Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі по тексту - Банк, ТОВ "Діджи Фінанс", позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі позичальник, відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договорам, обґрунтовуючи підставність вимог тим, що 15.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №822404, на підставі якого Відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 50 000 грн. 28.08.2023 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу, у відповідності до умов якого ТОВ «Слон Кредит» передало ТОВ «Діджи Фінанс» за плату права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у тому числі за Кредитним договором №822404 від 15.02.2022. У позові представник ТОВ «Діджи Фінанс» вказує, що [PERSON] належним чином не виконував умови взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, унаслідок чого допустив заборгованість в сумі 101 164,80 грн., з яких: 49\~358,27 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 51\~806,53 грн. заборгованість за відсотками, які а ні первісному кредиторі ТОВ «Слон Кредит», а ні теперішньому ТОВ «Діджи Фінанс» не сплачує у добровільному порядку, тому наведене стало підставою звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк відзиву на позов відповідач не подав. Ухвалою суду від 13.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін не надала, також не надала зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позові просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи в судове засідання не з`явився повторно. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки представник позивача не заперечував проти заочного вирішення справи, з урахування викладеного вище, суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до частини другої статті 247\~ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив, що [PERSON] виявив намір на отримання позики у ТОВ «Слон Кредит», звернувшись із Анкетою-заявою (а.с.9). Відповідно до Паспорту споживчого кредиту (а.с.10), позичальнику надано повну інформацію про умови кредитування, з якою він ознайомився під підпис. 15.02.2022 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №822404 (а.с. 11-14), відповідно до умов якого сторони узгодили суму кредиту в розмірі 62 500,00 грн., строк на 730 днів до 15.02.2024 включно, відсоткова ставка 25% в день (9125%) проценти за перший день користування кредитом, за всі наступні дні 85% річних, орієнтовна реальна відсоткова ставка 208,87 % річних, орієнтовна загальна вартість кредиту 143\~135,88 грн. Згідно п.2 кредитного договору кошти позичальнику надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування в розмірі 50\~000, 00 грн., на поточний рахунок споживача [NUMBER] через транзитний рахунок [NUMBER] , - у розмірі 12 500,00 грн. на користь товариства з метою виконання зобов`язань зі сплати процентів за перший день користування кредитом. Згідно Додатку №1 до Договору (а.с.15), сторонами узгоджено Таблиця обчислення загальної вартості кредиту, розмір та строки його сплати. Зазначений договір особисто підписано позичальником [PERSON] . Факт передачі коштів банком відповідачеві підтверджується Платіжним дорученням №16194 від 15.02.2022, сума 50\~000 грн. (а.с.18). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №822404 від 15.02.2022 складеного ТОВ «Слон Кредит» (а.с.35), загальна сума заборгованості [PERSON] перед банком складає 111 164,8 грн. 28.08.2023 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір відступлення прав вимог №2808-23 (а.с.19-22), у відповідності до умов якого, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» зобов`язується відступити ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» Права Вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» зобов`язується їх прийняти та сплатити ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до платіжної інструкції № 4565 від 28.08.2023 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» згідно умов договору факторингу №2808-23 сплатило ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» грошові кошти (а.с.27). Згідно акту приймання-передачі реєстру прав вимог від28.08.2023 (а.с.25) та витягу з додатку до Договору факторингу №2808-23 (а.с.26) ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» передано права кредитора за Договором про надання споживчого кредиту №822404 від 15.02.2022 стосовно [PERSON] сума заборгованості якого становить в розмірі 101\~164,80 грн. з яких: 49\~358,27 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 51\~806,53 грн. заборгованість за відсотками. Як вбачається із досудової вимоги від 31.07.2024 №2712304333-АВ, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» повідомило [PERSON] про відступлення права вимоги за його кредитним договором №822404 від 15.02.2022 та набуття ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» прав кредитора на загальну суму 101\~164,80 грн. (а.с.36). Частиною першою та третьою статті 512 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України). Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами підтверджують, що внаслідок укладення Договору відступлення права вимоги №2808-23 від 28.08.2023 ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним вищевказаним кредитним договором. Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530\~ЦК\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника\~процентів\~від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні\~облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Приписами абзацу 2 ч.1 ст.1048\~ЦК\~України визначено, що нарахування процентів може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.\~1050\~ЦК\~України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Згідно зі\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України\~визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 614 ЦК України\~особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, про що визначено в\~статті 209 ЦПК України. Зі статті 213 ЦПК України\~слідує, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі надані сторонами. Суд звертає увагу, що відповідач був обізнаний з розглядом цивільної справи, повідомлявся в установленому порядку про її розгляд, однак жодним чином не висловив своєї позиції за вимогами до нього банку про стягнення кредитної заборгованості за договорами стороною якого він є, не заперечував наявної заборгованості, укладення договору, перерахування та отримання кредитних коштів на рахунки чи перерахування їх на користь третіх осіб, про що узгоджено в договорі, розміру нарахованої заборгованості, тощо. Суд враховує, що відповідач не надав відзиву у даній справі в межах визначеного судом строку, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження (пункт 1 частини першої статті 274 ЦПК України), як і жодних доказів на спростування обставин зазначених у позові. Водночас суд враховує, що якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами перед судом, що ним не було зроблено. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що вина відповідача щодо порушення умов виконання зобов`язання є доведеною зібраними та дослідженими безпосередньо судом належними та допустимими доказами, що додані до матеріалів справи, відтак останній зобов`язаний нести юридичну відповідальність за порушення умов зобов`язань. При вирішенні даного спору суд, дослідивши матеріали справи виходить з презумпції правомірності правочинів (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості договору (ст. 629 ЦК України). З огляду на встановлені судом обставини та надані докази, суд вважає, що [PERSON] були порушені умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, а тому право кредитора на повернення кредитних коштів та процентів за їх користування є порушеним. Враховуючи, що фактично отримані та використані [PERSON] кошти в добровільному порядку не повернуті, зважаючи на вимоги ч. 2\~ст. 530 ЦК України (за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав), суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог про стягнення заборгованості в розмірі 101 164,80 грн., з яких: 49\~358,27 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 51\~806,53 грн. заборгованість за відсотками. За таких обставин, суд задовольняє позов у повному обсязі. Вирішуючи питання судових витрат, суд враховує положення Глави 8 ЦПК України. При зверненні з позовом до суду, позивачем сплачено судовий збір згідно квитанції № 822404 від 01.08.2025 в сумі 2 422,40 грн. (а.с. 1), який у зв`язку із задоволенням позову підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 6 000,00 грн. понесених судових витрат за надання професійної правничої допомоги, які підтверджуються договором про надання правової допомоги № 42649746 від 01.01.2025 укладеного з адвокатом Лівак І.М. (а.с. 39-41), додатковою угодою № 822404 до договору № 42649746 від 01.01.2025 (а.с.42), детальним описом робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Лівак І.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги (а.с. 43), актом про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 30.05.2025 (а.с. 44). Згідно частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Згідно частин другої п`ятої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Суд, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, реальності адвокатських витрат, а також те, що відповідач не оспорює розмір витрат на професійну правничу допомогу, вважає, що по даній справі витрати на правничу допомогу є обґрунтованими і пропорційними до предмета спору, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 6 000,00 грн.

Outcome: approved