власникові автомобіля KIA Sportage д.н.з. [NUMBER] , становить 218138,10 грн. Страховою компанією\~ПАТ «СК\~«Українська страхова\~група»було\~визнано страховим\~випадком ДТП, що сталася 25.02.2022 та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 127400 грн. в рахунок матеріального збитку, що не спростовано відповідачем. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону №1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (абзац 2 пункту 15 вказаної вище постанови). У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди (абзац 3 пункту 15 Постанови Пленуму №4 від 01.03.2013 року). Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (абзац 4 пункту 15 Постанови Пленуму №4 від 01.03.2013 року). Статтею 30.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Згідно статті 30.2 вказаного вище Закону, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, який згідно зі статтею 8ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. З таких же висновків виходив Верховний Суд у постановах від 19.09.2018р. у справі № 643/4161/15, від 31.03.2021р. у справі № 127/19300/17. Судом встановлено, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля, становить 329896,21 грн., що значно\~перевищує ринкову\~вартість транспортного\~засобу до\~ДТП,\~яка складає\~ \~ на\~дату оцінки\~ \~218138,10\~грн.,\~ За таких обставин, відповідно до статті 30.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», автомобіль KIA\~Sportage\~д.н.з.\~ [NUMBER] вважається фізично знищеним. Отже, у даному випадку підлягає відшкодуванню різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Аналізуючи наявні у справі докази, суд врахував також умови реалізації принципу змагальності сторін у цивільному процесі, необхідність додержання принципу справедливості судового розгляду, наголосивши, що суд лише оцінює надані сторонам докази, але сам їх не збирає. Відповідач, не визнаючи позовні вимоги, вказувала на те, що ринкова вартість автомобіля KIA\~Sportage\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~яка визначена оцінювачем [PERSON] у звіті №64-22 від 22.06.2022 є завищеною. Проте, відповідач суду не надала будь-яких доказів іншої ринкової вартості цього автомобіля на момент ДТП, рівно як і доказів того, що залишкова вартість автомобіля є іншою, ніж визначена оцінювачем [PERSON] . Між тим факт пошкодження в ДТП автомобіля KIA Sportage д.н.з. [NUMBER] , не спростовує. Відповідачу судом було роз`яснено її право на подання звіту або проведення експертизи щодо вартості матеріального збитку, завданого власникові автомобіля KIA Sportage, проте відповідач вказані докази не надала та до суду із відповідним клопотанням не зверталась. Щодо доводів відповідача про неповідомлення її про огляд пошкодженого транспортного засобу та виконання звіту, суд зазначає наступне. Відповідно до п.5.2 Методики у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку. У постанові Верховного Суду від 23.11.2020 року у справі №643/10751/16-ц викладено правовий висновок, що методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів не вимагає присутності винуватця при огляді, а передбачає лише його бажане повідомлення про час та місце огляду. Отже, присутність заінтересованих осіб не є імперативною вимогою, а забезпечується лише у разі наявності відповідної потреби. Якщо ж його не було при проведені огляду, то оцінка не може бути поставлена під сумнів з цих підстав. При цьому, відповідач не навів об`єктивного підтвердження того, що її відсутність під час огляду пошкодженого під час ДТП автомобіля KIA\~Sportage\~д.н.з.\~ [NUMBER] призвела до неправомірності наведених у звіті розрахунків. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, приймаючи до уваги, що ремонт автомобіля KIA\~Sportage\~д.н.з.\~ [NUMBER] є економічно необґрунтованим, встановивши сплату позивачу ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» страхового відшкодування в розмірі 127400 грн., суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача (винуватця ДТП) різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, з урахуванням виплачених коштів страховою компанією, що становить 90738,10 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача судових витрат у сумі 10000 грн. на правничу допомогу суд приходить до наступного. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Так з матеріалів справи вбачається, що правничу допомогу у цій справі [PERSON] надавав адвокат Коваль О.В. на підставі ордеру б/н від 01.02.2025. Адвокатом Ковалем О.В. при пред`явленні позову було зазначено, що попередній розрахунок витрати на правничу допомогу складав 10000 грн. Проте,\~в порушення\~вимог ст.\~137\~ЦПК України,\~позивачем суду\~не надано\~детальний опис\~робіт (наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~ \~здійснених ним\~витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги тадоказів оплати наданих послуг адвокатом. Суд, при вирішенні питання про відшкодування витрат на правову допомогу враховує позицію Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) відповідно до якої склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини щодо відшкодування судових витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95), який вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат,\~лише якщо буде доведено, що такі витрати були\~фактичними\~і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, представником позивача не надано доказів понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі та до закінчення судових дебатів у справі сторона не зробила заяву, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду будуть надані доказі щодо витрат на правничу допомогу, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Outcome: approved