Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 03.10.2017 року приблизно о 10:10 год. [PERSON] знаходилась в якості пасажира в автомобілі «ДЕУ Матіз» д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . В районі АЗС «Пераллель» [PERSON] відволікся від керування вказаним транспортним засобом, адекватно не зреагував на зміну дорожньої обстановки, змінив напрям руху і виїхав на зустрічну смугу, де скоїв зіткнення з автомобілем «Газель» д.н.з. [NUMBER] . В результаті ДТП [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження. Вироком Краматорського міського суду Донецької області від 12.01.2018 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні цього кримінального правопорушення. Позивач зазначає, що в результаті кримінального правопорушення, скоєного [PERSON] , їй завдано матеріальну та моральну шкоду. Зокрема, позивач вказує, що матеріальна шкода складається з витрат, необхідних для її лікування, а моральна шкода складається з душевних страждань та хвилювань, які вона зазначала у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача та отриманими нею тілесними ушкодженнями. Станом на дату подання позовної заяви, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 10\~743, 72 грн. та моральну шкоду у розмірі 50\~000 грн. В подальшому представником позивача було надано суду заяву про відмову від частини позовних вимог в частині суми матеріальної шкоди в розмірі 10\~743,72 грн., яка на думку позивача, підлягала стягненню з відповідача, оскільки страховою компанією «ОМЕГА» було виплачено [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі понесеної позивачем матеріальної шкоди. Отже, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 50\~000 грн. Представником позивача було надано заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представником відповідача були надані заперечення проти заявлених позивачем позовних вимог, в яких він просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення моральної шкоди в сумі 50 000,00грн. Вказує, що Позивач про відшкодування моральної шкоди до Страховика не звертався, хоча сума страхового відшкодування її покривала. Тобто, Позивач повинна була в першу чергу звернутись до страхової компанії на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, і лише у разі недостатності страхової суми за різницею до Відповідача. Зазначена правова позиція підтримана Верховним Судом Україні в постанові від 11.10.2023р. у справі № 711/1393/20. Частиною 4 ст. 1193 Цивільного кодексу України передбачено підстави, за наявності яких суд може зменшити розмір відшкодування моральної шкоди. Відповідач заявляє про наявність таких підстав для врахування при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди: - вагоме порушення здоров`я, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК від 06.05.2024 серія 12ААГ № 571158 (додається), у зв`язку з чим Відповідачу з 22.04.2024р. встановлена група інвалідності - перша «Б» безстроково, а дружиною Відповідача оформлений постійний догляд за ним та призначена відповідна компенсація, що підтверджується повідомленням від 14.06.2024р; - майновий стан сім`ї Відповідача складається тільки з його пенсії, оскільки дружина зайнята постійним доглядом за ним. Розмір пенсії, на травень 2025 року, складає 16 656,76грн, що підтверджується довідкою (додається). Витрати на медичні препарати та інші медичні товари орієнтовно в місяць складає 3000 - 3500грн., комунальні платежі від 2000 до 3600 грн. на місяць, в залежності від сезону, продукти харчування від 5000грн. на місяць. Таким чином, щомісячно на одяг та якісь супутні витрати залишається біля 5000грн. Зазначені обставини є суттєвими та мають бути враховані судом. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши надані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги сторін оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до наступних висновків. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно із статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Як встановлено\~судом,\~03.10.2017\~року приблизно\~о 10.10\~годині [PERSON] ,\~знаходилась в\~якості пасажира\~в автомобілі\~«ДЕУ Матіз»\~д.н.з.\~ [NUMBER] .\~яким керував\~ [PERSON] . Вони рухалися по вул. Олекси Тихого м. Краматорська від вул. Аєроклубна до вул. Центральна. В районі АЗС «Пераллель» [PERSON] відволікся від керування вказаним транспортним засобом, адекватно не зреагував на зміну дорожньої обстановки, змінив напрям руху і виїхав на зустрічну смугу, де скоїв зіткнення з автомобілем «Газель» д.н.з. [NUMBER] . В результаті даної ДТП [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: забита рана тім`яної ділянки голови, закритий перелом променевої кістки правого передпліччя, закриті переломи лівої вертлюжної западини крила лівої клубової кістки, лівої сідничної кістки, закриті переломи 3-6 ребер зліва, лівобічний гемоторакс, підшкірна гематома лівого колінного суглоба і верхньої третини лівої гомілки, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. 24.11.2017 року за даний кримінальним провадженням складено відносно [PERSON] обвинувальний акт, який скерований до Краматорського міського суду Донецької області. Вироком Краматорського міського суду Донецької області від 12.01.2018 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні цього кримінального правопорушення. В силу ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відтак, встановлені обставини вироком Краматорського міського суду Донецької області від 12.01.2018 року у межах кримінального провадження № 234/18064/17 є преюдиційними для розгляду даної цивільної справи в частині правових наслідків дій особи, стосовно якої ухвалений вирок. Так, у постанові Касаційного цивільного суду Верховного суду від 19.12.2019 по справі №520/11429/17, колегія суддів визначила, що преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Представником позивача було надано суду заяву, в якій позивач відмовився від частини заявлених позовних вимог, а саме від стягнення з відповідача на користь на позивача матеріальної шкоди у розмірі 10\~743, 72 грн., яка прийнята судом. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» предметом договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених цим Законом. Об`єктом страхування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок використання забезпеченого транспортного засобу особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб внаслідок настання страхового випадку. Згідно зі ч.1 ст. 18 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні. Статтею 20\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» встановлено,\~що у\~разі заподіяння\~внаслідок дорожньо-транспортної\~пригоди шкоди\~життю та\~здоров`ю потерпілої\~фізичної особи\~здійснюється страхова\~(регламентна)\~виплата у\~зв`язку з: 1)\~лікуванням потерпілої\~фізичної особи; 2)\~тимчасовою втратою\~працездатності потерпілою\~фізичною особою; 3)\~стійкою втратою\~чи зменшенням\~професійної або\~загальної працездатності\~потерпілої фізичної\~особи; 4)\~моральною шкодою,\~що полягає\~у фізичному\~болю та\~стражданнях,\~яких зазнала\~потерпіла фізична\~особа у\~зв`язку з\~каліцтвом або\~іншим ушкодженням\~здоров`я; 5) смертю потерпілої фізичної особи. Положеннями ст. 1194 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Згідно з вимогами статті 23\~ЦК України\~особа має\~право на\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Отже, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 року в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Обов`язок відшкодувати шкоду, завдану внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок. Потерпілий має подати докази, що підтверджують факт завдання шкоди внаслідок ДТП, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду (постанова КЦС ВС від 06.03.2023 у справі № 559/961/17-ц (провадження № 61-125св23). Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2022 в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21). Судом не приймаються доводи відповідача, щодо того, що позивач попередньо не зверталася до страхової компанії щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки це є правом особи у обранні способу захисту свої прав. Такого ж висновку дійшла і ВП ВС у своїй Постанові у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19) відповідно до якого правильним є висновок про необхідність стягнення страхового відшкодування незважаючи на те, що позивач не звертався до страховика із заявою про відшкодування шкоди і за таким відшкодуванням звернувся безпосередньо до суду в межах річного строку. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (Постанова ОП КЦС ВС від 05.12.2022 № 214/7462/20 (61-21130сво21). Судом було враховано, що в якості обґрунтування моральних страждань позивачкою було зазначено ряд прикладів понесених нею моральних страждань, які підлягають компенсації, зокрема, неможливість спокійно спати вночі, пригнічений стан, неможливість проводити активне життя, у зв`язку з порушенням стосунків з оточуючими людьми. Окрім того, судом було встановлено, що відповідач має інвалідність першої групи Б з 22 квітня 2024 року, інвалідність встановлено безстроково, відповідачем було перенесено інфаркт головного мозку, дружиною відповідача оформлений постійний догляд за ним та призначена відповідна компенсація, що підтверджується наданими суду Повідомленням про призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляд у на непрофесійній основі управління праці та соціального захисту населення виконкому Тернівської районної і місті Кривому Розі ради від 14.06.2024р, Випискою з амбулаторної карти від 17.01.2025 року, Довідкою до акта догляду медико-соціальної експертною комісією №571158. Також суд взяв до уваги майновий стан відповідача, оскільки судом встановлено, що основним доходом відповідача є пенсія, яка на травень 2025 року, складає 16 656,76 грн, що підтверджується відповідною довідкою про доходи № 9880 0282 6582 7820. На основі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги стосовно відшкодування моральної шкоди з відповідача на користь позивача підлягають частковому задоволенню. При визначенні суми моральної шкоди для відшкодування позивачеві судом, зокрема, було враховано, зазначені позивачем понесені нею душевні страждання та хвилювання, їх характер та ступінь, а також стан здоров`я та матеріальний стан відповідача. Оскільки відповідно до норм усталеної практики Верховного суду України розмір відшкодування повинен бути достатнім для забезпечення можливості відновити втрачену психологічну рівновагу та не бути джерелом збагачення за рахунок відповідача, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП в розмірі 7\~000 грн. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Стосовно витрат понесених зі сплатою судового збору суд зазначає наступне, відповідно до п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Зважаючи на той факт, що відповідачу встановлена група інвалідності - перша «Б» безстроково, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК від 06.05.2024 серія 12ААГ № 571158, судом не може бути ухвалено стягнення судового збору з відповідача. Окрім того, прийнявши до увагу той факт, що відповідно до п.2, 6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: 2) позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи; 6) позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, суд встановив, що позивач також звільняється від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial