Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Адвокат Свиридов С.В. в інтересах ФОП [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 2197,16 грн., та судові витрати по сплаті судового збору та правову (правничу) допомогу в розмірі 7299,80 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № 155225236, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «Шевроле» державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». 28.02.2019 о 22:15 год., по пр. Адмірала Сенявіна, 136, в м. Херсоні, біля магазину «Апельсин» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля «CHEVROLET Aveo» д/н « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] , який рухаючись заднім ходом не впевнився, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху та не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Alfa Romeo» д/н « [NUMBER] », що належить [PERSON] , після чого залишив місце пригоди не повідомивши підрозділ поліції. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3.6, 2.10, 10.9 ПДР України. В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Alfa Romeo» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », відповідно до чого власник зазнав матеріального збитку. Відповідно до Постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 22.05.2019 року по справі № 766/5011/19, Відповідач - [PERSON] , 28.02.2019 о 22:15 год., керуючи т/з «CHEVROLET Aveo» д/н « [NUMBER] » по пр. Адмірала Сенявіна, 136, в м. Херсоні, біля магазину «Апельсин», рухаючись заднім ходом не впевнився, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху та не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Alfa Romeo» д/н « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] , після чого залишив місце пригоди. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3.6, 2.10, 10.9 ПДР України. Відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4 КУпАП. . Згідно Ремонтної калькуляції № 1003433 від 15.04.2019 вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Alfa Romeo» д/н « [NUMBER] » склала 3836,59 грн. На підставі страхового акту № 04562-24 та розрахунку страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 2197,16 грн. 20.12.2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та Фізичною особою- підприємцем « [PERSON] » укладено Договір №20/12/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги на відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування (Поліс) № 155225236 від 21.06.2018 року. На підставі чого позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.02.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання по справі. Розпорядженням голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ підсудну Херсонському міському суду Херсонської області. Рішенням Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30.05.2023 року «Про відновлення роботи Херсонського міського суду Херсонської області, зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Херсонської області, відтермінування початку відновлення роботи Білозерського районного суду Херсонської області», зокрема вирішено відновити з 1 червня 2023 року роботу Херсонського міського суду Херсонської області, територіальну підсудність судових справ якого змінено розпорядженнями Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), від 10 січня 2023 року № 2. Датою початку процесуальної діяльності, зокрема, Херсонського міського суду Херсонської області визначено 12 червня 2023 року. Після відновлення роботи суду та проведення інвентаризації, розгляд справи продовжено. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не з`явився. Від представника позивача надійшла заява в якій просив розглянути справу без його участі, позов просив задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. 09.12.2025 року постановлено ухвалу про заочний розгляд даної справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з приписами ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Відповідно до норми ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.ст.81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. За вимогами ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин. Судом встановлено, 28.02.2019 о 22:15 год., по пр. Адмірала Сенявіна, 136, в м. Херсоні, біля магазину «Апельсин» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля «CHEVROLET Aveo» д/н « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] , який рухаючись заднім ходом не впевнився, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху та не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Alfa Romeo» д/н « [NUMBER] », що належить [PERSON] , після чого залишив місце пригоди не повідомивши підрозділ поліції. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Відповідно до копії Постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 22.05.2019 року по справі № 766/5011/19, 28.02.2019 о 22:15 год. [PERSON] керуючи т/з «CHEVROLET Aveo» д/н « [NUMBER] » по пр. Адмірала Сенявіна, 136, в м. Херсоні, біля магазину «Апельсин», рухаючись заднім ходом не впевнився, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху та не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Alfa Romeo» д/н « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] , після чого залишив місце пригоди. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3.6, 2.10, 10.9 ПДР України. Автомобіль «Alfa Romeo» д/н « [NUMBER] » належить на праві власності [PERSON] , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Потерпіла особа [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про відшкодування збитків. Факт ДТП 28.02.2019 року був визнаний ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується страховим актом. Відповідно до Ремонтної калькуляції №1003433 від 15.04.2019 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Alfa Romeo» д/н « [NUMBER] » склала 3836,59 грн. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по договору страхування, на підставі страхового акту № 04562-24 від 26.04.2019 та розрахунку суми страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 2197,16 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 10682 від 26.04.2019 року. 20.12.2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та Фізичною особою-підприємцем « [PERSON] » укладено Договір № 20.12.2019 про відступлення права вимог, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування (поліс) №155225236 від 21.06.2018 року. З метою досудового врегулювання спору відповідачу 27.12.2019 року було направлено регресну вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, про що свідчить копія такої вимоги, однак, як зазначає позивач, відповідачем заборгованість в добровільному порядку не погашена. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч. ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В частині 2 статті 78 ЦПК України закріплено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч.1 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. При цьому статтею 29 вказаного закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з п.(в) ч. 38.1.1.ст .38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право регресного позову до страхувальника або водія транспортного засобу, який спричинив ДТП якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Оскільки встановлено, що відповідач [PERSON] після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, у ПрАТ «СК «ВУСО», а в подальшому, на підставі відповідної угоди про відступлення права вимоги - до ФОП « [PERSON] » перейшло у порядку регресу право вимоги відповідно до закону щодо стягнення з відповідача [PERSON] суми в розмірі 2197,16 грн., яка була виплачена як страхове відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 155225236 від 21.06.2018 року. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Що стосується вимоги позивача про стягнення сум понесених витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 10.12.2019 року між ФОП « [PERSON] », з одного боку та Адвокатським об`єднанням «Адвокатус» в особі Голови, Адвоката Самойленко П.М., який діє на підставі Статуту, та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 24.01.2019 року №6314, був укладений договір № 1 про надання правової (правничої) допомоги від 10.12.2019 року. Згідно з квитанцією №4 від 23.12.2020 року, позивачем сплачено АО Адвокатус за надання правової допомоги згідно договору №1 від 10.12.2019 року суму у розмірі 7299,80 грн. відповідно до додаткової угоди №4 з актом приймання-передачі правової (правничої) допомоги, підписаним клієнтом та адвокатом. При цьому ордер представника позивача, який брав участь у справі, адвоката Свиридова С.В. також засвідчений печаткою вказаного адвокатського об`єднання. З огляду на викладене, беручи до уваги положення ст.ст. 133, 137 ЦПК України, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з правничою допомогою на користь позивача у розмірі 7299,80 гривень. Окрім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при зверненні з позовом відповідно до платіжного доручення №56 від 23.12.2020 року у сумі 840,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved