Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду через свого представника - адвоката Кушнеренко Т.В. з позовом до [PERSON] про поділ нерухомого майна в натурі та припинення права спільної часткової власності. У позові представник позивача посилається на те, що [PERSON] є співвласником 21/50 частини житлової квартири [ADDRESS] . Співвласником 29/50 частин квартири є відповідач. Квартира належить сторонам на підставі договору купівлі-продажу, який посвідчений 07.03.2017 приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Пархоменко Н.М. Дана квартира між сторонами фактично поділена, кожна зі сторін має окремий вихід, окремі комунікації, в тому числі окремі лічильники кількості споживання комунальних послуг. Згідно висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна від 21.07.2025 зазначено, що за технічними показниками 21/50 частина об`єкта має окремий вхід і може бути виділена в натурі. Об`єкт може бути поділений без проведення будівельних робіт пов`язаних зі зміною зовнішніх розмірів та порушення капітальних стін, що не вимагає дозволу на початок будівельних робіт та вводу в експлуатацію. Добровільно оформити поділ квартири відповідач не бажає, укладати договір про поділ нерухомого майна також не бажає. Тому позивач просить виділити [PERSON] в натурі у власність, як окремий об`єкт нерухомого майна 21/50 частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 12,7 кв.м, яка складається з однієї житлової кімнати загальною площею 12,7 кв.м цифра «2»; припинити право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 30,2 кв.м для [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, довірила свої інтереси в суді представляти адвокату Кушнеренко Т.В. Представник позивача-адвокат Кушнеренко Т.В. в підготовче засідання не з`явилася, на адресу суду подала заяву, в якій розгляд справи просила проводити у її відсутність та відсутність позивача, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, на адресу суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить до наступного висновку. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК\~України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 12 ЦПК України\~визначено,\~що\~цивільне\~судочинство здійснюється\~на\~засадах\~змагальності сторін.\~Учасники\~справи\~мають рівні\~права\~щодо\~здійснення всіх\~процесуальних\~прав\~та обов`язків,\~передбачених\~законом. Кожна\~сторона\~повинна\~довести обставини,\~які\~мають\~значення для\~справи\~і\~на які\~вона\~посилається\~як на\~підставу\~своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім\~випадків,\~встановлених\~цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Стаття 13 ЦПК України\~визначає, що суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що 07.03.2017 між [PERSON] (продавцем) та [PERSON] і [PERSON] (покупцями) було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого продавець продала і передала покупцям в спільну часткову власність: [PERSON] -29/50 частки, а [PERSON] 21/50 частки квартири [ADDRESS] , які зобов`язалися сплатити продавцю визначену грошову суму. У власність [PERSON] відчужувалася 1 (кімната) площею 9,0 кв.м., 3 (кухня) площею 8,5 кв.м. Загальна площа приміщень, що відчужується складає 17,5 кв.м., що складає 29/50 частку квартири. У власність [PERSON] відчужувалася 2 (кімната) площею 12,7 кв.м.. Загальна площа приміщень, що відчужується складає 12,7 кв.м., що складає 21/50 частку квартири. Квартира, що відчужувалася за цим Договором двокімнатна, має загальну площу 30,2 кв.м., у тому числі житлову площу 21,7 кв.м. Позивачем надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 81997826 від 07.03.2017 та Інформацію, сформовану за допомогою додатку «Реєстр нерухомості» від 25.09.2025, в якому значиться, що за [PERSON] зареєстровано право власності (спільна часткова) на 21/50 частку квартири [ADDRESS] , а саме: 2 (кімната) площею 12,7 кв.м. На замовлення [PERSON] 15.07.2025 ТОВ «ЕКСПЕРТ РОБОТА» виготовлено технічний паспорт на об`єкт, а саме квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 30,2 кв.м. Також на замовлення [PERSON] 15.07.2025 ТОВ «ЕКСПЕРТ РОБОТА» виготовлено технічні паспорти на два об`єкта, а саме частини квартири [ADDRESS] . На підтвердження того, що квартира фактично поділена між співвласниками та позивач окремо вносить оплату за комунальні послуги, [PERSON] долучила до матеріалів позову Договір № ЕЕЦ 22010502 0165 споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії від 31.05.2022, що укладений між АТ «Українська залізниця» в особі ВП «Одеське регіональне відділення «Енергозбут» філії «Енергозбут» і [PERSON] та Договір про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів № 66103 від 08.11.2019, укладеного між ТОВ «Екоклінер» та [PERSON] ТОВ «Експерт Робота» 21.07.2025 виготовлено Висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна № 638, в якому вказано, що за технічними показниками 21/50 частина об`єкта, а саме частина квартири, яка складається з 2-кімната площею 12,7 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , має окремий вхід і може бути виділена в натурі. Об`єкт може бути поділено без проведення будівельних робіт пов`язаних зі зміною зовнішніх розмірів та порушення капітальних стін, що не вимагає отримання дозволу на початок виконання будівельних робіт та вводу в експлуатацію. Сторони не висловили заперечень щодо вищевказаного висновку ТОВ «Есперт Робота», яким встановлено технічну можливість поділу в натурі частини вищевказаної квартири, яка має окремий вхід, відповідно до частки співвласника, що належать їй на праві спільної часткової власності. В разі виникнення сумнівів у правильності висновку експерта, відповідач, у відповідності до ч.2 ст.113 ЦПК України, не був позбавлений можливості заявити клопотання про призначення повторної експертизи. Відповідно до ч.1ст.319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності дост.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. З положень ч.ч. 2, 3 ст.\~367\~ЦК України вбачається, що у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Частинами першою-третьою\~статті 358 ЦК України\~передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Виділ часток (поділ) будинку (квартири), яка перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Визначальним для виділу частки або поділу будинку (квартири) в натурі, що перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком (квартирою), а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку (квартири) відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку (квартири), яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Відповідно до\~статті 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. За змістом наведених норм, виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частці в праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна. Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт. Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні\~статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна, утворюється два самостійних об`єкта майна. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 у справі №501/2148/17 (провадження №61-22087св19) зроблено висновок, що «відповідно до\~статті 367 ЦК України\~майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Пленум Верховного Суду України в п. 14 Постанови від 22 грудня 1995 року № 20\~«Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»\~роз`яснив, що квартира (будинок), яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом №55 від 18 червня 2007 року Міністерства з питань житлово-комунального господарства України. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Виходячи з положень статей 183,367 ЦК України, виділ частки в натурі може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку/квартири із самостійним виходом, яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до статті 364 ЦК України\~право спільної часткової власності припиняється, при виділі такої частки власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вхід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі №6-12цс13, які підтримав Верховний Суд у постановах від 05 грудня 2018 року у справі № 170/289/16-ц, від 24 грудня 2020 року у справі №457/725/16-ц, від 10 травня 2022 року у справі №592/9330/16-ц, від 27 липня 2022 року у справі №463/6258/15-ц. При прийнятті рішення суд враховує, що виділ у натурі частки із спільного майна є можливим. Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.200 ЦПК України,\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. За частиною 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Підстав для неприйняття визнання позову- не встановлено. Враховуючи встановлені обставини, а також\~беручи до\~уваги,\~що відповідач\~визнав позов,\~в розумінні зазначених вище правових норм, сторони [PERSON] та [PERSON] , будучи співвласниками спірного нерухомого майна, мають відповідне, гарантоване Законом право на виділ частки в натурі (квартири). У зв`язку з наведеним, суд, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved