Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Сутність поданого позову У серпні 2025 року представник позивача [PERSON] , адвокат Поковба В.В. звернувся до суду з зазначеним позовом, який мотивував тим, що [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а їх матір`ю є [PERSON] . Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 вересня 2022 року шлюб між [PERSON] та відповідачкою по справі був розірваний. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 вересня 2022 року колишній дружині позивача визначено розмір аліментів на утримання двох дітей щомісячно у сумі 1800 гривень на кожну дитину, починаючи стягнення з 31 травня 2022 року до досягнення дітьми повноліття. Станом на день подання позову до суду відповідачка не приймає участі у вихованні двох дітей, з 2021 року проживає окремо однією сім`єю з іншим чоловіком. Від часу розірвання шлюбу між сторонами спору та з квітня 2024 року після попередження судом відповідачки про зміну свого ставлення до дітей [PERSON] із дітьми не бачиться, не спілкується із ними і відповідно не змінила свого ставлення до дітей, також жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надавала, аліментів не сплачувала, і з того часу заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей станом на день звернення до суду становить 136800 гривень. Представник позивача зазначав про те, що метою подання позову є не осуд матері двох дітей, а врахування того, що відповідачка є непрацевлаштованою, не дбає про дітей, фактично вихованням дітей та їх матеріальним забезпеченням займається повністю позивач. Просив суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] . Вступні слова та правова позиція позивача та його представника, а також відповідача та третьої особи по справі Позивач підтримав заявлений ним позов у повному обсязі із вищевикладеної підстави та додатково суду пояснив про те, що його колишня дружина останні пять років не допомагала йому у вихованні та утриманні двох дітей, припинила із ними спілкуватися (з дітьми могла не спілкуватися більше трьох місяців та періодично дзвонить дітям, спілкуючись про погоду та їх справи, останнім часом спілкування із ним вона припинила взагалі), вона також самоусунулася від виконання нею батьківських обов`язків, щорічно не готуючи дітей до школи і не вітаючи їх із днями народженнями. Протягом 2024-2025 років вона не надавала дітям допомогу на їх утримання, раз на три місяці дітям особисто телефонує. Уважав, що її діти їй не цікаві, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник позивача Поковба В.В. , підтримавши заявлений позов, уважав доведеною підставу для позбавлення відповідачки батьківських прав, передбачену п.2 ч.1 ст. 164 СК України, оскільки позивачка має несплачений борг по аліментам в розмірі більш 136800 грн на утримання двох дітей, проживає окремо від дітей більше трьох років та з 2021 року взагалі їх не бачила та не спілкувалася із ними при її фізичній присутності із ними, з дітьми не підтримує постійного спілкування необхідного для їх виховання, періодично (раз на два-три місяці) дзвонить по телефону та на певні періоди припиняє з ними спілкування, не цікавиться їх навчанням, після попередження її судом не змінила ставлення до виконання нею батьківських обов`язків, вона опікується влаштовуванням своєї нової сім`ї, в якій також виховує малолітню дитину, забуваючи про двох своїх дітей, і це сукупно підтверджує ухилення від виконання нею батьківських обов`язків. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про незгоду із заявленим позовом, в якій заперечувала проти позбавлення її батьківських прав відносно двох її дітей, зазначаючи те, що вона має бажання спілкуватися із дітьми, по мірі своїх можливостей допомагати їм (а.с.45). Представник органу опіки та піклування Немеш М.В. , виступивши на стороні позивача, підтримала висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки відносно її двох дітей, оскільки установлені факти ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків протягом 2024-2025 років у спосіб неспілкування з дітьми, ненадання їм матеріальної допомоги та не прийняття участі в їх вихованні та навчанні дітей (телефонує дітям разом на три місяці, предмети розмов є загальними і не пов`язуються із допомогою на їх утримання, що є недостатнім для належного їх виховання). Процесуальні питання руху даної справи в місцевому суді Ухвалою судді місцевого суду від 01 вересня 2025 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження з викликом сторін. 14 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду. 28 жовтня 2025 року відкладено розгляд справи через неявку сторін до суду. 04 грудня 2025 року проведено судовий розгляд справи у сторони позивача та представника третьої особи та 08 грудня 2025 року ухвалено рішення суду по суті спору. Установлені судом фактичні обставини справи Сторони по справі є батьками двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , діти станом на березень 2024 року проживали разом зі своїм батьком [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.19). Позивач [PERSON] є громадянином України із зареєстрованим місцем проживання з 14 квітня 2003 року в [ADDRESS] (а.с.15,21). Відповідачка [PERSON] є громадянкою України, мала зареєстроване місце проживання станом на 31 липня 2018 року у [ADDRESS] , на даний час має зареєстроване місце проживання та фактично проживає в [ADDRESS] (а.с.22,26). Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 вересня 2022 року розірвано шлюб, який зареєстрованого 07 березня 2013 року, у с. Колодне, за актовим записом № 5, між [PERSON] , та [PERSON] (рішення суду набрало законної сили 27 жовтня 2022 року) (а.с.9). Заочним рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 вересня 2022 року ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1800 (одна тисяча вісімсот) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 31 травня 2022 року і до їх повноліття. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць та визначено те, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (рішення суду набрало законної сили 27 жовтня 2022 року) (а.с.10-11). Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 10 вересня 2024 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, про позбавлення батьківських прав відносно двох неповнолітніх дітей. Попереджено [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , поклавши на виконавчий комітет Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області контроль за виконанням відповідачкою своїх батьківських обов`язків (а.с. 12-15). Із довідки виконавчого комітету Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 18 березня 2024 року № 130 вбачається інформація про відсутність [PERSON] , 1991 р.н., на території ради більше двох років (а.с.12). Із позитивної характеристики на ім`я [PERSON] , мешканця с.Колодне Тячівського району Закарпатської області, складеної старостою виконавчого комітету Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 24 липня 2025 року, вбачаються відомості про проживання позивача у даній справі в с.Колодне разом із двома малолітніми дітьми (сином [PERSON] та дочкою [PERSON] ), є розлученим та самостійно виховує двох дітей, спокійний, врівноважений, люблячий батько, активно займається вихованням дітей, піклується про їх матеріальне забезпечення та духовний розвиток, із сусідами та односельцями перебуває у доброзичливих стосунках, не має схильностей до шкідливих звичок (а.с.15). Із комісійного акту обстеження, складеного в с.Колодне Тячівського району Закарпатської області, вбачаються наступні сімейно-побутові умови проживання [PERSON] разом із двома дітьми: сином [PERSON] та [PERSON] в [ADDRESS] , а саме: у будинку створені всі умови для життя та розвитку дітей, батько дітей [PERSON] є розлученим, мати дітей більше двох років покинула сім`ю та не приймає участі у житті та розвитку дітей (а.с.16). Згідно з довідковими відомостями Тячівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини КПТ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» станом на 24 липня 2025 року позивач та двоє його дітей (син [PERSON] та дочка [PERSON] ) за результатами проходження медичних оглядів є здоровими (а.с.16-17). Як вбачається з навчальних характеристик Колодненського ліцею зі структурним підрозділом гімназії та початкової школи на ім`я [PERSON] та [PERSON] вбачаються відомості про належну та дисципліновану участь дітей у навчальному процесі, які виявляють логічне, образне та творче мислення, мають здібності до вивчення предметів гуманітарного циклу (у дочки позивача) та математики (у сина позивача), діти мають добрий загальний розвиток, підтримують гарні стосунки із однолітками, не піддаються чужому впливу, дисципліну не порушують, діти є стриманими та врівноваженими. Батько [PERSON] приділяє належну увагу вихованню дітей, систематично відвідую ліцей, цікавиться не лише успіхами дітей, а й справами класу, стосунками дітей із однолітками, психоемоційним станом дітей, їх самопочуттям, систематично відвідує батьківські збори, підтримує зв`язок із ліцеєм та класним керівником, від батька син [PERSON] отримує багато любові та уваги, він турбується про всебічний розвиток дитини, підтримує спортивні здібності хлопця. Мати дітей [PERSON] не приділяє належної уваги своїм дітям, не цікавиться їх успіхами в навчанні, матеріально не забезпечує дітей та не підтримує зв`язок із вчителями, які навчають її дітей (а.с.17-18). Довідкою Тячівського відділу ДВС у Тячівському районі Закарпатської області підтверджена неотримання позивачем від боржника [PERSON] за період з 01 вересня 2023 року і по 29 лютого 2024 року аліментів на утримання двох дітей у твердій грошовій сумі на виконання виконавчого листа № 307/1697/22 від 08 листопада 2022 року, виданого Тячівським районним судом Закарпатської області (а.с.20). Із висновку органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 11 вересня 2025 року № 543 вбачається сформульована доцільність та згода зазначеного органу на позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно двох неповнолітніх дітей з урахуванням зібраних цих органом даних по місцю проживання сторін, відомостей наданих позивачем, з який з`ясовано ставлення матері до дітей (а.с.35-36). Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні даного спору Відповідно до ст.164 ч.1 СК України батько чи мати може бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Зокрема закон визначає вичерпний перелік підстав на це, а саме, якщо батько або мати: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини у інших осіб, які незаконно її утримують та ін.) є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Висновки суду по суті пред`явленого позову Із урахуванням установлених обставин справи, суд уважає, що між сторонами виник сімейний спір із приводу позбавлення відповідачки батьківських прав відносно двох малолітніх дітей з підстави ухилення [PERSON] від виконання обов`язків по вихованню двох дітей (п.2 ч.1 ст. 164 СК України). Аналіз наявних доказів у даній справі сукупно не підтверджує свідомих, винних та цілеспрямованих дій чи бездіяльності відповідачки по триваючому її ухиленню від побачень з дітьми, спілкуванні із ними, ненадання нею матеріальної допомоги дітям із виникненням значного розміру заборгованості по аліментам, а також обставин свідомого нехтування нею своїми обов`язками як матері по відношенню до двох малолітніх дітей. Стислий та узагальнений виклад наведених позивачем фактів в обґрунтування заявленого позову без їх деталізації щодо певних періодів часу, наведення прикладів систематичних дій відповідачки по її ухиленню від виконання батьківських обов`язків відносно двох дітей, ненаведення дійсних причин тих чи інших дій чи бездіяльності, вчинених відповідачкою, на думку суду, не підтверджує свідоме ухилення матері від виконання обов`язків по вихованню двох дітей, так як із них не прослідковується усвідомлений намір відповідачки допускати таку бездіяльність чи певні дії по відношенню до дітей із метою припинення виконання нею батьківських обов`язків. Із пояснень позивача та письмової заяви відповідачки, пояснень дітей сторін та представника третьої особи по справі, узагальнено проглядається те, що фактичним підґрунтям для подання даного позову є ненадання відповідачкою належної матеріальної допомоги на утримання двох дітей, неспілкування матері та відсутність її побачень із дітьми протягом 2024-2025 років, зростання боргу по аліментах за період з квітня 2024 року і по день звернення до суду до 136800 грн. Нетривале періодичне спілкування відповідачки із дітьми з метою їх виховання та підготовки до самостійного життя, яке мало місце протягом 2024 та 2025 років негативно впливало на стан виховання спільних дітей сторін, збільшувало навантаження на позивача у даній справі по самостійному вихованню та утримання дітей, проте ця обставина не може розглядатися судом в якості фактичного підтвердження ухилення матері у цей період від виховання її дітей. На думку суду, відповідачка повністю не втратила цікавість за її двох дітей та заінтересованість в їх майбутньому житті, періодично спілкуючись із сином та дочкою по засобам он-лайн зв`язку із використанням мобільного телефону та інтернет-з`єднання, [PERSON] має бажання і надалі спілкуватися із дітьми та матеріально їх підтримувати по мірі власних можливостей. Під час розгляду даної справи суду достовірно не вдалося з?ясувати дійсні причини вищезазначеної бездіяльності та установлених недостатніх дій відповідача по невиконанню нею її батьківських обов?язків через нез?ясування певних відомостей від самої [PERSON] , а отримані відомості від сторони позивача та представника опіки та піклування, наявні у справі письмові докази не містили усіх необхідних даних. Наявність постійнозростаючого значного розміру заборгованості по сплаті аліментів відповідачем, які стягуються з останньої у примусовому порядку на користь позивача, сама по собі не є підставою для позбавлення матері дитини батьківських прав відносно її дітей, а лише підтверджує у належний спосіб спонукання позивача до виконання відповідачем обов`язку кожного з батьків по утриманню їх дітей та бездіяльність відповідачки по несплаті аліментів, а також відсутність відповідних доходів та майна для сплати щомісячних платежів та боргу по аліментам. Під час розгляду даної справи відповідачка не навела жодних доводів із приводу причин несплати нею аліментів протягом тривалого часу на утримання двох дітей та не надала суду доказів її дійсного майнового стану, наявності у неї інших утриманців, її працевлаштованості чи непрацевлаштованості тощо. Крім цього, суд ураховує при вирішенні данного спору, припинення конструктивного спілкування позивача та відповідача протягом 2024-2025 року з питань виховання їх двох дітей, а також наявність у позивача та двох дітей образи та непоясненим їм відповідачкою дій по залишенню нею їх сім`ї, створення нею нової сім`ї із іншим чловіком в с. Берестівка Роменського району Сумської області, мінімізацію спілкування матері із дітьми та тривале ненадання нею жодної матеріальної допомоги на утримання дітей, невиконання матір`ю певних обіцянок про придбання дітям необхідних їм речей. Оцінюючи висновок органу опіку та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачки, суд не приймає його до уваги, так як він не містить вмотивованих обґрунтувань підстави для позбавлення прав на виховання малолітніх дітей відповідачкою з посиланням на відповідні фактично з`ясовані причини неналежної її поведінки чи бездіяльності щодо невиконання нею батьківських обов`язків, їх тривалість, періодичність та сутність; складений висновок ґрунтується на поясненнях заявника та позиції представника органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її двох дітей. Для його складання залучалася відповідачка в дистанційному режимі, під час якого стисло заслухана її думка з порушеного питання без ґрунтовної перевірки шляхом додаткового витребування відповідних відомостей обставин, на які посилався позивач в обґрунтування причин позбавлення прав його колишньої дружини; у тексті висновку органу опіки та піклування не наведено аргументованих мотивів та з`ясованих причин у підтвердження свідомого ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків відносно двох дітей.Також висновок не містить переліку чи опису вжитих органом опіки та піклування контрольних заходів по зміні протягом останніх двох років ставлення відповідачки до виконання нею батьківських обов?язків, які доцільно було б здійснити на виконання рішення місцевого суду від 10 вересня 2024 року. Тому суд уважає зазначений висновок необґрунтованим, складеним з неповним з`ясуванням обставин сімейного спору та таким, що не може підтверджувати сформульовану підставу для позбавлення батьківських прав відповідачки. При розгляді даної справи суд уважав за доцільне з`ясовувати думку дітей із приводу доцільності позбавлення їх матері батьківських прав, як це передбачено ст.12 Конвенції ООН про права дитини (1989 рік), із урахуванням 11-ти річного віку спільного сина сторін [PERSON] та 9-річного віку спільної дочки сторін [PERSON] . Двоє малолітніх дітей сторін по справі уважали за необхідне позбавити відповідачку батьківських прав відносно них. Зокрема, малолітні діти сторін спору у присутності педагога та батька суду пояснили про те, що вони з різною періодичністю особисто спілкуються із матір`ю по засобам он-лайн відеозв`язку із використанням мобільних телефонів ( [PERSON] за 2025 рік 5 разів телефонував матері, а вона йому телефонувала лише двічі, останній раз дочка спілкувалася із матір`ю місяць тому) на загальні теми про стан їх справ та про погоду, їх навчанням мати не цікавиться, одяг чи інші потрібні їм речі не передавала та не надсилала їм поштою за останні два роки, сину [PERSON] відповідачка давно пообіцяла придбати подарунок, однак тривалий час не виконує висловлену нею обіцянку, раніше обіцяла приїхати до них на один із Великднів, проте також цього не виконала; діти не бажають надалі спілкуватися у такий спосіб із матір`ю та уважають, що їх мати залишила їх разом із батьком у малому віці більше п`яти років тому. Аналізуючи позицію дітей з приводу поданого позову, суд не вважає її визначальною для даної справи, оскільки діти висловили своє суб`єктивне ставлення до змісту заявленого позову та з приводу ставлення до них їх матері за останні п?ять років, яке ґрунтувалося на короткостроковому побутово-повсякденному сприйнятті ними участі матері в їх вихованні, її присутності в їх житті, при цьому їх думки не пов`язувалися із баченням перспектив, формулюванням планів на майбутнє чи певних позитивних моментів або спогадів із колишнього сімейного життя та у відносинах із їх матір`ю, яка перервала із ними сімейні відносини більше трьох років тому. Із урахуванням вищевикладеного, суд уважає що таке втручання в сімейне життя відповідача [PERSON] у спосіб позбавленням її батьківських прав по відношенню до її сина та дочки є винятково невиправданим у даній справі і є таким, що не ґрунтується на дійсній законній меті у виді захисту інтересів дітей, та не є необхідним за умов установлених у даній справі для застосування такого способу захисту прав неповнолітніх дітей в розумінні п.2 ст.8 Конвенції про захист основоположних прав та свобод людини. Крім цього, сформульовану позивачем підставу позбавлення батьківських прав відповідача, передбачену п.2 ч.1 ст.164 СК України, суд уважає винятково недоведеною сукупністю належних, допустимих та достатніх доказів, які досліджені у даній справі. Установлюючи справедливу рівновагу між окремими інтересами позивача та ставленням до дітей відповідачки у даній справі, та інтересами двох їх спільних малолітніх дітей в аспекті позбавлення батьківських прав матері дітей, суд надає перевагу найкращим інтересам дітей, уважаючи таке втручання у сімейне життя відповідачки непропорційним, оскільки це забезпечить збереження в певній мірі погіршених протягом останніх двох років батьківських відносин між дітьми та їх біологічною матір`ю, також сформує умови для подальшого покращення відносин матері із їх малолітніми дітьми як в частині поліпшення спілкування та участі в їх вихованні, так і з часом до відновлення надання матеріальної допомоги дітям та інших форм материнської підтримки, це також не призведе до остаточного розриву раніше сформованих до 2021 року необхідних батьківських зв`язків дітей із їх матір`ю, що у подальшому поступово сформує потенціал для належного налагодження виконання відповідачкою її батьківських обов`язків відносно двох її дітей у більш прийнятному середовищі та обстановці. Натомість, суд уважає, що позбавлення батьківських прав відповідачки лише негативно вплине на інтереси дітей як в частині участі їх матері у вихованні, ускладнить доступ до дітей як для спілкування та побачень із матір`ю, так і для подальшого розвитку дітей та стан їх психічного здоров`я із огляду на наявну у дітей психологічну травму через припинення участі матері в їх вихованні протягом 2021-2025 років. Підсумовуючи викладене, суд уважає наведені в позові мотиви та аргументи не є винятково достатніми для виправдання такого серйозного втручання в сімейне життя відповідачки у виді її позбавлення батьківських прав відносно двох дітей. Такі висновки суду узгоджується з правовими позиціями Європейського суду з прав людини, викладеними у п.51-54,59-60 рішення цього суду у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, у п.47,48, 60 рішення ЄСПЛ у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року. На думку суду, позбавлення батьківських прав відповідачки з вищевикладеної підстави повинно перш за все пов`язуватися із винятковою обґрунтованістю стороною позивача відповідних обставин доказами, що не є доведеним у даній справі. Несплата відповідачем аліментів протягом 2024-2025 років, припинення належного спілкування та побачень відповідачки із дітьми у вказаний період часу через віддаленість її дійсного місця проживання в Сумській області із місцем проживання її двох дітей в Закарпатській області, при висловленому бажанні відповідачки приймати подальшу участь у вихованні та утриманні дітей при припинених міжособистих відносинах із колишнім чоловіком (позивачем по справі), при недоведеності виключних обставин по цілеспрямованому ухиленню відповідачки від виконання нею батьківських обов`язків по вихованню двох дітей, формує у суду висновок про необґрунтованість заявленого позову, а тому суд уважає за необхідне відмовити у його задоволенні саме із цієї підстави. Разом із цим, оскільки під час судового розгляду повторно встановлені певні прояви неналежного виконання відповідачкою батьківських обов`язків протягом 2024-2025 років, яких у своїй сукупності недостатньо для позбавлення цієї особи батьківських прав відносно її двох дітей, суд уважає за необхідне з метою подальшої зміни ставлення матері до своїх дітей вдруге попередити [PERSON] про необхідність змінити ставлення до своїх двох дітей у період їх проживання разом із батьком у с.Колодне Тячівського району Закарпатської області, відновити матеріальну допомогу дітям та належне спілкування із ними. Розподіл судових витрат по справі Ураховуючи відмову суду у задоволенні заявленого позову [PERSON] , також застосовуючи норму ч.1 ст. 141, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України про те, що у разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача, який сплатив 968 грн 96 коп за подання до суду позову в електронному вигляді, то суд уважає за необхідне не проводити розподіл судових витрат по справі через відсутність такого предмету для цього. Документальні витрати понесення сторонами інших витрат у даній справі у матеріалах справи відсутні.

Outcome: dismissed