Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

У жовтні 2025 року позивач ТОВ "Коллект центр" звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , заборгованість за договором №4914095 від 27.10.2021 в розмірі 48120 грн., судовий збір та витрати на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27 жовтня 2021 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладено кредитний договір №4914095, згідно якого відповідачу надано в кредит грошові кошти в сумі 8000 грн. зі сплатою процентів за ставкою 2,5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування, в сумі 3000 грн. ТОВ "Мілоан" умови договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на потрібну суму, однак [PERSON] умови не виконав. 26 січня 2022 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Вердикт капітал" укладено договір №26-01/2022-83, згідно якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і договором №4914095. 10 січня 2023 між ТОВ "Вердикт капітал" та ТОВ "Коллект центр" укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і до відповідача за договором №4914095. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредиту та сплаті процентів за його користування, що підлягають стягненню з позичальника становить 48120 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 8000 грн., за процентами - 38600 грн., комісією - 1520 грн. Ухвалою суду від 03.11.2025 відкрито провадження у справі, розгляд її призначено у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить розгляд справи проводити за його відсутності. Проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. У судові засідання, призначені на 24.11.2025 та 09.12.2025, відповідач не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Крім того, відповідач про судове засідання призначене на 09.12.2025, повідомлений через оголошення на офіційному вебсайті суду. Відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. З викладених обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення на підставі ст.280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 27 жовтня 2021 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 4914095. Згідно умов договору, паспорта споживчого кредиту та анкети-заяви на кредит, відповідач отримав кредит в розмірі 8000 грн, строком на 15 днів з 27.10.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) - 11.11.2021. Загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 4520 грн. в грошовому виразі. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 12520 грн. Комісія за надання кредиту - 1520 грн., яка нараховується за ставкою 19 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом - 3000 грн., які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором - фіксована. Відповідно до графіка платежів за договором про споживчий кредит №4914095 від 27.10.2021, дата видачі кредиту - 27.10.2021, дата платежу - 11.11.2021, кількість днів у розрахунковому періоді - 15; чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період - 8000,00/12520 грн.; сума кредиту за договором/погашення суми кредиту - 8000 грн., проценти за користування кредитом - 3000 грн., комісія за надання кредиту - 1520 грн., реальна річна процентна ставка - 5,409,714 грн., загальна вартість кредиту - 12520 грн. Згідно довідки про ідентифікацію ТОВ "Мілоан", [PERSON] , [INFO] , з яким укладено договір №4914095 від 27.10.2021 ідентифікована товариством. Акцепт договору позичальником підписано 27.10.2021 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора - L67216, який відправлено на номер телефону [NUMBER] . З довідки ТОВ "ФК "Елаєнс" від 08.05.2025, вбачається, що на підставі договору №40484607_26/10/18-1 про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку) та про інформаційно-технологічну взаємодію та приймання платежів, укладеного ТОВ "ФК "Елаєнс" та ТОВ "Мілоан", 27.10.2021 перераховано кошти згідно договору 4914095 в сумі 8000 грн. на карту [NUMBER] , банк картки отримувача: Monobank. Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення ТОВ "Мілоан", [PERSON] за кредитним договором №4914095, 27.10.2021 надано кредит в сумі 8000 грн., 27.10.2021 нараховано комісію за оформлення кредиту в сумі 1520 грн., з 28.10.2021 по 11.11.2021 нараховані проценти згідно п.1.5.2 договору по 200 грн., з 12.11.2021 по 10.01.2022 нараховано проценти згідно п.п.1.6., 2.3.1.2 договору по 400 грн. Загальна сума заборгованості за кредитом - 36520 грн., з них за тілом кредиту - 8000 грн., за процентами - 27000 грн., комісією - 1520 грн., 26.01.2022 між ТОВ "Мілоан" (клієнт) та ТОВ "Вердикт капітал" (фактор) укладено договір факторингу №26-01/2022-83, у відповідності до умов якого клієнт - первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 83672331,46 грн., а фактор зобов`язується здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками. Відповідно до акту приймання-передавання реєстру боржників в електронному вигляді та акта приймання-передачі реєстру боржників за договором факторингу №26-01/2022-83 від 26.01.2022, укладеного між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Вердикт капітал", клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників в електронному вигляді наданий на флеш-носії. Відповідно до цього реєстру боржників, клієнт передав, а фактор прийняв право вимоги по боржниках в кількості 3580 на загальну суму заборгованості - 83672331,46 грн. Згідно реєстру боржників до договору факторингу №26-01/2022-83 від 26.01.2022 та витягу з реєстру боржників, ТОВ "Мілоан" відступило ТОВ "Вердикт капітал" право вимоги заборгованостей до боржників, в тому числі і до боржника [PERSON] , в сумі 36520 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 8000 грн., процентами - 27000 грн., комісії - 1520 грн. З платіжного доручення №324190002 від 27.01.2022, ТОВ "Вердикт капітал" здійснило оплату ТОВ "Мілоан" згідно договору факторингу №26-01/2022-85 від 26.01.2022, в сумі 4097773,59 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості складеного ТОВ "Вердикт капітал" [PERSON] станом на 10.01.2023 має заборгованість в сумі 48120 грн., яка складається із заборгованості по основній сумі кредиту - 8000 грн., по відсоткам - 27000 грн., по комісії - 1520 грн. Нараховані відсотки згідно кредитного договору - 11600 грн. 10.01.2023 між ТОВ "Вердикт капітал" (первісний кредитор) та ТОВ "Коллект центр" (новий кредитор) укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги, у відповідності до умов якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги до боржників, зазначених у додатках №1 та №3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами) та сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором №10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.01.2023, укладеного між ТОВ "Вердикт капітал" та ТОВ "Коллект центр", первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кількістю 207307. Згідно реєстру боржників до договору №10-01/2023 від 10.01.2023 та витягу з реєстру боржників, ТОВ "Вердикт капітал" відступило ТОВ "Коллект центр" право вимоги заборгованостей до боржників, у тому числі і до боржника [PERSON] , номер договору 4914095, в сумі 48120 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням - 8000 грн., за процентами - 38600 грн., за комісією - 1520 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості складеного ТОВ "Коллект центр", [PERSON] станом на 21.10.2025, має заборгованість в загальному розмірі 48120 грн., яка складається із заборгованостей: за тілом кредиту - 8000 грн.; за відсотками - 38600 грн., за комісією - 1520 грн. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (стаття 514 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). З положень частини першої та другої ст.1056-1 ЦК України вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Згідно із ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. У договорі про споживчий кредит зазначено, що [PERSON] підписанням договору підтверджує, що до укладення цього договору ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав у письмовій формі (у вигляді електронного документа розміщеного в особистому кабінеті) паспорт споживчого кредиту, з інформацією передбаченою частинами 2, 3 ст.9 Закону України "Про споживче кредитування", отримала проект кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами та правилами, що на сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору. Умови йому зрозумілі та підтвердив, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану, а інформація надана йому кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння ним суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 частини першоїст.3 Закону України "Про електронну комерцію"). У ч.1 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч. 3 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону). Згідно з ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст.12 Закону України "Про електронну комерцію"). Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов висновку, що "Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами". Судом встановлено, що договір про споживче кредитування між сторонами укладений в електронній формі, підписаний електронним підписом відповідача [PERSON] відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора направленого на його телефон. Згідно ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Поданими доказами, позивачем доведено, що ТОВ "Мілоан" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме - відповідачу надано кредит в сумі 8000 грн., який перерахований на його банківську картку. У той же час, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, грошові кошти не повернув. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість [PERSON] становить 48120 грн., яка складається із заборгованостей: за тілом кредиту - 8000 грн., за процентами - 38600 грн., за комісією - 1520 грн. Суд не погоджується щодо заявленої позивачем до стягнення суми заборгованості за нарахованими відсотками, оскільки переважна частина з них нарахована після спливу строку кредитування, передбаченого договором. Відповідно до ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно ст. 252 ЦПК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або роками. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. У ст.631 ЦК України зазначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити ваші права та виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору Відтак, закінчення строку договору, який був належним чином виконаний позбавленою стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як вбачається з пунктів 1.3, 1.4 договору, [PERSON] надано кредит строком на 15 днів з 27.10.2021 по 11.11.2021. Відповідно до вказаного строку відповідач мав повернути позивачу кредит та сплатити проценти. У той же час, з наданого розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] нараховані відсотки за користування кредитом станом на 10 січня 2023 року, тобто поза межами строку кредитування, який не має перевищувати 15 днів. Останнім днем строку позики та відповідно нарахування відсотків є 11 листопада 2021 року. Однак, зважаючи на те, що строк позики сплив 11 листопада 2021 року, суд вважає, що позивачем необґрунтовано нараховані проценти після 11 листопада 2021 року на загальну суму 38600 грн. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Після закінчення строку позики і невиконання боржником своїх зобов`язань щодо повернення позики та сплати відсотків за його користування, у статті 625 ЦК України, передбачені наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання та відповідальність боржника за неправомірне використання кредитних коштів. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду викладеного у постановах від 19.05.2020 у справі № 910/23028/17, від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 05.04.2023 у справі №910/4518/16, згідно яких право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом згідно вказаного договору та зміну дати повернення всіх сум кредиту матеріали справи не містять. Не надано й доказів того, що первісний кредитор погодив зміну строку кредиту. За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки нараховані в період строку кредиту з 27.10.2021 по 11.11.2021 (15 днів) на загальну суму 3000 грн., з розрахунку: 8000 грн. х 2,5% х 15 днів. Отже, з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість в розмірі 12520 грн., з них: за тілом кредиту - 8000 грн., за процентами - 3000 грн., за комісією - 1520 грн., що становить 26,02 % ціни позову. Оскільки [PERSON] не виконав умови договору та не сплатив заборгованість в добровільному порядку, суд вважає стягнути з нього на користь позивача примусово заборгованість в сумі 12520 грн., так як згідно укладеного договору позивач набув права вимоги до відповідача. Як зазначено в ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності витрат з надання правничої допомоги (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги №02-09/2024-6 від 02.09.2024, тарифи на послуги, заявку на надання юридичної допомоги №9 від 01.02.2025, витяг з акту №9 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 на суму 16000 грн., платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №0565940003 від 20.10.2025. Враховуючи, що позивачем надано суду розрахунок витрат із зазначенням конкретних видів та вартості правничої допомоги, суд вважає, що ТОВ "Коллект центр" надані належні докази на їх підтвердження, а тому вимоги про стягнення витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги підлягають задоволенню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 16000х26,02% = 4163 грн. 20 коп. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст.4 Закону України "Про судовий збір", із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі (12520/48120)х2422,40 = 630 грн. 27 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial