Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

свої вимоги сторона позивача обґрунтовує тим, що 27.12.2019 року між товариством з публічним акціонерним товариством (далі - ПАТ) «Ідея Банк» (первісним кредитором) та відповідачкою як позичальником укладено кредитний договір № Z75.00110.006147644. 19.12.2023 року між ПАТ «Ідея Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу №19/12-2023, у відповідності до умов якого ПАТ «Ідея Банк» передало належні йому права вимоги, вказані у Реєстрі боржників. 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та позивачем укладено договір факторингу № 22/12-2023, у відповідності до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передало належні йому права вимоги, вказані у Реєстрі боржників, позивачу. Відповідно до Реєстру боржників від 22.12.2023 року до вказаного договору факторингу набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 27.12.2019 року № Z75.00110.006147644 в сумі 43\~117 грн. 99 коп., з яких: -16\~966 грн. 43 коп. заборгованість за основним боргом; -5\~574 грн. 76 коп. заборгованість за нарахованими відсотками; -20\~576 грн. 80 коп. заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за вказаними кредитними договорами. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення коштів не виконав, позивач просить стягнути з нього зазначену заборгованість за вказаним кредитним договором та судові витрати в розмірі 3 028 грн. понесені на сплату судового збору, та на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. Сторона позивача в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в позовній заяві зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в її відсутності та вказала, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а. с. 3). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи належно повідомлявся, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи у його відсутності та не подав відзив на позовну заяву. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст.223\~та ч.1 ст.280 ЦПК України\~суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторона позивача згідна із таким порядком судового розгляду. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі (їх представників, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2\~ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 27.12.2019 року між ПАТ «Ідея Банк» (первісним кредитором) та відповідачем як позичальником укладено кредитний договір № Z75.00110.006147644 (а. с. 6). Згідно з п. 1 - 3.1. цього договору вказаний позикодавець надав відповідачу як клієнту грошові кошти в розмірі 15\~344 грн. 83 коп., процентна ставка 9, 5% річних 19.12.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу № 19/12-2023 (а. с. 12-18). Відповідно до п. 1.1. вказаного договору факторингу, за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (комісія за надання кредиту і проценти за користування кредитом), неустойкою (штраф, пеня) та/або процентами за порушення одержання яких належить клієнту. Крім того, 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та позивачем укладено договір факторингу № 22/12-2023 (а. с. 24-28). Відповідно до п. 1.1. вказаного договору факторингу, за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (комісія за надання кредиту і проценти за користування кредитом), неустойкою (штраф, пеня) та/або процентами за порушення одержання яких належить клієнту. Відповідно до Реєстру боржників № 2 від 22.12.2023 року до вказаного договору факторингу та довідки-розрахунку позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 27.12.2019 року № Z75.00110.006147644 в сумі 43\~117 грн. 99 коп., з яких: 16\~966 грн. 43 коп. заборгованість за основним боргом; 5\~574 грн. 76 коп. заборгованість за нарахованими відсотками; 20\~576 грн. 80 коп. заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту (а. с. 9-11, 29-31). Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором 27.12.2019 року № Z75.00110.006147644 в сумі 43\~117 грн. 99 коп. Згідно зі ст. ст.\~525,\~526 Цивільного кодексу України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 530 вказаного Кодексу\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями\~ст.610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З наданих позивачем розрахунків вбачається, що відповідач не виконав умов вищевказаного договору. Відповідно дост. 1046\~ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з положеннями ч. 2\~ст. 1047 цього Кодексу\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~передбачено, щопозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями\~статті 1048 ЦК України, яка на підставі частини 2\~статті 1054 цього Кодексу\~застосовується до відносин за кредитним договором), передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частини 1\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Отже, між сторонами вказаних кредитних договорів було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів, які оформлені ними в письмовій формі. Сторони правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення позики за такими договорами є обов`язковим. Судом встановлено що доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування ним наданими йому грошовими коштами, а також не подав будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості Крім того, на час ухвалення даного рішення вказана заборгованість відповідачем добровільно не погашена, оскільки суду не надано жодних відомостей про протилежне. Тому позов підлягає задоволенню. Судом також встановлено, що позивачем за звернення з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 3 028 грн., що стверджується платіжною інструкцією кредитового переказу № 13765 від 15.05.2025 року (а. с. 5). Окрім того, стороною позивача понесені судові витрати за професійну правничу допомогу, вартість яких становить 7 000 грн.\~ Так, відповідно до змісту договору про надання правничої допомоги від 01.07.2024 року № 02-24, додаткової угоди від 01.07.2024 року № 1/1, акту від 14.05.2025 року № 1 прийому-передачі наданої правової допомоги та платіжної інструкції № 1395 від 05.06.2025 року, адвокатське об`єднання «Правовий Курс» надало позивачу юридичні послуги, а останній прийняв надані послуги, а саме: -надання консультацій; -вивчення документів -виготовлення проекту позовної заяви; -надсилання позовної заяви до суду. Загальна сума витрат на професійну правничу допомогу становить 7 000 грн. (а. с. 33-41). Згідно з положенням ч. 2, 3\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати (крім судового збору), пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Вивчивши вище вказану документацію, з урахуванням відсутності заперечень щодо розміру судових витрат зі сторони відповідача, співмірності витраченого часу адвоката та вартості послуг, виходячи з принципів розумності та співмірності, суд вважає, що\~з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 гривень. Отже, дані судові витрати підлягають присудженню з відповідача на користь позивача на підставі п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~у зв`язку із задоволенням позовних вимог. На підставі статей\~11,\~512,\~514,\~526,\~530,\~610,\~612,\~629,\~1048,\~1050,\~1054,\~1077 ЦК України\~та,

Outcome: approved