Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

До Дарницького районного суду м. Києва звернулись [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Управління з надання адміністративних послуг Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, Київська міська рада, Дарницька районна в м. Києві Державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обгрунутвання позову зазначено, що позивачі є наймачами квартири [ADDRESS] . Крім позивачів квартиронаймачами вказаної квартири є також відповідачі. Вказана квартира була надана на підставі рішення виконкому Залізничої районної ради від 28.07.1969 року № 1201, чоловіку позивача [PERSON] , та сім`ю у складі чотирьох осіб. У зв`язку зі смертю основного квартиронаймача [PERSON] , на підставі наказу № 127 від 14.10.2010 року було внесено зміни в договір найму, а саме переоформлено договір найму квартири на [PERSON] . Відповідачі зареєстровані у вищевказаній квартирі по теперішній час, але не більше трьох років в квартирі не проживають. Останні самостійно покинули вищевказану квартиру, забрали всі свої особисті речі, та не проживають з 2021 року за вказаною адресою. Відповідачі не сплачують плату за користування жилим приміщенням та комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню квартири. Враховуючи, що комунальні послуги нараховуються на всіх зареєстрованих осіб позивачі просять суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.08.2024 року відкрито спрощене позовне провадження, призначено справу до судового розгляду. Представника позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав зазначених у позові, наполягала на задоволенні позовних вимог. В подальшому надала заяву про проведення засідання без участі представника позивача. Від представник Управління з надання адміністративних послуг Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації надійшли письмові пояснення відповідно до яких зазначено, що до повноважень центру не входить зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи, адміністратор центру тільки реєструє та направляє документи до суб`єктів надання адміністративних послуг. Від представника Дарницької районної в місті Києві Державної адміністрації надійшли письмові пояснення, відповідно до яких остання просить розгляд справи проводити без участі представника, просила прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Від представника Київської міської ради надійшли письмові пояснення, відповідно до яких зазначено, що позивачем не пред`явлено Київській міський раді жодної позовної вимоги та Київська міська рада не вчиняла жодних дій, які б порушували права позивачів. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини поважності неявки суд не повідомили. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання відповідачів, які не повідомили про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до ордеру № В 111858 від 13.08.1969 року вбачається, що [PERSON] , надано право на зайняття жилого приміщення площею 30,4 кв. м., в квартирі за адресою: [ADDRESS] , разом зі своєю родиною: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно з витягом з наказу № 127 від 14.10.2010 року, було внесено зміну у договорі найму житлових приміщень, відповідно до якого було за спільною згодою усіх дорослих членів сім`ї в зв`язку з смертю основного квартиронаймача [PERSON] було переоформлено договір найму на [PERSON] . Згідно з актами про не проживання осіб за місцем реєстрації від 04.06.2024 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не проживає за місцем реєстрації більше двох років по теперішній час, про що свідчать сусіди. Допитана в судовому засіданні свідки [PERSON] , та [PERSON] , зазначили що перебувають у дружніх відносинах з відповідачами, вказали що їм відомо, що відповідачі виїхали за кордон повертатись не збираються, комунальні послуги сплачують позивачі в повному обсязі, відповідачі у в утриманні квартири не приймають участь. Відповідно до ч. 1,2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до статті 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Згідно з частиною четвертою статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством. Відповідно до частини першої статті 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У частині третій статті 71 ЖК УРСР наведено випадки, у яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців. Вичерпного переліку поважності причин непроживання в житловому приміщенні законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує в кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи. Згідно статтею 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Отже, позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. При вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно встановити факт відсутності особи у жилому приміщення понад шість місяців та поважність причин такої відсутності. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначаються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ЦПК України щодо оцінки доказів. У постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц висловлений висновок щодо застосування статей 71,72 ЖК Української РСР, який полягає в тому, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Вказано, що саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Таким чином, оскільки відповідачі у вищевказаній квартирі не проживає понад 2 роки, не сплачують комунальні послуги, будучи зареєстрованими у ній, що порушує права та законні інтереси позивачів. Належних доказів на підтвердження факту не проживання відповідачів у спірній квартирі з поважних причин з 2021 року в судовому засіданні не встановлено, на даний час відсутня будь-яка домовленість між позивачем та відповідачами на право користування житловим приміщенням, позивачі несуть витрати по його утриманню, які нараховуються згідно численності зареєстрованих осіб, враховуючи наведене суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивачів підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved