Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Позивач АТ «Криворізька теплоцентраль» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість по оплаті за послугу з постачання теплової енергії, що виникала за адресою надання послуг: [ADDRESS] у розмірі основного боргу 42696,69 грн. за період з 01.11.2017 по 31.03.2025, інфляційні витрати у сумі 9404,26 грн., 3% річних у сумі 2628,18 грн. пеню у розмірі 1129,68 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. Ухвалою суду\~від 16\~вересня 2025\~року прийнято\~до розгляду\~позовну заяву\~та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Учасники справи у судове засідання не з`явились, поряд з тим скористались своїми процесуальними правами щодо подачі заяв по суті справи відповідно до положень ст. 174 ЦПК України. Так, у відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] заявлений до неї позов визнала частково. Просила застосувати наслідки пропуску строків позовної давності до частини позовних вимог. Зазначає, що позивач до суду звернувся з даним позовом 07.07.2025 року, тому позовні вимоги про стягнення боргу за період з01.11.2017 по 01.07.2022 року може бути застосовано позовну давність. У відповіді на відзив представник позивача заперечив проти застосування строків позовної давності, як вбачається із детального розрахунку заборгованості ,, наявного в матеріалах справи, відповідачем періодично здійснювались оплатим здійснювались оплати\~за надані\~послуги,\~а саме:-\~у квітні\~2018\~року у\~сумі 500\~грн.\~00\~коп.,\~тоді як\~нарахування за\~цей місяць\~взагалі були\~відсутні;-\~у червні\~2018\~року у\~сумі 300\~грн.\~00\~коп.,\~тоді як\~нарахування за\~цей місяць\~взагалі були\~відсутні;-\~у серпні\~2018\~року у\~сумі 2000\~грн.\~00\~коп.,\~тоді як\~нарахування за\~цей місяць\~взагалі були\~відсутні;-\~у жовтні\~2018\~року у\~сумі 300\~грн.\~00\~коп.,\~тоді як\~нарахування за\~цей місяць\~взагалі були\~відсутні;-\~у квітні\~2021\~року у\~сумі 2250\~грн.\~00\~коп.,\~при нарахуваннях\~у сумі\~2250\~грн.\~00\~коп;-\~у липні\~2021\~року у\~сумі 200\~грн.\~00\~коп.,\~у серпні\~2021\~року у\~сумі 500\~грн.\~00\~коп.,\~у вересні\~2021\~року у\~сумі 500\~грн.\~00\~коп.,\~тоді як\~нарахування за\~ці місяці\~взагалі були\~відсутні;-\~у жовтні\~2021\~року у\~сумі 800\~грн.\~00\~коп.,\~при нарахуваннях\~у сумі\~259\~грн.\~33\~коп//.\~Строк позовної\~давності постійно\~переривався вчиненням\~відповідачем дій\~по оплаті\~послуг з\~централізованого опалення/постачання\~теплової енергії,\~а саме\~тоді,\~коли платежі\~здійснювались у\~період,\~коли нарахування\~взагалі були\~відсутні та\~коли сума\~нарахувань була\~меншою ніж\~оплата Відповідача,\~що свідчить\~про визнання\~відповідачем свого\~обов`язку\~щодо сплати\~наданих послуг\~та існування\~заборгованості по\~їх сплаті,\~у зв`язку\~з чим\~клопотання про\~застосування до\~виниклих правовідносин\~строку позовної\~давності задоволенню\~не підлягає. посилаючись на впровадження на території України обмежень, спричинених поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та перериванням цих строків у зв`язку з частковою сплатою боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. Важає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд, з`ясувавши позиції сторін щодо спірних правовідносин, повно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до положень статті 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Як встановлено судом, відповідачу [PERSON] відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить на праві власності квартири [ADDRESS] . За відомостями реєстру Криворізької міської територіальної громади [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою [ADDRESS] з 18.02.2020 року. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню та гарячому водопостачанню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі Закон № 2189-VIII), Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 р. № 2633-IV (далі Закон № 2633-IV). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (частина третя статті 9 Закону № 2189-VIII). Відповідно до частини шостої статті 19 Закону № 2633-IV, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Акціонерним товариством «Криворізька теплоцентраль» відповідно до тарифів на теплову енергію, постачається теплова енергія (централізоване опалення) до житла відповідача, однак ним зобов`язання по оплаті за надані послуги здійснюється неналежним чином. Так, згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості, сума боргу по оплаті за спожиту послугу з постачання теплової енергії квартири [ADDRESS] за період з 01.11.2017 по 31.03.2025 становить 42\~696,69 грн. Крім того, згідно з частиною другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Беручи до уваги зазначене, правовідносини і зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанови Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11, від 20 червня 2012 р. у справі № 6-68цс12, від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13; постанова Верховного Суду від 17 січня 2020 року у справі № 369/88/17, провадження № 61-4924св18). Отже, вирішуючи спори цієї категорії, судам слід враховувати, що правовідносини, які склалися між сторонами щодо надання та отримання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Аналогічна позиція викладена в листі Верховного Суду України від 01 липня 2014 року щодо аналізу практики застосування статті 625 ЦК України в цивільному судочинстві. Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача на його користь інфляційних втрат у сумі 9404,26 грн. та 3% річних у сумі 2628,18 грн., пеня у розмірі 1129,68 грн. нарахованих на суму несплаченої заборгованості. Тобто, між сторонами склалися правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди, на які відповідно до частини другої статті 625 ЦК України нараховується індекс інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини другої статті 625 ЦК України та погоджується з наданим позивачем розрахунком 3% річних та інфляційних втрат. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки належним чином повідомлений про дату слухання справи відповідач відзиву на позов до суду та доказів на його обґрунтування, суду не надав, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, суд з вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved