Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якому просить розірвати шлюб. Позовну заяву мотивує тим, що 16.07.2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції за актовим записом №377. У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що вона з відповідачем проживає окремо, спільного господарства вони не ведуть. Протягом останніх років стосунки між ними погіршувались, в результаті чого зникло взаєморозуміння. Будь які спроби примиритись не дали результатів, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим. Просить позов задоволити. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 29.09.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Так, як вбачається з матеріалів справи, відповідачу скеровувалася копія ухвали Франківського районного суду м.Львова від 29.09.2025 року та копія позовної заяви з додатками, на адресу його зареєстрованого місця проживання, [ADDRESS] , засобами поштового зв`язку рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №R067018590899, однак таке відправлення вручено не було у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Так, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б). Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю фізичну особу. Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на фізичну особу. У разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення. Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 923/1432/15. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України до суду не надійшло. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (після реєстрації шлюбу « [PERSON] ») зареєстрували 16.07.2013 року шлюб у Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №377, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У сторін [INFO] народився син [PERSON] , про що Франківським районним у місті Львові Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області зроблено актовий запис №564, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно з ч.2 ст.140 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з приписами частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частин 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, беручи до уваги зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер їх відносин, суд вважає, що подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому шлюб з відповідачем слід розірвати. Відповідно до вимогст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, суд стягує із відповідача на користь позивача 1\~211 грн. 20 коп. на відшкодування сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви. Відповідно дост.113СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при реєстрації шлюбу позивач змінила своє прізвище, на даний час виявила бажання повернути собі дошлюбне прізвище, про що зазначила в позовній заяві.

Outcome: approved