Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей доньки [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого законодавством мінімального розміру аліментів для дітей відповідного віку, з дня подання заяви до суду щомісячно і до досягнення повноліття та аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, з дня подання заяви до суду щомісячно і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Заявлені вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому 18 липня 2015 року відділом державної державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського міського управління юстиції у Полтавській області. Від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти зареєстровані та фактично проживають з позивачем у місті Горішні Плавні та перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно не надає коштів у достатньому розмірі на її утримання та утримання дітей. У зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 11.08.2025 позовна заява прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач, будучи повідомленим у встановленому законом порядку, до суду не з`явився. Правом подання відзиву на позов не скористався. У відповідності до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України, 08.12.2025 судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що з 18 липня 2015 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 18.07.2015, актовий запис № 221 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають двох дітей, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого Горішньоплавнівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (а.с.7) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.8). Згідно копії довідки від 08.07.2025 № 20-11/2623 позивач разом з дітьми зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Встановивши фактичні обставини справи та оцінивши досліджені докази у їх сукупності, суд наголошує, що спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Стягнення аліментів на утримання дітей є одним із способів захисту їх інтересів, Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст. 9 Конституції України діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною. Частиною другою статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Таким чином, Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Виходячи з системного тлумачення зазначених норм права, вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів). Відтак, при визначенні способу стягнення аліментів суд погоджується з обраним позивачем способом стягнення аліментів та вважає, що він повинен бути визначений у частці від заробітку платника аліментів за вибором позивача. Згідно ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.5 ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. На підставі викладеного, беручи до уваги, що діти знаходяться на утриманні матері, відповідач добровільно допомоги на утримання дітей не надає, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків з утримання дітей, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дітьми повноліття. Будь-яких доказів перебування на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей, сплати останнім аліментів, стягнень з відповідача за виконавчими документами матеріали цивільної справи не містять. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь аліментів у розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 16.07.2025 і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трьох років, суд зазначає наступне. Статтею 75\~СК Українипередбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ч.2 ст.84\~СК Українидружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.6 ст.84\~СК Україниправо на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Частиною 4 статті 84\~СК Українивизначено умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Суд вважає, що позовна вимога позивача про стягнення аліментів на утримання позивача в розмірі 1/5 частини від всіх його видів доходу щомісячно до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку підлягає задоволенню, оскільки судом під час розгляду справи не встановлено, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. При цьому суд звертає увагу, що сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (частина 1 статті 192 СК України). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви, отже аліменти слід стягувати з 16.07.2025. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно приписів п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відтак, враховуючи, що позивач при зверненні до суду з даною позовною заявою, відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», був звільнений від сплати судового збору, та беручи до уваги, суд вважає за необхідне, з урахуванням вимоги ч.1, ч.6 ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 2422 грн 40 коп. На підставі викладеного, ст. 110, 112, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved