Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

В жовтні 2023 року голова правління Кредитної спілки «Одеська обласна кредитна спілка військовослужбовці та працівників силових відомств «Співдружність» звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовними вимогами до [PERSON] про витребування нежитлового підвального приміщення №510 за адресою [ADDRESS] , загальною площею 141,5 кв.м. В обґрунтування позову зазначено, що в березні 2007 року між [PERSON] та Кредитною спілкою Одеська обласна кредитна спілка військовослужбовці та працівників силових відомств «Співдружність»\~ укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення підвалу №510 загальною площею 141,5 кв.м розташованого за адресою: [ADDRESS] посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О.Б, зареєстрованого в реєстрі №526. 19.04.2007 року згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (№4296528) за Позивачем зареєстровано право власності на нежитлове приміщення підвалу №510 загальною площею 141,5 кв.м розташованого за адресою: [ADDRESS] реєстраційний номер №16461761, запис №168 в книзі №62 нежиле 57 Одеського комунального підприємства «Одеське міське-бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості». В 2007 року голова правління Кредитної спілки\~ [PERSON] (який був звільнений з посади на час здійснення правочину) продав приміщення [PERSON] , згідно договору купівлі-продажу, що зареєстровано в реєстрі №3567. Право власності на підставі вказаного договору було зареєстровано КП «Одеське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 12.12.2007 р. Позивач наголошує, що кошти від продажу нерухомості на рахунки Кредитної спілки не надходили. 10.04.2008 року [PERSON] уклала договір купівлі-продажу спірного нежитлового приміщення з [PERSON] , що посвідчено приватним нотаріусом Чапським А.Е, про що у реєстрі нотаріальних дій внесено запис №800, зареєстрованого у Державному реєстрі правочинів за №5757347. Право власності зареєстровано КП «Одеське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 21.04.2008 р. в книзі під №76 неж-90 запис №168. [PERSON] \~уклав із АТ «Альфа Банк» 10.04.2008 р. \~кредитний договір\~№116-В, відповідно до умов якого він отримав кредитні кошти в розмірі 230000,00 дол США під 14.5% річних строком до 10.04.2028 р. На підставі договору іпотеки від 10.04.2028 р. укладеного між АТ «Альфа банк» та [PERSON] , в рахунок забезпечення зобов`язань останнього за вищевказаним кредитним договором спірне нежитлове приміщення передано в іпотеку банку. В жовтні 2009 року Правління та наглядова рада Кредитної спілки дізнались про дані обставини та одразу подали заяву до Приморського РО ОМУ УМВС в м. Одесі про шахрайські дії. У зв`язку з чим порушено кримінальну справу №01200900133 відносно [PERSON] , [PERSON] та невстановлених осіб за ознаками складу злочинів, передбачених ч.ч.2, 3 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України. На момент звернення до суду в рамках кримінального провадження, що внесено до ЄДРДР за №12014160500000185 тривають слідчі дії. Постановою слідчого СУ ГУМВС України в Одеській області № б/н від 17.01.2012 р. [PERSON] , в якій зазначено, що приміщення є об`єктом шахрайських дій у результаті яких Позивач поніс матеріальні збитки, на приміщення накладено арешт. 20.09.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис за №19101 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь АТ «Альфа Банк» у сумі 417360,47 доларів США за рахунок іпотеки, а саме спірного приміщення. Вказаний виконавчий напис пред`явлено АТ «Альфа Банк» до виконання приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Щербакову Ю.С. (виконавче провадження №56588805). В рамках виконавчого провадження приватним виконавцем вжито заходів з реалізації спірного нерухомого майна шляхом його продажу на ДП «Сетам» в липні 2019 року. 12 вересня 2019 року приватний нотаріус Сегеченко І.М. провела реєстрацію приміщення на\~ [PERSON] . Позивач\~зазначає, що ним подавалась в липні 2019 року позовна заява з вимогами визнання недійсними результатів торгів від 05.07.20219 р., відкрито провадження по справі №522/11895/19, однак вимоги залишені без задоволення. В грудні 2020 р. Позивач звертався з позовною заявою до [PERSON] , за участі третьої особи приватного нотаріусу Сегеченко Ірини Миколаївни про визнання протиправним та скасування свідоцтва про реєстрацію права власності. За результатами розгляду справи №522/23723/20 в задоволені позовних вимогах відмовлено. В зв`язку із вказаними вище обставинами Позивач вирішив звернутись до суду з позовними вимогами до [PERSON] щодо витребування спірного майна, як недобросовісного набувача, згідно ст. 387, 388 ЦК України. Ухвалою суду від 27 жовтня 2023 року відкрито провадження по справі, встановлено загальний порядок розгляду справи. 17 листопада 2023 року від представника [PERSON] адвоката Кравець І.Г. до суду надійшов відзив на позовну заяву. В якому відповідачка не погоджується із вимогами Позивача, вважає, що Позивачем порушені строки позовної давності встановлені нормами ЦК України, наголошує, що Позивачем не доведено належними доказами, що спірне нежитлове приміщення було у його власності та вибуло з його володіння поза його волею, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог на підставі ст. 388 ЦК України. Також від представника [PERSON] адвоката Кравець І.Г. до суду надійшла зустрічна позовна заява з вимогами до Кредитної спілки «Одеська обласна кредитна спілка військовослужбовці та працівників силових відомств «Співдружність» про витребування спірного майна та усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення.\~ В обґрунтування зустрічної позовної заяви зазначається, що [PERSON] на праві приватної власності належить нежитлове підвальне приміщення № 510, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Запис про державну реєстрацію нерухомого майна був внесений до державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегеченко Іриною Миколаївною на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 1756, виданий 12.09.2019 року (копія додається). Вищезазначений об`єкт нерухомості було придбано [PERSON] на електронних торгах ДП «СЕТАМ», відповідно до акту №56588805 приватного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 02 вересня 2019 року (копія додається). Згідно з протоколом № 417311 проведення електронних торгів, реєстраційний номер лота 354901 реалізоване нерухоме майно нежитлове підвальне приміщення № 510, загальною площею 141,5 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності боржнику на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чапським А.Е., 10 квітня 2008 року за реєстровим № 800, зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 21.04.2008 року, реєстраційний номер майна 16461761 придбане [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ). Після купівлі нежитлового підвального приміщення № 510, [PERSON] намагалася облаштувати його та використовувати у своїх цілях. Нею було встановлено охоронну систему та розпочато підготовку приміщення до використання, однак члени Кредитної спілки Одеської обласної кредитної спілки військовослужбовців та працівників силових відомств -«Співдружність» незаконно проникли до приміщення змінили дверні замки та не дають можливості використовувати приміщення. [PERSON] неодноразово зверталась до\~представників Кредитної спілки Одеської обласної кредитної спілки військовослужбовців та працівників силових відомств «Співдружність» з усними вимогами про усунення перешкод у здійсненні нею права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Однак Відповідач відмовився звільняти зайняте приміщення у добровільному порядку, що грубо і суттєво суперечить правам та свободам Позивача, закріплених в нормах чинного законодавства України. [PERSON] зверталася до Одеської місцевої прокуратури № 3 з приводу незаконних дій членів Кредитної спілки Одеської обласної кредитної спілки військовослужбовців та працівників силових відомств - «Співдружність» та її представників, захисту своїх порушених майнових прав та усуненні перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.\~ Однак, жодних дій проведено не було, а порушені права так і залишаються не захищеними, що змусило її звернутись з вимогами до суду. \~ \~ \~ \~ \~Протокольною ухвалою суду від 02.04.2024 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до Кредитної спілки «Одеська обласна кредитна спілка військовослужбовці та працівників силових відомств «Співдружність» про витребування спірного майна та усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення прийнято до розгляду в одному проваджені з первісним позовом. Ухвалою суду від 25.06.2024 року повернуто заяву представника Кредитної спілки «Одеська обласна кредитна спілка військовослужбовців та працівників силових відомств «Співдружність» про забезпечення позову, у зв`язку з порушенням вимог ст. 151 ЦПК України. Протокольною ухвалою від 25.06.2024 р. задоволено клопотання представника Кредитної спілки «Одеська обласна кредитна спілка військовослужбовців та працівників силових відомств «Співдружність» про виклик свідків по справі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою суду від 17.0.2024 року задоволено заяву представника Кредитної спілки «Одеська обласна кредитна спілка військовослужбовців та працівників силових відомств «Співдружність» про вжиття заходів забезпечення позову. Накладено арешт на нежитлове підвальне приміщення за адресою [ADDRESS] , загальною площею 141,5 кв.м. (реєстраційний номер нерухомого майна 1912760551101), що належить на праві власності [PERSON] 22.08.2024 року ухвалою суду відмовлено в прийняті заяви представника Кредитної спілки «Одеська обласна кредитна спілка військовослужбовців та працівників силових відомств «Співдружність» про зміну позовних вимог по справі за позовом Кредитної спілки «Одеська обласна кредитна спілка військовослужбовці та працівників силових відомств «Співдружність» до [PERSON] з підстав порушення вимог ст. 49 ЦПК України. Протокольною ухвалою від10.02.2025 закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до слухання по суті. В судовому засіданні були допитані свідки по справі [PERSON] , [PERSON] . Надано пояснення представником Позивача, який наполягав на задоволені позовних вимог. Представник відповідача, позивача за зустрічним позовом заперечував проти задоволення первісного позову та наполягав на задоволені зустрічної позовної заяви. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК). Згідно вимог ч.1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною п`ятою даної статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи та у частині восьмої статті наведено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 330 ЦК України встановлено, що, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього. Власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння (ст.387 ЦК України). Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень (ч.2 ст. 388 ЦК України). Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. Положення ст.388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Застосовуючи положення ч.2 ст. 388 ЦК України про те, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, суд повинен мати на увазі, що позов власника про витребування майна в особи, яка придбала його в результаті електронних торгів, проведених у порядку, встановленому для виконання судових рішень, підлягає задоволенню лише в тому разі, якщо торги були визнані недійсними, оскільки відповідно до ч.1 ст. 388 ЦК України, власник має право витребувати майно, яке вибуло з володіння поза його волею, і в добросовісного набувача. Згідно зі свідоцтвом від 12.09.2019, виданим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І.М., право власності на нежитлове підвальне приміщення №510, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 141,5 кв.м., належить\~ [PERSON] на підставі Акту про реалізацію предмету іпотеки, затвердженого приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. 02.09.2019. З вказаного свідоцтва вбачається, що зазначений об`єкт нерухомого майна раніше належав [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чапським А.Е. 10 квітня 2008 року за реєстровим номером №800, зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 21.04.2008 року, реєстраційний номер майна 16461761, номер запису 168 в книзі 76 неж-90. Також, з матеріалів справи вбачається, попереднім власником цього майна на підставі договору купівлі-продажу від 12 листопада 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О.Б. (реєстровий № 3567), була [PERSON] . Кредитною спілкою «Одеська обласна кредитна спілка військовослужбовці та працівників силових відомств «Співдружність» на підтвердження доводів щодо незаконності набуття [PERSON] права власності на спірне майно доказів не надано. Будь-яких доказів на підтвердження оспорювання позивачем факту набуття [PERSON] права власності на зазначене майно (договір купівлі-продажу від 10 квітня 2008 р., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чапським А.Е.), оспорювання договору іпотеки від 10 квітня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чапським А.Е., позивачем суду не надано. Суд зазначає, згідно інформації, що міститься в реєстрі Судової влади Позивач звертався до Приморського районного суду м. Одеси з вимогами до [PERSON] про визнання недійсними електронних торгів від 05.07.2019 р. протоколу №41731, лот 3549011; про визнання протиправним та скасування свідоцтва про права власності , однак рішеннями суду першої та апеляційної інстанції по справах №522/11895/19, №522/23723/20 всі вимоги Позивача залишені без задоволення. Слід зазначити, що наявність кримінального провадження відносно спричинення позивачу матеріальної шкоди в особливо великому розмірі, шляхом незаконного продажу спірного майна не спростовують правомірність набуття права власності [PERSON] , оскільки рішення з цього приводу відсутнє. На підставі зазначеного, Позивачем на підтвердження правомірності своїх позовних вимог до [PERSON] \~про витребування майна згідно положень ст. 387, 388 ЦК України не надано доказів того, що нежитлові підвальні приміщеня\~за адресою [ADDRESS] , були відчужені особою яка не мала на це право. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що в задоволенні позову Кредитної спілки «Одеська обласна кредитна спілка військовослужбовців та працівників силових відомств «Співдружність» до [PERSON] про витребування майна слід відмовити. Щодо строків позовної давності, суд відзначає наступне. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав - учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Згідно ч. 1ст.261ЦК України\~перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.\~ст. 252-255 ЦК України. При цьому ст.261ЦК України\~встановлено, що початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як вказує\~Верховний Суду постанові\~від 21жовтня 2020року у\~справі №509/3589/16-ц(провадження№ 61-16895св18)\~сплив позовної\~давності,\~про застосування\~якої заявлено\~стороною у\~спорі,\~є підставою\~для відмовив позові\~та\~застосовується тільки\~до\~обґрунтованих\~позовних вимог.\~Якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, то повинен відмовити в задоволенні такого позову саме з цієї підстави. У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог Кредитної спілки «Одеська обласна кредитна спілка військовослужбовців та працівників силових відомств «Співдружність» до [PERSON] та відсутність підстав для їх задоволення, строки позовної давності не застосовуються. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] до Кредитної спілки «Одеська обласна кредитна спілка військовослужбовців та працівників силових відомств «Співдружність» про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення.\~ Як встановлено матеріалами справи [PERSON] з 12.09.2019 набула право власності на нежитлове підвальне приміщення №510, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 141,5 кв.м.. на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 1756, виданого 12.09.2019 року. Однак з моменту набуття права власності [PERSON] не має доступу до своєї нерухомості, оскільки представники Кредитної спілки «Одеської обласної кредитної спілки військовослужбовців та працівників силових відомств «Співдружність» та її члени користуються нежитловим підвальним приміщенням № 510, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та надають доступу до неї. За твердженням\~ [PERSON] , незважаючи на відсутність правових підстав володіння та користування нежитловим підвальним приміщенням, Кредитна спілка «Одеської обласної кредитної спілки військовослужбовців та працівників силових відомств «Співдружність», її члени та представники продовжують ними користуватися та чинять відповідні перешкоди власнику майна. Судом встановлено, що між сторонами склалася конфліктна ситуація з приводу користування\~нежитловим підвальним приміщення, внаслідок якої [PERSON] фактично позбавлене можливості користуватись нерухомістю, оскільки Кредитна спілка «Одеська обласна кредитна спілка військовослужбовців та працівників силових відомств «Співдружність» заперечує правомірність набуття [PERSON] права власності на приміщення та з 2019 року постійно звертається до суду з майновими вимогами щодо неї. Крім того, під час допиту свідка\~ по справі [PERSON] , що є членом Кредитної спілки «Одеської обласної кредитної спілки військовослужбовців та працівників силових відомств «Співдружність», було встановлено, що він та інші члени спілки користуються нерухомим майном, що належить [PERSON] , та не допускають власника до об`єкта нерухомості. Відповідно до статті 41\~Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За змістом частин першої та другої статті 321ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 317ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 ЦК України). На підставі статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У пунктах 38, 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц зроблено висновок, що негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом виселення. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення. Подання позову про усунення перешкод у користуванні житлом та заперечення відповідача проти його задоволення, свідчить про наявність таких перешкод. Наведене відповідає висновку, викладеному у постановах Верховного Суду від 28.04.2022 у справі № 334/815/21 та від 13.10.2021 у справі № 759/23652/19. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1ст. 12 ЦПК України).\~Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1ст. 89 ЦПК України). При таких обставинах, суд вважає, що право власності [PERSON] є порушеним та підлягає судовому захисту, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved