Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Позивачка через свого представника звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 10.12.2018, зареєстрований за № 12043 про стягнення\~з неї на користь АТ «Перший\~Український Міжнародний\~Банк» заборгованості на загальну суму 30\~324,52 грн., в т.ч.: 16160,63 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 10291,07 грн. прострочена заборгованість за комісією; 3442,82 грн. прострочена заборгованість за процентами; 430,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису. При ухваленні рішення вирішити питання про стягнення понесених нею судових витрат. Позовні вимоги [PERSON] мотивовані тим, що спірним виконавчим написом порушено її права, оскільки нотаріус не перевірив факт безспірності суми заборгованості, пред`явленої до стягнення, та стягувачем для вчинення виконавчого напису було пред`явлено договір, який нотаріально не посвідчений. Тому сторона позивачки вважає, що виконавчий напис № 12043 від 10.12.2018 є таким, що не підлягає виконанню. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, наведених позовній заяві. Представник відповідача до початку розгляду справи по суті надав заяву, в якій визнав вимоги [PERSON] \~у повному\~обсязі.\~Просив справу\~розглянути без\~його участі\~та стягнути\~з АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на користь позивачки 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову. Треті особи про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, але в судове засідання не з`явилися з невідомих причин. Заслухавши представника позивачки, дослідивши письмові докази у справі, суд зазначає наступне. Судовим розглядом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця\~виконавчого округу\~міста Києва\~Юхименко О.Л. перебуває виконавче провадження № 63403024 (а.с. 17-19, 20) про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в сумі 30324,52 грн. на підставі виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Хара Н.С.\~від 10.12.2018\~за №\~12043 (а.с. 15). Не погодившись з діями відповідача та вчиненням нотаріальної дії (вчинення виконавчого напису), позивачка звернулася до суду, так як вважає, що виконавчий напис є незаконним і таким, що не підлягає виконанню. Суд повністю\~погоджується з\~доводами\~\~сторони позивачки та при ухваленні рішення зважає на таке. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~від 02.09.1993 року № 3425-XII встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до приписів якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло небільше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні правила і умови вчинення виконавчого напису містяться у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому\~наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Верховний суд України у своїй постанові від 05.07.2017 (справа №754/9711/14-ц) зазначив, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Згідно з положеннями п. 3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Сторона позивачки обґрунтовує свої вимоги тим, що суму заборгованості, на стягнення якої видано виконавчий напис, не можна вважати безспірною, оскільки нарахування заборгованості по комісії в сумі 10\~291,07 грн. є безпідставним. На момент винесення виконавчого напису у розпорядженні нотаріуса була відсутня вимога до боржника, що викликає обґрунтований сумнів у тому, що на момент винесення спірного виконавчого напису, приватний нотаріус міг об`єктивно пересвідчитись у наявності безспірності вказаної заборгованості. Відповідно позивачка не мала можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору щодо суми заборгованості. Отже, стягувач не звертався до [PERSON] з приводу наявності підстав для безспірного списання заборгованості та погодження суми заборгованості, а нотаріусом не було перевірено та не встановлено її позицію щодо заборгованості, на стягнення якої видано виконавчий напис. На підтвердження протилежного матеріали справи не містять жодних доказів, а тому суд вважає, що позивачка була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості оспорити вимоги відповідача, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Не врахувавши та не перевіривши факту наявності чи відсутності між сторонами спору щодо заборгованості, нотаріус тим самим порушив положення\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат»,\~вчиняючи спірний виконавчий напис. Крім цього, суд також враховує, що 26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Відтак нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 в перегляді ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 відмовлено. Пункт 1 зазначеного Переліку в редакції, чинній на день вчинення виконавчого напису, визначає, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Отже, станом на дату вчинення спірного виконавчого напису чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання нотаріусу оригіналу нотаріально посвідченого договору, чого відповідачем зроблено не було. Вчинення виконавчого напису нотаріусом за відсутності нотаріально посвідченого договору суперечить вимогам закону (ст. 87 Закону України «Про нотаріат», приписам Постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999). Така ж правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 (провадження №12-5гс21). В той же час письмова пропозиція укласти договори (оферта) від 26.10.2013 (а.с. 14) нотаріально посвідчена не була. Іншого договору, зокрема № GP-5313422 від 26.10.2013, в ході судового розгляду суду надано не було і матеріали справи такого не містять. Тому, виходячи із встановлених обставин справи, положень чинного законодавства, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог [PERSON] про визнання спірного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. При ухваленні рішення суд також вирішує долю понесених позивачкою судових витрати на оплату судового збору в розмірі 1816,80 грн. (1211,20 грн. збір за подачу позовної заяви + 605,60 грн. збір за подачу заяви про забезпечення позову) (а.с. 28, 107), а саме у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, стягує з АТ «Перший\~Український Міжнародний\~Банк» на користь [PERSON] половину суми судового збору, сплаченої при поданні позову, а іншу частину (в розмірі 50 відсотків) повертає їй з державного бюджету на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України. Крім цього, з відповідача також підлягають стягненню понесені [PERSON] витрати на правничу допомогу (а.с. 26, 27). Разом з цим, з врахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципів співмірності й розумності судових витрат, критерію реальності, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, значимості вчинених адвокатом дій (надання послуг), розмір заявлених\~витрат є\~завищеним та\~не відповідає\~обсягу й\~складності виконаної\~представником роботи,\~а тому\~суд вважає\~необхідним зменшити\~заявлений розмір\~цих витрат\~та стягує\~з АТ\~«Перший Український\~Міжнародний Банк»\~в цій\~частині кошти у сумі 2500 грн.

Outcome: approved