Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

01.09.2025 року через систему «Електронний суд» позивач ТОВ «Фінансова компанія "КРЕДИТ- КАПІТАЛ», інтереси якого представляє адвокат Усенко М.І., звернувся до Шевченківського районного суду міста Харкова з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №102391074 від 28.02.2024 року у розмірі 18504,00 гривень. Крім того, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 28.02.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №102391074. Відповідно до вказаного договору, банк надав відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. 25.06.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір про відступлення прав вимоги № 109-МЛ/Т. Згідно вищевказаного договору ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до відповідача за кредитним договором №102391074 від 28.02.2021 року. Всупереч умов кредитного договору відповідач своєчасно не вносить платежів на повернення кредиту, порушуючи взяті на себе договірні зобов`язання та відповідно має заборгованість перед позивачем в загальному розмірі 18504,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 6000,00 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків 12324,00 грн.; 180,00 грн. - заборгованість за комісією. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем кредитних зобов`язань позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 18504 грн. 00 коп. Крім того, представник позивача просив також стягнути з відповідача судовий збір в сумі 2422,40 гривень та витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 8000,00 гривень. Ухвалою суду від 13.10.2025 року провадження у справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача адвокат Усенко М.І. не з`явився, в матеріалах справи міститься заява, якою просив розглянути справу за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання або розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, відзив на позов до суду не подав. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178\~ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлялась про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4ст.\~223\~ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.02.2024 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит №102391074, відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 якого, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п. 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором, кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника; типом кредиту є кредит; відповідач отримав грошові кошти у розмірі 5000 гривень; кредит надано на 120 днів з 28.02.2024 року. Дата остаточного погашення заборгованості\~27.06.2024 року. Відповідно до п.1.5.1 договору комісія за надання кредиту становить 180 грн 00 коп., яка нараховується за ставкою 3,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Згідно п.3.2.6 кредитного договору позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. Укладаючи кредитний договір відповідач [PERSON] та Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» вчинили дії визначені ст.11та ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після чого укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 кредитного договору шляхом безготівкового переказу картковий рахунок. З копії анкети-заяви на кредит № 102391074, сайт:tengo.ua, вбачається, що було погоджено умови кредитування по заяві: замовлена сума: 15000,00 гривень; замовлений строк: 30 днів; погоджена сума: 6000 грн, погоджений строк: 30 днів, комісія за надання: 3.00 % одноразово; ставка процентів: 0.10 % за кожен день користування. Згідно довідки №б/н від 14.10.2025 року ТОВ «Мілоан» клієнт [PERSON] , 07.05.1974, РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено договір про споживчий кредит № 102391074 від 28.02.2024 року ідентифікований товариством, акцепт договору позичальником було здійснено шляхом підписання аналогом ЕПЦ у формі одноразового ідентифікатора 779082 (час відправки ідентифікатора позичальнику 28.02.2024 року об 10 годині 39 хвилин; № телефону, на який відправлено ідентифікатор-+380507161900). Згідно платіжного доручення №83807872 від 28.02.2024 року, ТОВ «Мілоан» перерахувало кошти в розмірі 6000 гривень 00 копійок на умовах договору\~№ 102391074 на рахунок відповідача [PERSON] . [PERSON] зобов`язань з повернення кредитних коштів за договором про споживчий кредит № 102391074 від 28.02.2024 року належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість, розмір якої відповідно до розрахунку ТОВ «Мілоан» та виписки з особового рахунку становить 18504,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 6000,00 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків 12324,00 грн.; 180,00 грн. - заборгованість за комісією. 25.06.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №109-МЛ/Т, відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 102391074 від 28.02.2024 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , що підтверджується копією витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №109-МЛ/Т від 25.06.2024\~року, відповідно до якого до позивача по справі перейшло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором у розмірі 18504,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 6000,00 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків 12324,00 грн.; 180,00 грн. - заборгованість за комісією. ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» на адресу [PERSON] було направлено досудову вимогу від 12.08.2025 року про необхідність виконання зобов`язань за кредитним договором №102391074 від 28.02.2024 року. Відповідно до ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Відповідно до ч.2ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Як встановлено в ст.205,207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їх власноручних підписів. Стаття 627 ЦК Українитаст.6\~цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір про споживчий кредит № 102391074 від 28.02.2024 року укладений сторонами в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.1, 2ст.6\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч.1ст.7\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Нормою статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Частиною 8 даної статті встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті, зокрема заповненням формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Згідно ч.1ст.12Закону України «Про електронну комерцію»\~якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, зокрема,\~є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; електронного підпису відповідно до вимог\~законів України "Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг" та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину. Відповідно до змісту статей 525,526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно із частиною першою статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1ст.1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку про те, що [PERSON] уклав із ТОВ «Мілоан» договір про споживчий кредит № 102391074 від 28.02.2024 року відповідно до визначеної\~Законом України «Про електронну комерцію»\~процедури, здійснив його підписання із застосуванням одноразового ідентифікатора та отримав кошти в кредит. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512\~ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1ст. 514\~ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що права вимоги за договором про споживчий кредит № 102391074 від 28.02.2024 року, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» на підставі договору відступлення прав вимоги № 109-МЛ/Т від 25.06.2024 року перейшли до позивача по справі - ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал». Враховуючи вищевикладене, те, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за умовами кредитного договору № 102391074 від 28.02.2024 року не виконав, доказів про відсутність своєї заборгованості перед позивачем суду не надав, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором № 102391074 у розмірі 18324,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 6000,00 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків 12324,00 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується вимог позову про стягнення з відповідача простроченої заборгованості за комісією у сумі 180,00 грн суд зазначає на наступне. Пунктом 1.5.1 Договору № 102391074 передбачено, що за надання кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 180,00 грн., яка нараховується за ставкою 3.00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Відповідно до ч.2\~ст.215 ЦК України\~недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч.8\~ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Згідно зі\~ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Частиною 3\~статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~передбачено, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Згідно із ч.3\~ст.13 ЦК України\~не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. 10 червня 2017 року набув чинності\~Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у\~Законі України «Про захист прав споживачів»\~текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин 1, 2, 5\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~з набуттям чинності\~Закону України «Про споживче кредитування»\~залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини 1\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною 2\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Окрім того, оскільки товариством не було зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які була встановлена комісія за видачу кредиту, відповідна умова кредиту є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 статті\~11, частини 5 статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) та постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 344/3078/23 (провадження № 61-15548св23) щодо оцінки правомірності встановлення у кредитному договорі умови про щомісячну плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Таким чином, вказані витрати у сумі 180,00 грн стягненню з [PERSON] на користь позивача не підлягають. За таких обставин суд доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження розміру витрат пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги адвоката позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, акт наданих послуг правничої допомоги №Д/1222 від 20.08.2025 року, детальний опис наданих послух до №Д/1222 від 20.08.2025 року за договором про надання правничої допомоги №0107 від 01.07.2025 року, зі змісту яких вбачається, що розмір витрат позивача на оплату правничої допомоги у складає 8000 грн.00 коп. У постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Таким чином, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи та відсутності клопотань з боку сторони відповідача про зменшення розміру витрат, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2398,83 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial