Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до Новоодеської міської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] та смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . На обґрунтування позову вказала, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , [INFO] , після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з усіма господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За життя спадкодавець [PERSON] заповіту не залишив. Спадщину після його смерті прийняли шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР його дружина [PERSON] та донька, позивач по справі [PERSON] в рівних частках, в подальшому подавши до Новоодеської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини та про отримання свідоцтв про право на спадщину за законом. При цьому,\~ свідоцтва про право на спадщину за законом на частки вказаного спадкового нерухомого майна після смерті спадкодавця [PERSON] спадкоємцями (позивачем та її матір`ю (дружиною спадкодавця [PERSON] ) не було отримано через відсутність оригіналів правовстановлюючого документу на нерухоме майно. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Маючи намір реалізувати свої спадкові права, позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після матері та видачу свідоцтва про право на спадщину, але отримала роз`яснення про неможливість вчинення нотаріальних дій, у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Тому,\~посилаючись на\~викладене а\~саме,\~що позивач\~ прийняла\~спадщину після\~смерті \~батька та\~матері,\~до складу\~якої входить\~вищевказаний житловий\~будинок,\~право власності\~на яку\~належало спадкодавцю\~і не\~припинилося внаслідок\~його смерті,\~однак оригінал\~правовстановлюючого документу\~відсутній,позивачка просила суд про визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті обох спадкодавців. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, надавши до суду письмову заяву, в якій представник позивача позовні вимоги позивача підтримала, просила про їх задоволення. Справу просила розглядати за їх відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надавши до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав, справу просив розглядати за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.11.1994 р., а/з № 227. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому спадкове майно, а саме: на житловий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав йому на праві власності на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 25.04.1989 року, виданого на підставі рішення виконкому Новоодеської міської ради народних депутатів № 58 від 04.04.1989 року. Рішенням виконавчого комітету Новоодеської міської ради Миколаївської області від 20.10.2021 року за № 186, змінено існуючу поштову адресу житлового будинку в [ADDRESS] та присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] . Спадкоємцями майна покійного [PERSON] є його дружина [PERSON] та донька [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища за № 00052858480 від 06.08.2025 р., свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Позивач, у зв`язку із укладенням шлюбу 27.12.2001 року, змінила своє прізвище на « [PERSON] » (свідоцтво про одруження серії [NUMBER] ). За життя спадкодавець [PERSON] заповіту не залишив, спадщину після його смерті прийняли шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР його дружина [PERSON] та донька, позивач по справі [PERSON] у рівних частках, що підтверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі за № 66438157 від 15.09.2021 р., довідкою, виданою Новоодеською державною нотаріальною конторою Миколаївської області від 05.10.2021 року за вих. № 431/-1-16, довідкою виконкому Новоодеської міської ради за № 6029 від 31.08.2021 р., матеріалами спадкової за № 143/2004, заведеної 19.05.2004 року Новоодеської державною нотаріальною конторою Миколаївської області до майна [PERSON] , померлого [INFO] , але свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок ними не було отримано через відсутність оригіналів правовстановлюючого документу на нерухоме майно. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на частину успадкованого нею після смерті [PERSON] майна, а саме: частку житлового будинку з усіма господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач як спадкоємець за законом після смерті матері - [PERSON] , прийняла спадщину, так як проживала та була зареєстрована разом з нею за однією адресою на час відкриття спадщини і не відмовилася від прийняття спадщини, вчасно, у встановлений ст. 1270 ЦК України строк звернулася з заявою до приватного нотаріуса Філіпенка Д.В. про прийняття спадщини, нотаріусом 03.02.2025 року зведено спадкову справу № 21/2025 після померлої [INFO] [PERSON] . При цьому нотаріусом позивачу повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері через відсутність у неї правовстановлюючого документа на нього. Відповідно до матеріалів спадкових справ № 143/2004 та № 21/2025 після померлих [PERSON] та [PERSON] , інші спадкоємці відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 6 лютого 2019 року у справ No145/797/15-ц вказала, що у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у томи числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Цивільний кодекс України, який набрав чинності 01 січня 2004 року, у книзі шостій «Спадкове право» містить норми, які врегульовують правовідносини, що виникають у зв`язку із спадкуванням. У пункті 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] який помер [INFO] , спадкові відносини були врегульовані відповідними нормами ЦК УРСР. Так, відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року чинної на момент смерті спадкодавця) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 525 ЦК УРСР передбачалось, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно зі ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Статтею 529 передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Так, відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У постанові ВС від 30.09.2020 у справі No584/639/19 (провадження No61- 10930св20) зазначено, що: «за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Цивільним законодавством не передбачено обмеження строку, у який спадкоємець, що прийняв спадщину, може зареєструвати своє право власності у встановленому законом порядку або звернутись до суду за захистом свого права, а тому підстави для застосування позовної давності до спірних правовідносин відсутні». Аналогічний висновок викладений і у наступних постановах, зокрема у постанові ВС від 18.08.2021 у справі No543/994/17. Стаття 1298 ЦК України передбачає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1233 визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності до ст.ст.1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї. Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, згідно ст. 1270 ЦК України, і прийняв її. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно положень ч.4 ст. 200 та ч.4 ст.206 ЦПК України суд у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] та матері [PERSON] , померлої [INFO] , спадщину після їх смерті прийняла, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved