Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Сновської територіальної громади в особі Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області, в якому просить: - встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є її двоюрідним братом; - визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті двоюрідного брата [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , у 3 місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. Позов обґрунтований тим, що [INFO] помер двоюрідний брат позивача [PERSON] , [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, а саме на земельну ділянку, що розташована на території Сновської сільської ради Сновського району Чернігівської області для ведення особистого селянського господарства площею 2,6222 га., кадастровий номер 7425886500:04:000:0523, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07.05.2020 року. Маючи намір прийняти спадщину після смерті [PERSON] , позивач звернулася до державного нотаріуса із відповідною заявою. Нотаріусом було роз?яснено, що позивач пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини та необхідно звернутися до суду для визначення додаткового строку. Крім того, нотаріус повідомила, що з наданих позивачем документів не прослідковуються родинні відносини її з спадкодавцем, оскільки у позивача відсутні документи про одруження її баби [PERSON] з [PERSON] . На запит позивача Державний архів Чернігівської області у листі № П-1598 від 12.09.2025 року повідомив, що в книзі реєстрації первинних актових записів цивільного стану про укладення шлюбу по Брецькій сільській раді Щорського району Чернігівської області за 1939 рік актового запису про укладення шлюбу [PERSON] з [PERSON] не має. В той же час згідно запису акта про одруження № 5 від 14.03.1963 року [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] . Отже, внаслідок відсутності документів про одруження баби позивача якими б підтверджувалася зміна її прізвища з [PERSON] на [PERSON] неможливо прослідкувати їхні родинні відносини зі спадкодавцем і це є перешкодою для оформлення спадщини. Позивач вказує, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та у зв`язку з воєнним станом вважала, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупинився і в подальшому вона в будь-який час зможе оформити спадщину. У підготовче засідання позивач не з`явилася, у позові просила справу розглянути без її участі. Представник Сновської міської ради у підготовче засідання не з`явився. У матеріалах справи наявна його заява, в якій просить справу розглянути у його відсутність та визнав позовні вимоги. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 3\~ст. 200 ЦПК України\~передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як вбачається з позицій Верховного Суду, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи. При обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, а визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб тому є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в наслідок чого визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов. Дослідивши позовну заяву та додані до неї письмові докази, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Суд, враховуючи вищевказане, вважає за можливе обмежитися у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як указав Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, з огляду на те, що законодавцем чітко не визначено вичерпний перелік обставин поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, враховуючи обставини конкретної справи, суд доходить висновку про поважність причин пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, надавши оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, а також враховуючи ту обставину, що встановлення даного факту необхідне позивачу для належного оформлення спадщини, суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Частиною 1 статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, тому 50% судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved