Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

У березні 2024 до суду надійшов позов ТОВ «Коллект Центр», де позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором про надання фінансових послуг №0732654820/3 від 06.10.2020 в розмірі 96 237,76 грн, суму судового збору в розмірі 3 028,00 грн. та понесені витрати на правову допомогу в розмірі 17 000,00 грн. В обґрунтування позову вказує, що 03.11.2020 між ТОВ «Інфінанс» та відповідачем було укладено договір про надання фінансових послуг №0732654820/3. Відповідно до умов договору товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 8 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Відповідно до умов викладених в Оферті, Пропозиція (Оферта), Акцепт оферти, Правила та Заявка-анкета становлять єдиний документ - Договір. Відповідно до умов Договору позики Позичальнику надано кредит в розмірі 8 000,00 грн, строк користування кредитом - 30 днів. Строк дії Договору - 3 роки, відсоткова ставка - 1,75 % за один день користування кредитом. Пропозиція (оферта) на отримання кредиту була підписана Позичальником шляхом підписання електронним підписом, одноразовим ідентифікатором, надісланим СМС-повідомленням на номер телефону, зазначений ним в особистому кабінеті. Відповідач самостійно заповнив заявку на сайті Кредитодавця, ввів одноразовий ідентифікатор для підписання електронного договору та вказав реквізити банківської картки, на яку ТОВ «Інфінанс» надалі перерахувало 8 000,00грн. Акцептом оферти Відповідач підтвердив, що ознайомився з умовами договору та Правилами надання коштів у позику, а також отримав усю інформацію, передбачену законодавством. Згідно з Правилами, договір позики укладається в електронній формі та вважається електронним договором, підписаним відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовим ідентифікатором, з урахуванням ст. 11-12 цього Закону та ч. 1 ст. 205 ЦК України. ТОВ «Інфінанс» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у встановленому розмірі. 11.02.2022 між ТОВ «Інфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 11.02.2022, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики, у т.ч. за Договором позики № 0732654820/3 від 06.10.2020, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та боржником яким є: [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до Боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, у тому числі за Договором позики № 0732654820/3 від 06.10.2020, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та боржником яким є: [PERSON] . Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», до якого перейшло право вимоги за вказаним договором, звернувся з цим позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість по ньому в сумі 96 237,76 грн та судові витрати по справі. Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 25.03.2024 головуючою у процесі суддею визначено Букіну О.М. 03.04.2024 року до суду надійшла відповідь на запит з Єдиного державного демографічного реєстру про задеклароване/зареєстроване місце відповідача. Ухвалою судді від 04.04.2024 у справі відкрито провадження та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 18.06.24 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якій він зазначає, що кредитний договір укладено в електронній формі, однак Позивач і попередні кредитори не повідомляли відповідача про відступлення права вимоги, чим порушили ст. 512-516 та 1082 ЦК України. Нараховані проценти є неправомірними, оскільки проценти за користування кредитом можуть нараховуватися лише в межах строку кредитування, а після його спливу - лише у межах ст. 625 ЦК України, але не в розмірі 1277,5 % річних. Крім того, такий розмір відповідальності суперечить Закону України «Про споживче кредитування» та принципам добросовісності. У зв`язку з цим відповідач вважає заявлений розмір заборгованості необґрунтованим і завищеним. 02.08.2024 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів в якому просить долучити до матеріалів справи заявку на надання юридичної допомоги №554 від 05.01.2024. 24.05.2025 від представника позивача надійшло клопотання про уточнення позовної заяви. 06.02.2025 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів в якому просить долучити до матеріалів справи копію супровідного листа №1 від 18.02.2022 та підтвердження від платіжної організації №2632_250117142900 від 17.01.2025 щодо здійснення переказу коштів на картковий рахунок відповідача. 06.03.2025 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача в усіх судових засіданнях. 16.09.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій він зазначає, що договір позики був належним чином укладений в електронній формі шляхом акцепту оферти, підтвердженого одноразовим ідентифікатором відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач самостійно заповнив заявку, ввів код підтвердження та надав реквізити банківської картки, на яку Кредитодавцем було фактично перераховано 8 000,00 грн, що підтверджує реальність та виконання договору. Підтверджуючи акцепт, відповідач визнав, що повністю ознайомився з умовами договору і Правилами надання послуг. Таким чином, посилання відповідача на недійсність або неукладеність договору є безпідставними, оскільки всі юридично значимі дії були здійснені ним особисто та відповідають вимогам законодавства. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Позивач також звертає увагу, що після подання позову відповідач не здійснив жодних платежів для погашення заборгованості та не вчинив жодних дій, спрямованих на врегулювання спору чи укладення мирової угоди. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись завчасно та належним чином. 17.11.2025 представник відповідача подав до канцелярії суду клопотання про відкладення розгляду справи посилаючись на його хворобу та можливість укладання мирової угоди з позивачем. Вислухавши думку представника позивача, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача та його представника, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Крім того, доказів поважності неявки до суду, стороною відповідача не подано. У свою чергу представник позивача заперечував щодо відкладення розгляду справи за обставин, зазначених представником відповідача. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, 03.11.2020 між ТОВ «Інфінанс» та відповідачем було укладено договір про надання фінансових послуг №0732654820/3. Відповідно до умов Акцепту оферти від 03.11.2020 укладання Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0732654820/3 від 06.10.2020 та отримання кредиту згідно та Заяви - анкети №3323837 від 03.11.2020 товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 8 000 грн.; Строк користування кредитом 30 днів; Строк дії Договору 3 роки. Відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності Пролонгації; Річна відсоткова ставка 638,75%, застосовується за умови належного виконання умов Договору та відсутності пролонгації. Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить: 4 200,00 грн, за умови належного виконання умов дговору та відсутності Пролонгації; Реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75%, за умови належного виконання умов Договору та відсутності Пролонгації; Номінальна відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, застосовується у випадках передбаченими правилами; Номінальна річна відсоткова ставка 638,75%, застосовується у випадках передбаченими Правилами; Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить: 4 200,00 грн., при використанні Номінальної відсоткової ставки; Реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75%, при використанні Номінальної відсоткової ставки. Максимальна відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов Договору; Максимальна річна відсоткова ставка 1277,5%, застосовується за умови неналежного виконання умов Договору; Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить: 8 400,00 грн, за умови неналежного виконання умов договору; Зальна річна процентна ставка за кредитом становить 1277,5%, за умови неналежного виконання умов Договору. ТОВ «Інфінанс» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у встановленому розмірі. Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначені порядок укладення електронного договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. ТОВ «Служба миттєвого кредитування» свої зобов`язання за договором №0732654820/3 виконало належним чином, перерахувавши грошові кошти у розмірі 8 000,00 грн відповідачу. 11.02.2022 між ТОВ «Інфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 11.02.2022, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики, у т.ч. за Договором позики № 0732654820/3 від 06.10.2020 р., що укладений між ТОВ «Інфінанс» та боржником яким є: [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до Боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі за Договором позики № 0732654820/3 від 06.10.2020, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та боржником яким є: [PERSON] . Відповідно до положень п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У відповідності до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. У силу вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Таким чином, право вимоги за договором про надання фінансових послуг №0732654820/3 від 06.10.2020 перейшло до ТОВ «Коллект Центр», що підтверджується Договором №10-01/2023 від 10.01.2023 та актом прийняття-передачі Реєстру боржників за Договором №10-01/2023 про відступлення (купівлі-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року, позивач є новим кредитором боржника - відповідача. Судом встановлено, що відповідач, порушуючи умови договору, свої зобов`язання в частині погашення заборгованості за кредитом належним чином не виконав. Сума заборгованості за договором про надання фінансових послуг №0732654820/3 від 06.10.2020 становить 96 237,76 грн, у тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 7 999,98 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 88 238,78 грн. Відповідачем-1 було подано заяву про застосування строку позовної давності за вимогами позивача, у порядку ст. 267 ЦК України. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). Позивач звернувся із позовом до суду 22.06.2022 подавши його до поштового відділення зв`язку. Суд вважає, що позивачем не було пропущено строк позовної давності щодо стягнення 3% річних у порядку ст.625 ЦК України, що нараховані за період з 04.05.2019 по 23.02.2022, виходячи з наступного. У період з 02.04.2020 року по 30.06.2023 року діяв карантин, встановлений Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020, яким зупинено строки визначені, зокрема статтею 257 ЦК, у період від 24.02.2022 по сьогоднішню дату триває воєнний стан. Згідно п. 19 Прикінцевих положень Цивільногокодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введенного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. У Постанові від 07.09.2022 по справі № 679/1136/21, провадження № 61-5238св22 Верховний Суд, Касаційний цивільний суд від 07 вересня 2022 року по справі №679/1136/21 зазначив, що Законом України № 530-IX від 17 березня 2020 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1Закону України "Про торгово-промислові палати"). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), строки,визначені статями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину". У пункті 12 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у редакції ЗаконуУкраїни від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені норми цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, які продовжуються для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Таким чином, у період з 12.03.2020 тривають обставини, які зупиня(и)ли, у розумінні ст. 263 ЦК України, строки позовної давності, визначені, зокрема, і ст. 257 ЦК України. Проаналізувавши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що строк позовної давності позивачем пропущено не було, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача кредитну заборгованість у розмірі 96 237,76 грн. Нормами ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. У позовній заяві представник позивача просить суд стягнути із відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 17 000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частинами 2, 3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано суду копію договором № 02-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023 року між ТОВ «Коллект Центр» (як клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», відповідно до якого адвокатське об`єднання бере на себе обов`язки надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», заявка ТОВ «Коллект Центр» про надання юридичної допомоги № 554 від 05.01.2024, з якої вбачається, що ТОВ «Коллект Центр» та адвокатське об`єднання погодили надання юридичних послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з відповідача; витяг з Акта про надання юридичної допомоги №3 від 08.01.2024 року по стягненню заборгованості з відповідача, копіями платіжних документів, тощо. Вартість наданих послуг становить 17 000,00 грн. Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення витрат на правову допомогу та обґрунтованості таких витрат суд враховує наступне. У п.п. 113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07 листопада 2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. За вказаних вище обставин та враховуючи зміст наданих послуг з урахуванням складності справи, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 17 000,00 грн., що на думку суду є обґрунтованим, та відповідає принципу розумності. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 17 000,00 грн.

Outcome: approved