Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

До Макарівського районного суду Київської області 29 липня 2025 року від представника, адвоката Чеховської Дар`ї Ростиславівни надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання спільної дитини, яка проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні, у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з 12 вересня 2015 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірваний 14 лютого 2024 року. Позивач з донькою проживає окремо від відповідача. Дитина перебуває на повному утриманні позивача. Водночас, позивачка звертає увагу суду на те, що відповідач з серпня 2021 року самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не надає матеріальної допомоги, не цікавитися життям дитини, не спілкується з нею. Оскільки відповідач є здоровим та працездатним, інших дітей чи непрацездатних батьків на утриманні не має, на користь третіх осіб аліменти не утримуються, а тому може сплачувати аліменти на утримання дитини. Макарівський районний суд Київської області ухвалою від 12 серпня 2025 року відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія ухвали від 12 серпня 2025 року та копію позовної заяви з додатками направлялися відповідачу за адресою його реєстрації, однак рекомендоване повідомлення № R 067014203483 повернулось до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» 25 жовтня 2025 року. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Суд вжив всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , 12 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бучанського міського управління юстиції у Київській області зареєстрований шлюб, актовий запис № 280 (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] ). Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] ». Зі змісту копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 17 квітня 2018 року Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Макарівського районного суду Київської області від 14 лютого 2024 року шлюб між сторонами розірваний. Позивач із донькою [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] (акт про підтвердження проживання громадянами від 19 серпня 2025 року та довідка про склад сім`ї від 04 вересня 2025 року № 115). Як зазначила позивач, а відповідач не скористався своїм правом заперечити, дитина перебуває на її повному утриманні. Відповідач, який проживає окремо, ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання доньки, матеріально не допомагає, участі у її вихованні не приймає. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття закріплений у статті 51 Конституції України. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 Сімейного Кодексу України). За приписами статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (частина друга статті 141 Сімейного кодексу України). Ураховуючи, що відповідача не заперечував проти позовних вимог позивача та беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь держави. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved