Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся адвокат Чайка Роман Олегович, діючи в інтересах [PERSON] , з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання. Позов мотивований тим, що позивачка є донькою відповідача. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21.03.2017 у справі № 227/420/17 розірвано шлюб між батьками позивачки - [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 13.09.2007 Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 227. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12.04.2011 у справі № 2-723/11 було стягнуто з відповідача аліменти на утримання позивачки як неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття. 28.08.2025 позивачці виповнилось 18 років, у зв`язку із чим дія вказаного рішення припинилась. З 01.09.2025 позивачка навчається у Вінницькому кооперативному інституті ІІ рівня акредитації на І курсі денної форми навчання за спеціальністю D5 «Маркетинг», за освітнім ступенем бакалавр. Навчання здійснюється на договірній основі, стипендію позивачка не отримує. Термін навчання - до 30.06.2028, а вартість навчання згідно з договором № 281-о становить 86\~000, 00 гривень за весь період. Позивачка є внутрішньо переміщено особою та окрім навчання, витрачає значну кількість коштів на підручники, проїзд до навчального закладу, проживання у орендованій квартирі та комунальні послуги, одяг та харчування. У зв`язку з навчанням позивачка не має можливості працювати та забезпечувати себе самостійно. Відповідач - батько позивачки працює помічником машиніста тепловоза в виробничому підрозділі служби локомотивного господарства «Локомотивне депо Одеса-Сортувальна» регіонально філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» та має стабільний дохід, у зв`язку з чим може надавати матеріальну допомогу. Вищевикладене й\~стало підставою\~для звернення\~адвоката позивачки\~до суду\~із вимогами\~про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання, як дитини, яка продовжує навчання, в розмірі частини заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, починаючи з 01.09.2025 та до закінчення навчання [PERSON] , але не довше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Ухвалою суду від 06.10.2025 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. На виконання вимог ч. 7 ст. 43 і абз. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України адвокатом позивачки надано до позову, поданого до суду в електронній формі, докази надсилання відповідачу за адресою його місця проживання (перебування), задекларованою у встановленому законом порядку, листом з описом копії позовної заяви із доданими до неї документами (трекінг відправлення 2105000709828). (а.с. 5) За інформацією з офіційного вебсайту Укрпошти вбачається, що вищевказане поштове відправлення було вручено одержувачу 11.10.2025. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали суду від 06.10.2025, направлену судом відповідачу за адресою його місця проживання (перебування), задекларованою у встановленому законом порядку, було, отримано відповідачем особисто 15.10.2025, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с. 31) Враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, вважається, що відповідач був належним чином повідомленим про розгляд справи. Також, враховуючи положення п. 3 ч. 6 ст. 272 ЦПК України, ухвала суду від 06.10.2025 вважається врученою відповідачу 15.10.2025. У строк, визначений судом ухвалою від 06.10.2025, від відповідача відзив на позов не надійшов. Будь-які докази по справі чи клопотання, крім поданих адвокатом позивачки разом із позовною заявою, від учасників справи на адресу суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 12.10.2021, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 245. (а.с. 7зв.) З довідки № 529-5003216670 від 05.04.2024 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] . (а.с. 7) Згідно відомостей з державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 09.09.2025, [PERSON] за період з січня місяця 2025 року по липень місяць 2025 року отримує соціальну виплату, як внутрішньо переміщена особа в розмірі 3 000, 00 гривень, щомісячно. (а.с. 8-9) Згідно довідки № ТЧ-1-02/268 від 21.07.2025, виданої начальником сектора кадрів Виробничого підрозділу «Локомотивне депо Одеса-Сортувальна» АТ «Укрзалізниця», відповідач працює з 30.10.2024 по теперішній час помічником машиніста тепловоза. (а.с. 9зв.) Відповідно до довідки № 157, виданої 09.09.2025 в.о. ректора Вінницького кооперативного інституту, [PERSON] дійсно навчається у Вінницькому кооперативному інституті ІІ рівня акредитації на І курсі денної форми навчання за спеціальністю D5 «Маркетинг», за освітнім ступенем Бакалавр, на договірній основі. Стипендії не отримує. Термін навчання 3 роки: з 01.09.2025 до 30.06.2028. (а.с. 11) Вищевказане також підтверджується договором про навчання у закладі освіти № 281-н від 09.08.2025. (а.с. 12-13зв.) Згідно договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 281-о від 09.08.2025, загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 86\~000, 00 гривень. (а.с. 14-15зв.) Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Оскільки відповідач є батьком позивачки, остання правомірно звернулась до суду із даним позовом. Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до положень СК України, обрання способу стягнення аліментів у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі, здійснюється саме позивачем, яким як вбачається з позовної заяви, обрано спосіб стягнення аліментів в частці від доходу батька. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Також, судом в ухвалі від 06.10.2025 було роз`яснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями. Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ч. 8 ст. 279 ЦПК України, судом досліджуються письмові пояснення, викладені адвокатом позивачки в позовній заяві, та докази надані разом із нею. В ході розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , батьком якої є [PERSON] відповідач по справі, є повнолітньою особою, навчається у Вінницькому кооперативному інституті ІІ рівня акредитації на І курсі денної форми навчання за спеціальністю D5 «Маркетинг», за освітнім ступенем Бакалавр, на договірній основі. Стипендії не отримує. Термін навчання 3 роки: з 01.09.2025 до 30.06.2028. До досягнення позивачкою повнолітня з відповідача на користь матері позивачки на утримання доньки стягувались аліменти на підставі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12.04.2011 у справі № 2-723/11, як те вбачається з ЄДРСР, доступ до якого є публічним, в розмірі частки з усіх видів доходу відповідача, але не менш 30 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з відповідними змінами розміру аліментів в залежності від зміни прожиткового мінімуму, починаючи з 25.02.2011. При визначені розміру аліментів та матеріальних можливостей відповідача суд виходить з того, що платник аліментів є працездатною та здоровою людиною. Такі твердження позивачки відповідачем спростовані не були. У матеріалах справи відсутні належні докази дійсного матеріального становища платника аліментів. При цьому, судом прийнято до уваги, що на матеріальний стан відповідача можуть вказувати не лише його офіційні доходи, але й його спосіб життя, яким майном він володіє і користується тощо, адже все це разом демонструє його фінансову спроможність. Позивачкою не надано доказів здійснення витрат платником аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. При цьому, позивачкою та/або її адвокатом не було повідомлено суду про неможливість самостійно подати будь-які докази. Водночас, судом прийнято до уваги, що відповідач, як і позивачка, є внутрішньо переміщеною особою, як те вбачається із відповіді Відділу соціального захисту населення Арцизької міської ради Одеської області від 16.10.2025, наданої на запит суду. (а.с. 33) Також, на час ухвалення судового рішення суду не повідомлено ні позивачкою, ні відповідачем відомостей щодо: відсутності/наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; наявності на праві власності, володіння та/або користування у відповідача майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, а також інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, при визначені розміру аліментів судом враховано матеріальне становище позивачки, яка навчаючись на денній формі навчання, самостійного доходу (заробітку) не має, окрім соціальної допомоги, як внутрішньо переміщеній особі, в розмірі 3\~000, 00 гривень щомісячно. Судом прийнято до уваги, що відповідач не скористався своїми процесуальними правами, не надав суду будь-яких доказів, які б повинні були бути враховані судом при вирішенні даного спору. Таким чином, судом не встановлено неможливості відповідачем надавати своїй дочці матеріальну допомогу, якої вона потребує у зв`язку із навчання. Водночас, адвокатом позивачки не надано жодних доказів, які вказували б на можливість стягнення аліментів з відповідача саме у визначеному позивачкою розмірі. Приймаючи до уваги ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів, судом прийнято до уваги можливість й матері надавати утримання своїй повнолітній доньці. Суд зауважує, що аліменти на утримання дитини необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини та її навчання Розмір аліментів,\~зокрема,\~обумовлюється фінансовими\~можливостями обох\~батьків,\~які в\~рівній мірі\~зобов`язані утримувати\~дитину,\~забезпечувати її\~потреби необхідні\~для її\~віку,\~розвитку тощо. Стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Враховуючи вищевикладене, достатніх підстав для стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки в розмірі частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, судом не встановлено. Отже, суд, дослідивши письмові пояснення викладені адвокатом позивачки у позовній заяві, оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню. Враховуючи вищевказане, суд прийшов до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній доньці, якої вона потребує у зв`язку із навчання, в розмірі частки від свого заробітку (доходу) щомісячно. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, враховуючи їх необґрунтованість та недоведеність належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України, які б були достатніми, в розумінні ст. 80 ЦПК України, для задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до переконання в наявності підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання, як особи, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, у розмірі частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, яка застосовуються в даному випадку на підставі ч. 1 ст. 201 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому вимоги адвоката позивачки щодо стягнення аліментів з 01.09.2025 задоволенню не підлягають. Положеннями ст. 199 СК України чітко визначено, що аліменти на повнолітню особу, яка потребує матеріальної допомоги, стягуються виключно у зв`язку із навчанням, право на які припиняється у разі припинення навчання. Якщо навчання припиняється після досягнення особою двадцяти трьох років, то право на аліменти припиняється із досягненням цією особою двадцяти трьох років. З матеріалів справи вбачається, що термін навчання [PERSON] закінчується 30.06.2028, а двадцяти трьох років вона досягне [INFO] . Таким чином, в даному випадку, аліменти можуть стягуватися до припинення навчання - по 30.06.2028, а в разі продовження навчання до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років [INFO] , за умови якщо вона не припинить навчання раніше. Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні даного позову точно визначити неможливо, оскільки даний позов носить вимоги немайнового характеру, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. На що також звернув увагу ВССУ в п. 36 Постанови Пленуму № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 (із змінами від 25.09.2015). Отже, враховуючи те, що позивачка на момент звернення до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», часткове задоволення позову, а також положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 605, 60 гривень, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До ухвалення рішення у справі ні позивачка, ні відповідач не повідомили суд про неможливість надання доказів, що підтверджують розмір понесених інших судових витрат; про причини неможливості надання таких доказів. Відповідно суд, ухвалюючи рішення у справі, не має підстав та обов`язку вирішувати питання щодо встановлення учасникам справи терміну для надання суду доказів щодо розміру понесених витрат, як і призначати засідання для вирішення питання про судові витрати, вказуючи про це у резолютивній частині рішення (п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України). Отже, доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. На підставі викладеного та

Outcome: partial