Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

у серпні 2025 року до Полтавського районного суду Полтавської області надійшла зазначена позовна заява, у якій ТОВ «ВІН ФІНАНС» просило стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №295462 від 03.09.2018 у розмірі 20 462,25 грн, яка складається із суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 15\~635,00 грн, суми інфляційних втрат 3418,82 грн та суми 3% річних 1408,44 грн, понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн та сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн, посилаючись на те, що відповідачка не виконує належним чином зобов`язання за цим договором щодо повернення суми позики, пені і комісії. Позов мотивований тим, що 03.09.2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено в електронній формі договір про надання фінансового кредиту №295462, за умовами якого надано відповідачу позику в сумі 3500,00 грн. 12.04.2018 між ТОВ «Авенус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», яке перейменовано на ТОВ "ВІН ФІНАНС", укладено договір факторингу №1, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, цього ж числа укладено додаткову угоду №12 та на виконання договору факторингу підписано реєстр прав вимоги №13 від 18.02.2019 про те, що до нового кредитора перейшло право вимоги до боржників, в тім числі до [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту №295462 від 03.09.2018 (а.с.3-8). Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 09.09.2025 матеріали справи передані до Машівського районного суду Полтавської області за підсудністю (а.с.12,17). Ухвалою від 03.10.2025 Машівський районний суд Полтавської області відкрив провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначив судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 60). У судове засідання сторони вдруге та повторно не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином та завчасно, зокрема, позивач шляхом направлення електронного листа на електронну адресу (а.с. 63-66,69,70), відповідач рекомендованим повідомленням за зареєстрованим місцем проживання, яке 14.10.2025 та 13.11.2025 повернуто з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою (а.с.67,68,71,72). Позивач у\~змісті позовної\~заяви просить\~розглядати справу\~без участі\~представника позивача,\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження за\~відсутності представника\~позивача,\~не заперечує\~проти заочного\~розгляду справи\~(а.с.3).\~Відповідач причини\~неявки не\~повідомила,\~відзив на\~позов не\~подала. Ураховуючи викладене, суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін, відповідно до ст. 281 ЦПК України - в заочному порядку та, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 03.09.2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладений договір про надання фінансового кредиту №295462, за умовами якого останній надано грошові кошти в розмірі 3500,00 грн, строком на 30 днів, фіксованою процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 0,9% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, що становить 328,50% річних у межах строку надання кредиту (а.с.51-52). Згідно з п.1.3 Договору сукупна вартість кредиту складає 127,00% від суми кредиту або 4\~445,00 грн та включає в себе: відсотки за користування кредитом 27,00% від суми кредиту у відсотковому виразі або 945,00 грн у грошовому виразі (а.с.51). Відповідно до п.1.6 Договору, Клієнт має право ініціювати продовження строку користування кредитом. Для цього він зобов`язаний у повному обсязі сплатити нараховані на дату продовження (пролонгації) проценти за користування кредитом, а також пеню та штрафи (у разі наявності). У такому разі та за умови що залишок тіла кредиту складає не менше ніж 400 грн., строк користування кредитом автоматично продовжується (пролонговується) з дати внесення необхідної суми грошових коштів на такий самий строк і на таких самих умовах (при цьому укладення додаткового договору не потребується). Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання фінансових кредитів, які розміщені на сайті www.creditplus.ua. Підписуючи договір, клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись (п.1.7) (а.с.51). Відповідно до п.3.1 Договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно Графіка платежів, який є невід`ємною частиною цього договору (а.с.51 на зв.). Нарахування відсотків за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, починаючи з наступного дня після надання кредиту до дня повного погашення заборгованості за договором (п.3.2 Договору) (а.с.51 на зв.). Пунктом 4.4. договору передбачено, що у випадку прострочення суми позики, клієнт зобов`язаний сплатити товариству пеню та штраф. У Додатку №1 до договору №295462 від 03.09.2018 зазначений Графік розрахунків, в якому зазначена дата повернення кредиту не пізніше 03.10.2018, сума кредиту 3500,00 грн, сума нарахованих процентів 945,00 грн, для продовження строку користування кредитом необхідно сплатити 945,00 грн, а також зазначені реквізити для оплати (а.с.53). Згідно з довідкою ТОВ «Авентус Україна», договір зі сторони позичальника було підписано електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора «А833235», направленого на намер телефона 0994926002, сума кредиту 3500,00 грн, стандартна процентна ставка 1,80%, дата переказу кредитних коштів 03.09.2018 (а.с.26). Також, як видно з інформації ТОВ «ФК «Вей Фор Пей» 03.09.2018 перераховано грошові кошти у сумі 3\~500,00 грн, маска картки [NUMBER] , код авторизації 143599, номер транзакції в системі WayForPay creditplus-650690 (а.с.31-37). Відповідно до картки обліку договору та розрахунку заборгованості, наданої ТОВ «Авентус Україна», заборгованість [PERSON] станом на 18.02.2019 становить 15\~635,00 грн (а.с.40-43, 58). 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу №1, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» передано за плату права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги (а.с.47-49). Згідно з Протоколом №1706 від 25.07.2024 Загальних зборів учасників ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» змінено найменування товариства на ТОВ «ВІН ФІНАНС» (а.с.59). 18.02.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» укладено додаткову угоду №12 до договору факторингу №1 від 12.04.2018, якій зазначено, що фінансування належна до сплати клієнту сума грошових коштів встановлюється в кожному Реєстрі прав вимог окремо та складає 18,50% від основної суми заборгованості (тіла кредиту) та сплачується шістьма платежами до вказаних у додатковій угоді дат (а.с.30). Як видно з довідки від 03.04.2025, ТОВ «Авентус Україна» дійсно підтверджує здійснення ТОВ «ВІН ФІНАНС» розрахунків за відступлені права вимоги до позичальників, відступлення яких відбулось на підставі договору факторингу №1 від 12.04.2018 з усіма додатковими угодами до нього (а.с.27) Згідно з Реєстром прав вимоги №13 від 18.02.2019 до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» перейшло право вимоги до [PERSON] у розмірі 5390,00 грн (а.с.23-24). У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, за змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частинами 1-3 ст.1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Частиною 1 ст.1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.ч.1-2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 2 ст.639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Згідно п. 5 ч. 1 ст.3Закону України«Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 3-6,8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 12 ст. 11 вказаного Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно ст.12Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд зауважує, що між сторонами було погоджено строк кредитування (правомірного користування позикою) - 30 днів, зазначення у договорі про можливість пролонгації строку кредиту не вказує на продовження сторонами строку користування кредитом, оскільки такий строк визначений п. 1.4. договору, і з урахуванням визначеного строку сторонами було розраховано загальну вартість кредиту для споживача та реальну річну процентну ставку за договором про споживчий кредит, в межах строку договору відповідач не вчиняла дії щодо продовження договору, оскільки оплату процентів 1890,00 грн, штрафу 100 грн та пені в розмірі 1365,00 грн було здійснено лише 19.10.2018, після спливу строку договору, сплачені кошти відповідают умовам договору, а тому позивач не довів право нараховувати проценти на умовах договору поза межами строків правомірного користування позикою, в зв`язку з чим суд уважає, що до стягнення підлягає сума основного боргу в розмірі 3500,00 грн. (тіло кредиту). При цьому позивач не звернув уваги, що неповернення кредиту у визначений договором строк, в даному випадку після спливу 30 днів кредитування, свідчить не про продовження строку договору, а про неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань. Отже, з відповідача на користь ТОВ «ВІН ФІНАНС» слід стягнути заборгованість у розмірі 3500,00 грн\~(сума основного боргу). Суд зазначає, що пролонгація дії кредитного договору без ініціативи позичальника (п. 1.6 договору) за змістом укладеного договору, пов`язується виключно з не поверненням кредитних коштів у визначений п. 1.4 договору строк, що не узгоджується з Правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від\~\~27 липня 2021 року за № 910/18943/20 відповідно до якої поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом. У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст.\~625\~цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст.\~625\~ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню за період з 23.02.2019 до 23.02.2022 року інфляційні втрати та 3% річних виходячи із суми боргу в розмірі 3500,00 грн: інфляційні втрати в розмірі 765,32 грн ( 3500,00*1,21866444 3500,00 ) та 3% річних в розмірі 315,28 грн (3500,00*3%*1097:365:100). У відповідності з вимогами\~ст.141 ЦПК України, оскільки позов задоволений частково, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути пропорційно задоволених позовних вимог судовий збір в розмірі 542,13 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 1119,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial