Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 11093,68 грн. заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, 3701,00 грн. інфляційних витрат, 3 % річних у розмірі 1219,12 грн. та судові витрати у розмірі 3028,00 грн. Посилається в позові на те, що наказом КП з експлуатації і ремонту житлового -фонду «Житло - сервіс» №37 від 25 квітня 2018 року, на підставі укладеного договору №112 від 12 липня 2017 року між позивачем та КП «Спецжитлофонд» організовано роботу по тимчасовому убезпеченню житлового будинку по [ADDRESS] . Розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації № 550 від 21 серпня 2019 року житловому будинку по [ADDRESS] , присвоєно поштову адресу - [ADDRESS] . Відповідно до п.п. 2.2 статуту предметом діяльності КП «Житло-сервіс» надання житлово-комунальних послуг споживачам. Відповідач з є власником квартири [ADDRESS] . 01 травня 2018 року між позивачем та відповідачем ( від імені та в інтересах якого діяла [PERSON] ) укладено договір №96 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків та споруд у будинку [ADDRESS] . У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань по оплаті за житлово-комунальні послуги за період з травня 2018 року по лютий 2021 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 11093,68 грн. Крім того відповідачу нараховані збитки від інфляції у розмірі 3701,00 грн та 3% річних у розмірі 1219,12 грн. Відповідач в добровільному порядку заборогованість не сплачує. На підставі зазначеного позивач просить про задоволення позову. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 серпня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачам копію позовної заяви з додатками. На адресу суду повернувся конверт із копією ухвали про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви, який направлявся відповідачу. Відповідно до ст.178 ЦПК України відповідачу був наданий строк для подання відзиву. Станом на день ухвалення рішення у справі відповідач своїм правом не скористався, відзив на позовну заяву не подав. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що наказом КП з експлуатації і ремонту житлового -фонду «Житло - сервіс» №37 від 25 квітня 2018 року, на підставі укладеного договору №112 від 12 липня 2017 року між позивачем та КП «Спецфитлофонд» організовано роботу по тимчасовому убезпеченню житлового будинку по [ADDRESS] . Розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації № 550 від 21 серпня 2019 року житловому будинку по [ADDRESS] , присвоєно поштову адресу - [ADDRESS] . Відповідно до п.п. 2.2 статуту КП «Житло-сервіс», предметом діяльності підприємства є надання житлово-комунальних послуг споживачам. Між позивачем, забудовником та відповідачем було підписано акт приймання-передачі від 08 вересня 2017 року, яким зафіксовано передачу відповідачу ключів від квартири, ключів від поштової скриньки, , а також зафіксовано показники лічильників ХВП та ГВП, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Встановлено, що 01 травня 2018 року між позивачем та представником відповідачем [PERSON] укладено договір про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій №96, предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у будинку по [ADDRESS] , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених цим договором (п.1 договору). Згідно п.2 Договору про надання послуг, виконавець надає послуги відповідно до встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структур, періодичності та строків надання послуг. Пунктом 6 Договору про надання послуг визначено, що платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. У відповідності до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуги з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Частина 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 вказаного Закону споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а з таким правом споживача прямо кореспондується і його обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону). Статтею 162 Житлового кодексу України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. У відповідності до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Встановлено, що відповідач споживає житлово-комунальні послуги, що надаються позивачем. Відповідач у встановленому законом порядку не відмовився від надання послуг позивачем, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості відповідно до порядку, визначеному ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що б дало підстави для звільнення від їх оплати, відповідачем надано не було. Відповідно до ч.1 ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Таким чином, оскільки недійсність договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій прямо не встановлена законом, останній не визнаний судом недійсним та укладений при вільному волевиявленні відповідача, що не спростовано останнім належними доказами, то вказаний договір є обов`язковим для виконання відповідачем. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої особи (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Встановлено, що відповідач не належним чином виконує свої обов`язки по оплаті за спожиті житлово-комунальні послуги в результаті чого у відповідача за період з травня 2018 року по лютий 2021 року виникла заборогованість у розмірі 11093,68 грн, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості. Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. Контррозрахунку суми боргу відповідачем подано не було. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на встановлені судом обставини, а також наявні в матеріалах докази, враховуючи норми закону, які регулюють спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з травня 2018 року по лютий 2021 року у розмірі 11093,68 грн. У відповідності до ч 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19). Враховуючи те, що відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, вимога позивача про стягнення з відповідача збитків від інфляції у розмірі 3701,00 грн та 3% річних у розмірі 1219,12 грн., є обґрунтованою та правомірною, а тому підлягає задоволенню. Виходячи з того, що відповідач не вносив плату за надані житлово-комунальні послуги, що привело до виникнення заборгованості, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача. За таких обставин суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а розрахунок належних до сплати сум, доведеним. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог. Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 219/1704/17 від 13 травня 2020 року, яка, з точки зору ч.4 ст263 ЦПК України, має враховуватися судом, у контексті дотримання принципу змагальності сторін, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору при зверненні до суду в розмірі 3028,00 грн. З урахуванням задоволення позову, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 3028,00 грн.

Outcome: approved