Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право власності на: 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,25 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку; земельну ділянку площею 1,00 га, розташовану на території Плавнівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер 5124184000:01:002:0080, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку площею 0,9969 га, розташовану на території Плавнівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер 5124184000:01:002:0812, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. На час смерті [PERSON] , її син [PERSON] (батько позивача) проживав разом із [PERSON] на час відкриття спадщини та 19 вересня 2006 року звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримати свідоцтво не встиг, помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право власності на: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,25 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку; земельну ділянку площею 1,00 га, розташовану на території Плавнівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер 5124184000:01:002:0080, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку площею 0,9969 га, розташовану на території Плавнівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер 5124184000:01:002:0812, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку площею 0,2500 га, яка розташована на території Плавнівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер 5124184000:02:002:0185, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку; земельну ділянку площею 0,3366 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5124184000:02:002:0104, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку площею 3,24 га, яка розташована на території Плавнівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масиви №№ [NUMBER] , ділянки № [NUMBER] , кадастрові номери: 5124184000:01:003:0305, 5124184000:01:005:0276, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Однак, при зверненні позивача до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, у видачі свідоцтва йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що й стало підставою для звернення до суду. \~ \~ \~ \~Позивач у судове засідання не з`явився, до суду надійшло його клопотання про розгляд справи за його відсутності позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з`явились, направили до суду заяви про визнання позову, в яких також просили розглянути справу за їх відсутності. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено судом, [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 01 серпня 2006 року Плавнінською сільською радою Ренійського району Одеської області, актовий запис № 33). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право власності на: 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,25 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку (виписка з рішення Плавнівської сільської ради № 60-ХХІ від 17 лютого 1994 року); земельну ділянку площею 1,00 га, розташовану на території Плавнівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер 5124184000:01:002:0080, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку площею 0,9969 га, розташовану на території Плавнівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер 5124184000:01:002:0812, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. За життя, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження заповіт від 17 вересня 2005 року, зареєстрований секретарем виконавчого комітету Плавнівської сільської ради в реєстрі за № 179, відповідно до якого заповіла усе належне їй майно своєму синові [PERSON] (батько позивача). На час смерті [PERSON] , її син [PERSON] (батько позивача) проживав разом із [PERSON] на час відкриття спадщини та 19 вересня 2006 року звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримати свідоцтво не встиг, помер [INFO] . Таким чином [PERSON] прийняв спадщину у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 02 червня 2020 року Ренійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 213). Частиною 1 ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Отже, після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право власності на: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,25 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку; земельну ділянку площею 1,00 га, розташовану на території Плавнівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер 5124184000:01:002:0080, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку площею 0,9969 га, розташовану на території Плавнівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер 5124184000:01:002:0812, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку площею 0,2500 га, яка розташована на території Плавнівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер 5124184000:02:002:0185, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку; земельну ділянку площею 0,3366 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5124184000:02:002:0104, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку площею 3,24 га, яка розташована на території Плавнівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масиви №№ [NUMBER] , ділянки № [NUMBER] , кадастрові номери: 5124184000:01:003:0305, 5124184000:01:005:0276, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч. 1 ст. 1217 ЦК України). За життя, [PERSON] на випадок своєї смерті склав особисте розпорядження (ст. 1233 ЦК України) заповіт від 19 травня 2020 року, який посвідчений секретарем Плавнівської сільської ради Ренійського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за № 31. Згідно заповіту, спадкодавець [PERSON] заповів усе належне йому майно позивачу [PERSON] . З витребуваної у Ренійській державній нотаріальній конторі Одеської області спадкової справи, яка відкрита після померлого [INFO] [PERSON] , встановлено, що позивач 11 вересня 2020 року звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON] . Отже, позивач прийняв спадщину у відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини, у строки визначені ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Разом із тим, згідно довідки виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 140 від 04 вересня 2024 року, на день смерті [PERSON] разом із ним за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Відповідачі в свою чергу, ніяких дій з прийняття спадщини не вчинили, не заперечують визнання права власності за позивачем, про що свідчать надані ними заяви про визнання позовних вимог. [PERSON] 11 вересня 2020 року звернулась до нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадщини яка відкрилась після смерті [PERSON] . Однак, при зверненні позивача до державної нотаріальної контори, у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, про що видано відповідну постанову. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Разом із тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, що визначено ч. 5 ст. 1268 ЦК України. На підтвердження своїх позовних вимог, позивач надав суду копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на ім`я померлих [PERSON] та [PERSON] а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не позбавляє спадкоємця можливості оформити своє право на спадщину, що передбачено ч. 3 ст. 1296 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом, що визначено ст. 328 ЦК України. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України). Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному випадку визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, всі вказані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та не викликають у суду жодних сумнівів. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають чинному законодавству, а тому мають бути задоволені. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки у своїй заяві позивач просив залишити судові витрати за ним, питання про стягнення судових витрат з відповідачів судом не розглядалось. \~ \~ \~ \~На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved