Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

Короткий виклад позовних вимог Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: -визнати удаваним правочин Договір дарування від 10.09.2024 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований в реєстрі приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н.В. за №1781 та визнати його недійсним. Вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до Договору купівлі-продажу № 2-10350 від 06.08.1975, [PERSON] продала, а [PERSON] придбав 11/25 частин житлового будинку (площа частини будинку 10.1 кв.м.) з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . В подальшому, вказана частина житлового будинку, а також частина приміщень, які не були узаконені у встановленому законом порядку та фактично були об`єктами самовільного будівництва, були успадкована [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 5-791 від 16.06.2017 року. Після смерті [PERSON] вказану частину будинку із самовільними спорудами успадкував [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 4429 від 24.12.2021. Станом на сьогоднішній день, [PERSON] передав на підставі Договору дарування № 1242 від 14.04.2023 року вказану частину житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] та самовільно збудовані приміщення [PERSON] . 24.04.1967 року [PERSON] подарувала [PERSON] 14/25 частин житлового будинку (площа частини будинку: 24.2 кв.м.) з господарськими спорудами, розташованого за адресою [ADDRESS] . Під час володіння вказаним майном, [PERSON] здійснено узаконення самовільно збудованих частин будинку та визнано за ним право власності на такі прибудови, внаслідок чого відповідно зросла загальна та житлова площа будинку [ADDRESS] . Вказане узаконення було засвідчено Рішенням Виконавчого комітету Київської районної ради депутатів № 607 від 05.10.1990 року. Таким чином, у 1990 році змінилась площа будинку, яка належить саме [PERSON] внаслідок узаконення ним здійсненого будівництва додаткових приміщень та відповідно мали б змінитись частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок, оскільки відповідно до рішення Виконавчого комітету Київської районної ради депутатів № 607 від 05.10.1990 року за [PERSON] було прийнято в експлуатацію та оформлено право власності на частину житлового будинку площею 83.3 кв.м. Окрім того, відповідно до вищевказаного рішення, за [PERSON] було визнано право власності на літню кухню літ. Д, сарай літ. Б, гараж літ. Ж. На підставі договору дарування № 11786 від 24.07.2002 року, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар 14/25 частин житлового будинку (з житловою площею 83.3 м2 із надвірними спорудами, що знаходяться за адресою [ADDRESS] . В той же час, площа будинку, яка перебувала у власності [PERSON] (і була передана [PERSON] ) продовжувала становити 10.1 м2. Фактично [PERSON] успадкував ті ж самі 10.1 м2, але перерозподіл долей з 93,3 м2 житлової площі між [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] фактично не відбувся. По суті [PERSON] володіє тими ж 10.1 м2 не з 11/25, а приблизно 4/25 житлової площі будинку і неузаконені домоволодіння. Доля [PERSON] і [PERSON] мала збільшитись пропорційно з 11/25 Валерія та 3/25 Галини з урахуванням узаконених ними приміщень площею 83.3 м2 житлової площі. [PERSON] було здійснено узаконення самовільно збудованих частин будинку та визнано за ним право власності на прибудови, що в свою чергу потребувало подальшого перерахунку часток у спільній частковій власності з метою належного документального оформлення права власності на належні сторонам частини будинку із актуальними частками та у відповідності до нових узаконених за сторонами площ будинку. В подальшому, [PERSON] було здійснено будівництво ряду самочинно збудованих приміщень, однак без визнання за ним права власності на ці споруди та їх узаконення. В подальшому після смерті [PERSON] 11/25 частин будинку із самовільними спорудами успадкував [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 4429 від 24.12.2021 року.Відповідно до вказаного свідоцтва, [PERSON] успадкував 11/25 частин житлового будинку загальною площею 171.1 м2, з яких 93.8 м2 - житлових а також надвірні споруди: гараж літ. И; сараї літ. З, К, М, убиральня літ. Л, літню кухню літ. Д, сарай літ. Е, гараж літ. Ж, І-ІІІ - мостіння, № 1-4,6 - огорожі, що розташовані на земельній ділянці за адресою [ADDRESS] . В подальшому на підставі Договору дарування № 1242 від 14.04.2023 року, виданого приватним нотаріусом ОМНО Фроловою Р.В. право власності на вказані приміщення перейшла до [PERSON] , в тому числі і приміщення, право власності на які було визнано за [PERSON] . У зв`язку з тим, що до переліку спадкового майна входять приміщення, які належать Позивачу, однією з позовних вимог є витребування з чужого незаконного володіння наступних приміщень: літню кухня літ. Д, сарай літ. Е, гараж літ. Ж, Позивач і звернувся до суду. Як стало відомо, в подальшому між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір дарування від 10.09.2024 року. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 21.11.2024 року, [PERSON] на підставі вказаного договору дарування є власником належних раніше [PERSON] 11/25 частин житлового будинку загальною площею 171.1 кв. м., з яких 93.8 кв.м. - житлових а також надвірні споруди: гараж літ. И; сараї літ. З, К, М, убиральня літ. Л, літню кухню літ. Д, сарай літ. Е, гараж літ. Ж, І-ІІІ - мостіння, №1-4,6 - огорожі, що розташовані на земельній ділянці за адресою [ADDRESS] . Позивач по справі вважає такий договір дарування удаваним правочином, який насправді був спрямований на фактичне вчинення іншого правочину - договору купівлі- продажу між дарувальником та обдаровуваним. Також у позовній заяві зазначив, що 10.06.2023 \~ \~ \~ \~позивач отримав Листа від Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фролової Р.В. № 132/02-24 від08.06.2023року, яким було передано Заяву від [PERSON] від 08.06.2023 року про продажу 11/25 частин житлового будинку [ADDRESS] із пропозицією придбати 11/25 частин житлового будинку, скориставшись правом переважної купівлі співвласника частки у спільній частковій власності. Вказаний факт свідчив про відсутність згоди відповідача здійснювати перерахунок часток у спільній частковій власності, у зв`язку з чим позивач звертався до суду. На думку позивача, мотив здійснення продажу належних відповідачу часток житлового будинку виник ще в 2023 році, що підтверджується листом від Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фролової Р.В. № 132/02-24 від 08.06.2023 року, яким було передано Заяву від [PERSON] від 08.06.2023 року про продажу 11/25 частин житлового будинку [ADDRESS] із пропозицією придбати 11/25, частин житлового будинку, скориставшись правом переважної купівлі співвласника частки у спільній частковій власності. \~ \~ \~ \~ Тоді Відповідачем було запропоновано ціну, за яку він готовий здійснити продажу Позивачеві належну йому частку житлового будинку - 1 417 400 гривень. Упродовж 2024 року сторони проводили переговори стосовно викупу позивачем належних [PERSON] частин житлового будинку. 19 серпня 2024 року представником позивача було надіслано в мессенджер Вайбер примірник розписки, який пропонувалось заповнити [PERSON] з метою подальшого укладення договору купівлі-продажу те передачі коштів за купівлю належної йому частини будинку. [PERSON] підтвердив факт отримання тексту розписки та пообіцяв передивитись його зміст з метою узгодження. Однак в один момент відповідач перестав виходити на зв`язок та відповідати на будь-які пропозиції стосовно продажу ним частини будинку позивачеві. Звертає увагу суду те, що ухвалою суду від 03.09.2024 року було скасовано заходи забезпечення позову по даній справі, внаслідок всі вжиті судом заходи були скасовані. 05.09.2024 складений повний текст ухвали, а вже 10.09.2024 [PERSON] подарував належні йому частини житлового будинку, який є предметом спору у даній справі. При цьому, 9 вересня 2024 року представником позивача було подано апеляційну скаргу на ухвалу суду про скасування заходів забезпечення позову по даній справі, однак Відповідач все одно здійснив його відчуження. Вказане, на думку позивача, свідчить про те, що відповідач навмисно уклав саме договір дарування, оскільки перед укладанням договору купівлі-продажу він мав би повідомити позивача про такий намір. Більше того, Позивач сам висловлював такий намір здійснити купівлю вказаних частин житлового будинку, однак відповідач сам перестав виходити на зв`язок незадовго до укладення удаваного Договору дарування. Враховуючи вищевказане, позивач вважає що Договір дарування від 10.09.2024 року, укладений [PERSON] та [PERSON] , який був укладений з метою приховання факту відчуження вказаного мана від позивача, підлягає визнанню судом удаваним, оскільки він не спрямований на настання реальних наслідків та правовідносин дарування та як наслідок - підлягає скасуванню. 27.05.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про залишення частини позовних вимог без розгляду, а саме: просив залишити без розгляду позовну вимогу [PERSON] в частині визнання недійсним договору дарування від 10.09.2024 року, укладеного [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н.В. за № 1781. Залишити чинною позовну вимогу про визнання удаваним правочину Договору дарування від 10.09.2024 року, укладений [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований в реєстрі приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н.В. за № 1781. В обґрунтування вказаного клопотання представник позивача з посиланням на норми п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК Україна, зазначив, що бажає залишити чинною вимогу про удаваність правочину з метою подальшого звернення до суду з позовними вимогами про переведення на позивача прав та обов`язків покупця на підставі ст. 362 ЦК України. Короткий виклад відзиву на позов відповідача [PERSON] . Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що [PERSON] , оскільки законодавством передбачене у співвласникам майна переважне право купівлі частки, в передбаченому порядку запропонував купити його частину будинку співвласнику - [PERSON] , та іншим співвласникам, але вони прямо відмовилися, в зв`язку з нестачею грошей. Упродовж короткого часу стало відомо про звернення позивача [PERSON] до суду із заявою про забезпечення позову, та про появу заходу забезпечення, у вигляд заборони відповідачу та суб`єктам державної реєстрації; вчинення будь-яких, реєстраційних дій щодо частини вказаного будинку. У провадженні суду на той час перебувало 2 справи з розгляду питання про забезпечення позову. Перша справа № 947/18398/23 (провадження 2/947/3009/23) перебувала у провадженні Київського районного суду м. Одеси, розгляд якої завершився ухвалою суду про відмову в забезпеченні позову, яка була мотивована відсутністю підстав для застосування заходів забезпечення позову, відомостей про те, з яким позовом буде звертатися позивач, відсутністю доказів реального існування споруд, реальної загрози невиконання можливого рішення суду. Заява про забезпечення містила посилання на намір звернутися до суду із позовом про встановлення нових часток в праві спільної сумісної власності між сторонами, а також визнання незаконним спадкування надвірних споруд, які; нібито належали [PERSON] - батьку позивача [PERSON] та їх нібито подальшу передачу в дар. Другий розгляд заяви завершився винесенням ухвали суду про забезпечення позову. Заява була вмотивована фактично тими ж підставами, що і раніше. Пізніше позивач звернувся до суду із відповідним позовом про встановлення часток в спільній власності та витребування майна з чужого незаконного володіння. Під час підготовчого провадження у тій справі представник позивача на кожне судове засідання уточнював позовні вимоги, зловживав процесуальними правами, за що був навіть притягнутий до відповідальності. Ухвалою суду від 22.01.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначений розгляд по суті. У цій справі, як на фактично єдиний доказ удаваності, представник позивача посилається саме на те, що в червні 2023 року відповідач [PERSON] запропонував позивачу викупити частину будинку, реалізувавши переважне право купівлі. Інших доказів або обставин, які б могли підтверджувати вигадану позивачем удаваність, позивач просто не вказує. При цьому сторона відповідача повідомила, що у червні 2023 року відповідач [PERSON] дійсно мав намір продати частину будинку, бо відчував потребу в грошах, які необхідні були для лікування батька відповідача - [PERSON] . Інших кровних родичів старшого віку у відповідача немає: мати померла від коронавірусу. Батько все життя вів активний образ життя, а останні роки був вимушений пересуватися із палкою та на милицях, відчував систематичний або періодичний біль. Відповідач знав це. Біли відшукані відповідні лікарі, розроблений курс лікування, на який відповідачу потрібні були кошти. Саме тому відповідач і мав намір продати свою частку у цьому будинку. Але співвласники не мали грошей. Замість купівлі вони просто організували накладення арешту, яке унеможливило продаж, та почали зловживати процесом, затягувати його. Це фактично унеможливило досягнення мети, якої хотів досягти відповідач [PERSON] - вилікувати єдиного кровного родича, який у відповідача був - рідного батька. Протягом більш ніж тривалого часу представник позивача намагався розповідями та пропозиціями варіантів тягнути час, а арешт продовжував існувати. Згодом стало зрозуміло, що ніяких грошей немає, купівлі не буде, і це просто обман, хоча позивачу було відомо, з яких саме причин в червні 2023 року [PERSON] дійсно запропонував йому купити своє майно. Представник позивача згодом спрямував текст розписки, про який він сам вказує в позові. Зі змісту розписки стало повністю зрозуміло, що позивач просто намагається забрати нерухомість безкоштовно, адже вони вимагали до отримання грошей підписати запропоновану розписку, умови якої [PERSON] просто не міг виконати в умовах наявності накладеного арешту на майно, що неминуче за умовами розписки мало привести до втрати права власності. 15.11.2023 батько відповідача [PERSON] [PERSON] збив на дорозі автомобіль. Чоловік потрапив до реанімації. Питання грошей стало питанням виживання. А ситуація в суді не вирішувалась. Згодом представник позивача доповів про намір подати до суду ще один позов - про примусовий викуп майна позивача. [INFO] батько відповідача [PERSON] помер в лікарні. Внаслідок свідомих дій позивача та його представника, [PERSON] не тільки не вилікував батькові хворі кістки, а навіть не зміг витягти батька з реанімації, де останній помер. Відповідач [PERSON] знайомий із родиною відповідачки [PERSON] протягом десятиріч. У них є багато спільних знайомих. Є тривалі та добрі відносини. Було широко відомо, що ці люди вже давно намагаються отримати можливість жити на землі, тому що не можуть жити в квартирі, з вагомих для них причин, пов`язаних із особливостями національної культури. \~ \~ \~ \~ Щоб зробити добрий вчинок, в пам`ять про батька, щоб позбавитися джерела болю в серці відповідача [PERSON] укладений договір дарування. Відповідачка [PERSON] було поставлено до відома про існування спору. Вона знала про всю ситуацію, і про погані відносини із сусідами також. Відповідачка [PERSON] погодилася прийняти такий дар. У подальшому позивач шляхом чергового звернення до суду позивач намагається визнати договір дарування таким, що приховує правовідносини купівлі-продажу. При цьому позивач за декілька років ані жодного разу не вказав, що він взагалі має або мав гроші на купівлю. Навіть при поданні до суду позову про визнання правочину удаваним, тобто про позбавлення відповідачки права власності на частину будинку, представник позивача, доклав квитанцію про судовий збір як за немайновій спір. Позов фактично не підкріплений належними та допустимими доказами, не відповідає дійсним обставинам справи, є суто технічно поданим для створення проблем відповідачам. Тому цей позов не підлягає задоволенню. Подання такого позову за таких обставин є фактично зловживанням правом на звернення до суду. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідачка [PERSON] правом на подання відзиву на позов не скористалась. Відповідь на відзив Правом подання відповіді на відзив сторона позивача не скористалась. Процесуальні дії та рух справи Позивач через свого представника адвоката Лях Р.М. 10.01.2025 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом про визнання правочину удаваним та визнання його недійсним. Ухвалою судді від 15.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначене підготовче засідання. Відповідачам визначений п`ятнадцятиденний строк для надання відзиву на позов. Від представника\~позивача 31.03.2025\~через систему\~«Електронний суд»\~надійшло клопотання\~про об`єднання\~вказаної справ\~та справи\~№ 947/1595/25, яка перебуває в провадженні судді Огренич І.В. в одне провадження. Підготовче засідання, проведення якого призначене на 01.04.2025 та 24.04.2025, відкладене у зв`язку з відсутністю відповідачки [PERSON] та неможливості здійснювати розгляд заяви про забезпечення позову за її відсутності. Підготовче засідання відкладене на 29.04.2025. У підготовче засідання 29.04.2025 з`явились представники позивача адвокат Лях Р.М., представник відповідача [PERSON] адвокат Сіржант Ю.В. Від представника відповідачки [PERSON] , з яким остання уклала договір про надання правничої допомоги 28.04.2025, надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання іншу дату. Представник відповідача [PERSON] адвокат Сіржант Ю.В. висловив позицію щодо необхідності відкладення підготовчого засідання, представник позивача адвокат Лях Р.М. вважає за можливе провести підготовче засідання, в якому розглянути клопотання сторони позивача про об`єднання справ в одне провадження. Вислухавши думку представників сторін, ураховуючи, що відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час і місце проведення підготовчого засідання, при цьому суд бере до уваги той факт, що про розгляд вказаної справи їй відомо з моменту відкриття провадження у справі (15.01.2025) та відповідачка мала достатньо часу для того, щоб завчасно звернутись за отриманням правничої допомоги, суд з урахуванням необхідності дотримання завдань цивільного судочинства, визначених у ст. 2 ЦПК України, щодо справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, вважає за можливе провести підготовче засідання з розгляду клопотання сторони позивача про об`єднання спав в одне провадження за відсутності відповідача [PERSON] , оскільки розгляду вказаного клопотання належить до тієї категорії процесуальних рішень, результат якого жодним чином не порушуватиме її прав та інтересів. Ухвалою суду від 29.04.2025 у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Лях Р.М. про об`єднання справ в одне провадження та передання матеріалів справи №947/9095/25 відмовлено. 27.05.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про залишення частини позовних вимог без розгляду, а саме: просив залишити без розгляду позовну вимогу [PERSON] в частині визнання недійсним договору дарування від 10.09.2024 року, укладеного [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н.В. за № 1781. Залишити чинною позовну вимогу про визнання удаваним правочину Договору дарування від 10.09.2024 року, укладений [PERSON] та [PERSON] та зареєстрований в реєстрі приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н.В. за № 1781. У підготовчому засіданні 27.05.2025 суд задовольнив клопотання, прийняв відмову від позовної вимоги про визнання правочину недійсним, залишивши на розгляді позовну вимогу про визнання правочину удаваним. У підготовчому засіданні від 18.06.2025 ухвалою суду від 18.06.2025 частково задоволено клопотання представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову: -накладено арешт на 11/25 частин житлового будинку, які належать [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ) на підставі договору дарування від 10.09.2024 \~з надвірними спорудами (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1276968951101; загальною площею 171,1 кв.м., житлова площа: 93,8 кв.м.), який розташований за адресою: [ADDRESS] ; -заборонено [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ) та іншим особам, а також державним реєстраторам вчиняти дії, направлені на відчуження та передання заставу (іпотеку) 11/25 частин житлового будинку, які належать [PERSON] на підставі договору дарування від 10.09.2024 року з надвірними спорудами (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1276968951101, загальною площею 171,1 кв.м., житлова площа: 93,8 кв.м.), який розташований за адресою: [ADDRESS] . В іншій частині вимог заяви про забезпечення позову відмовлено. У підготовчому засіданні 17.07.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті. Судове засідання призначене на 17.09.2025 (у період з 07.08.2025 по 05.09.2025 головуюча у справі перебувала у щорічній відпустці). Судове засідання 17.09.2025 відкладене на 08.10.2025 за клопотанням представника відповідачки [PERSON] , яка вступила у справу як її представник на підставі договору про надання правової допомоги від 16.09.2025. У судовому засіданні 08.10.2025 вислухані позиції представників сторін щодо позовних вимог та їх заперечення, розпочато стадію встановлення фактичних обставин справи. Під час надання пояснень представників сторін виникла необхідність в отриманні пояснень від відповідачів [PERSON] та [PERSON] . У судовому засіданні оголошено перерву до 19.11.2025 та явку відповідачів визнано обов`язковою. У судовому засіданні отримані особисті пояснення відповідачів [PERSON] та [PERSON] , встановлені фактичні обставини справи, досліджені судом докази. У судовому засіданні за клопотанням представника [PERSON] щодо надання часу для підготовки до виступу у судових дебатів, оголошено перерву до 26.11.2025. У судовому засіданні 26.11.2025, після проведення судових дебатів суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення та відклад його проголошення на 05.12.2025. Третя особа у призначені судові засідання не з`явилась, про дату, час і місце їх проведення повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представники сторін не заперечували проти розгляду справи за її відсутності. Встановлені фактичні обставини справи Відповідно до Договору купівлі-продажу № 2-10350 від 06.08.1975, [PERSON] продала, а [PERSON] придбав 11/25 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] : житлову будівлю під літ. «А», під індексом 1-1 веранда, 1-2 кухня, 1-3 житлова кімната площею 10,1 м2, половина сараю «Б», 13/20 частин забору № 1 та 2/5 частин забору № 3. Згідно зі Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом № 5-791 від 16.06.2017 року [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , 11/25 часток житлового будинку [ADDRESS] , що складається в цілому з одного житлового будинку під літерою «А», загальною площею 171,1 м2, житловою площею 93,8 м2, та надвірних споруд: літньої кухні літ «Д», сараїв літ «З, К, М», гаражів літ. «Ж, И», вбиральні літ. «Л», І-ІІІ мостіння, № 1-4, 6 огорожі, розташованих на земельній ділянці, яка знаходиться у фактичному користуванні. Після смерті [PERSON] вказану частину будинку та спорудами успадкував відповідач [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом № 4429 від 24.12.2021. На підставі Договору дарування № 1242 від 14.04.2023 [PERSON] вказану частину (11/25) житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] , з надвірними будинок подарував відповідачу [PERSON] . 24.04.1967 [PERSON] подарувала [PERSON] 14/25 частин житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою [ADDRESS] . Під час володіння вказаним майном, [PERSON] було здійснено узаконення самовільно збудованих частин будинку та визнано за ним право власності на такі прибудови, внаслідок чого відповідно зросла загальна та житлова площа будинку [ADDRESS] (Рішення Виконавчого комітету Київської районної ради депутатів № 607 від 05.10.1990 року). Відповідно до вказаного рішення виконкому, за [PERSON] визнано право власності на літню кухню літ. «Д», сарай літ. «Б», гараж літ. «Ж». На підставі договору дарування № 11786 від 24.07.2002, [PERSON] подарував позивачу [PERSON] 14/25 частин житлового будинку (з житловою площею 83.3 кв.м) із надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Як зазначає позивач, та не оспорюється сторонами у справі, 10.06.2023 [PERSON] отримав Лист Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фролової Руслани Валеріївни від 08.06.2023 № 132/02-24. Вказаним листом передано Заяву [PERSON] від 08.06.2023 про намір здійснити ним продаж 11/25 частин житлового будинку [ADDRESS] , із пропозицією придбати 11/25 частин житлового будинку, скориставшись правом переважної купівлі співвласника частки у спільній частковій власності. Відповідачем була запропонована ціна, яка складала 1 417 400 гривень. Згідно з наданими поясненнями у судовому засіданні [PERSON] , він жодного дня не проживав за вказаною адресою та не користувався 11/25 частиною житлового будинку по [ADDRESS] . Через погіршення здоров`я свого батька [PERSON] та через відсутність коштів, а також відсутньої необхідності у користуванні 11/25 частини вказаного житлового будинку, прийняв рішення про продаж належної йому 11/25 частки будинку. Під час надання пояснень підтвердив, що після звернення до нотаріуса з метою здійснити продаж частки будинку, Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В. на адресу [PERSON] скеровано Лист від 08.06.2023 № 132/02-24, яким повідомлено останнього намір здійснити продаж вказаного об`єкту нерухомості та можливістю скористатися правом переважної купівлі співвласника частки у спільній частковій власності. 19.08.2024 представником позивача було надіслано в мессенджер Вайбер примірник розписки, який пропонувалось заповнити [PERSON] з метою подальшого укладення договору купівлі-продажу те передачі коштів за купівлю належної йому частини будинку. [PERSON] повідомив про те, що подивиться файл «розписка». Згідно з наданими під час судового розгляду поясненнями [PERSON] , він після перегляду змісту розписки, ураховуючи невигідні для себе умови, на них не погодився, зателефонував 01.09.2024 повідомив про її неприйнятність та більше не зв`язувався. Згідно наданих представником позивача та відповідачем [PERSON] пояснень, встановлено, що перемови з приводу ціни, за яку відповідач бажав продати частку житлового будинку тривали упродовж червня 2023 року вересня 2024 року. Згоди щодо ціни між сторонами не досягнуто. Як пояснив представник позивача авансових платежів позивач відповідачу не пропонував та не надавав. Водночас, починаючи з 27.06.2023 позивач перебуває у судових спорах з відповідачем щодо встановлення часток у спільній частковій власності на будинок за адресою: [ADDRESS] . Отже, позивач після отримання Листа від нотаріуса з повідомленням про намір [PERSON] продати 11/25 частини житлового будинку, звернувся до суду з позовними вимогами про встановлення часток у спільній частковій власності на будинок за адресою: [ADDRESS] (справа № 947/19502/23, провадження № 2/947/3250/23). Як пояснив представник позивача та [PERSON] у судовому засіданні, коштів у [PERSON] для купівлі вказаної частки житлового будинку за ціною, запропонованою відповідачем, не було, та позивач намагався домовитись про її зменшення, однак [PERSON] , розуміючи обсяг витрат, необхідних на лікування батька, не погоджувався на її зменшення. Згідно з наданими поясненнями відповідачів [PERSON] та [PERSON] , остання є троюрідною сестрою дружини відповідача [PERSON] , у [PERSON] інших кровних родичів не має, окрім брата, який вже тривалий час проживає за кордоном та забезпечений житлом. [PERSON] внаслідок тривалого не вирішення питання щодо продажу вказаного будинку, смерті батька у лютому 2024 року, судових процесів, та витрат, яких потребує мінімальне утримання 11/25 частки житлового будинку, вирішив подарувати [PERSON] вказану частку будинку. Про потреби у житлі [PERSON] , [PERSON] дізнався від її брата - [PERSON] (троюрідний брат дружини [PERSON] ), з яким вже понад 10 років перебуває у тісних та дружніх стосунках. У цивільній справі № 947/19502/23 ухвалою суду від 19.06.2023 задоволено заяву представника позивача [PERSON] адвоката Лях Р.ВІ. про забезпечення позову до подачі позовної заяви та накладено арешт на 11/25 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 03.09.2024 за клопотанням сторони відповідача скасовані заходи забезпечення позову по даній справі. Повне судове рішення виготовлено 05.09.2024. 09.09.2024 представником позивача [PERSON] адвокатом Лях Р.В. оскаржено ухвалу суду про скасування арешту до Одеського апеляційного суду. 10.09.2024 між [PERSON] та [PERSON] укладений оскаржуваний Договір дарування. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 21.11.2024 року, [PERSON] на підставі вказаного договору дарування є власником належних раніше [PERSON] 11/25 частин житлового будинку загальною площею 171.1 кв. м., з яких 93.8 кв.м. - житлових а також надвірні споруди: гараж літ. И; сараї літ. З, К, М, убиральня літ. Л, літню кухню літ. Д, сарай літ. Е, гараж літ. Ж, І-ІІІ - мостіння, №1-4,6 - огорожі, що розташовані на земельній ділянці за адресою [ADDRESS] . Згідно з наданими поясненнями відповідачів, [PERSON] та [PERSON] були присутні у нотаріуса під час укладання правочину, грошових коштів [PERSON] не отримував, а [PERSON] не передавала. Доказів протилежного сторонами суду не надані. [PERSON] пояснив здійснення правочину упродовж декількох днів після постановлення ухвали про скасування заходів забезпечення позову тим, що рішення про дарування вказаної частки житлового будинку ним було прийнято у 2024 року, після того, як зрозумів, що позивач не має наміру купувати в нього, однак не міг цього зробити через наявність накладеного арешту. Саме у зв`язку з цим і звернувся до суду з клопотанням про його скасування, та як наслідок скористався цією можливістю, оскільки не мав наміру як і раніше користуватися цим майном, а необхідність у його продажу відпала у зв`язку зі смертю батька, який потребував лікування. Мотиви суду Згідно зі ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Водночас під порушенням права слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності та характеру спірних правовідносин між сторонами, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Згідно зі ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Верховний Суд неодноразово зазначав, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. У такій ситуації існують два правочини: один - удаваний, а інший - той, який сторони дійсно мали на увазі. Отже, удаваний правочин своєю формою прикриває реальний правочин. Правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на зміст, тому оцінюючи відповідність волі сторін та укладеного договору фактичним правовідносинам, суд повинен надати правову оцінку його умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і певних правових наслідків. Доведення удаваності правочину відбувається не лише шляхом аналізу змісту укладеного правочину (удаваність якого доводиться позивачем), а за допомогою інших, непрямих доказів (зняття обдарованим готівки з банківського рахунку, укладення ним договору займу, публікація оголошень про продаж предмету, який потім був подарований, відсутність родинних чи інших зв`язків, відсутність зрозумілого мотиву укладення договору дарування майна тощо). Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст. 235 ЦК України, має визначити правочин, який насправді вчинили сторони, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Статтею 717 ЦК України передбачено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Договір дарування, як і договір купівлі-продажу мають споріднену правову спрямованість - передачу відповідного майна у власність іншої особи. Основною ознакою договору дарування є передача майна у власність обдарованого саме на безоплатній основі. Натомість відносини купівлі-продажу передбачають передачу відповідного майна у власність іншої особи на оплатній основі. Верховний Суд у постанові від 01.10.2019 у справі № 909/1294/15 зазначив, що правочин дарування позбавлений економічного сенсу і може бути вчинений лише за наявності дружніх, родинних чи будь-яких інших відносин, які б могли пояснити такий правочин. Суд, розглядаючи питання щодо удаваності правочину має встановити мотиви передачі в дар майна, зокрема у випадках коли дарувальник та обдарований не перебувають у родинних відносинах. Згідно з ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України головним елементом угоди (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому основним юридичним фактом, який підлягав встановленню судом у цій справі є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договорів дарування та з`ясування питання про те, чи не укладені ці угоди з метою приховати іншу угоду та яку саме. Верховний Суд у Постанові від 3 листопада 2022 року при розгляді справи 912/3747/20 зазначив, що власник майна мас право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном. Водночас, якщо законодавством передбачено переважне право інших осіб на купівлю певного майна, то власник майна, який вчинив правочин дарування, має довести розумні мотиви такого правочину. За відсутності таких мотивів зокрема, у випадку дарування майна, яке має значну вартість, сторонній особі правочин може бути визнаний судом удаваним. Як зазначав Верховний Суд у постанові від 13.10.2021 у цій справі позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) \~ \~ \~ \~факт укладення правочину, який, на його думку, є удаваним; 2) \~ \~ \~ \~спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин; 3) \~ \~ \~ \~настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж тих, що передбачені удаваними правочинами. Направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд зазначив про необхідність дослідження питання дійсної спрямованості волі сторін при укладенні договору дарування, мотиви вчинення ними правочину. Позивач вважає, що шляхом укладення договору дарування, [PERSON] обійшов положення чинного законодавства, які регулюють право переважної купівлі одного із співвласників майна, що перебуває у спільній власності. Мотив здійснення продажу належних Відповідачу часток житлового будинку виник ще в 2023 році, що підтверджується листом від Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фролової Руслани Валеріївни № 132/02-24 від 08.06.2023 року, яким було передано Заяву від [PERSON] від 08.06.2023 року про продажу 11/25 частин житлового будинку [ADDRESS] із пропозицією придбати 11/25, частин житлового будинку, скориставшись правом переважної купівлі співвласника частки у спільній частковій власності. \~ \~ \~ \~Відповідачем запропоновано ціну, за яку він готовий здійснити продажу Позивачеві належну йому частку житлового будинку - 1 417 400 гривень. Суд оцінивши докази та встановивши фактичні обставини справи, вважає недоведеним стороною позивача факт удаваності договору дарування, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 362 ЦК України, у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі. Якщо бажання придбати частку у праві спільної часткової власності виявили кілька співвласників, продавець має право вибору покупця. У разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред`явити до суду позов про переведення на нього прав та обов`язків покупця. Одночасно позивач зобов`язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець. До таких вимог застосовується позовна давність в один рік. Як встановлено судом, Лист приватного нотаріуса був скерований позивачу, як особі яка має переважне право, на початку червня 2023 року. При цьому перемови щодо ціни продажу тривали більше року. У справі відсутні докази того, що позивач мав реальний намір та можливість придбати за запропоновану відповідачем ціну 11/25 частин житлового будинку: авансових платежів не пропонував та не вносив. Натомість суд звертає увагу на те, що замість вжиття реальних заходів щодо можливості укласти договір купівлі-продажу, позивач прийняв рішення шляхом звернення до суду з рядом позовних заяв здійснювати вплив на відповідача з метою зменшення ціни продажу об`єкта нерухомості (його частини). Отже позивач відповідно до ч. 2 ст. 362 ЦК України не здійснив свого переважного права нерухомого майна упродовж як більше року з моменту отримання листа від приватного нотаріуса. При цьому суд приймає до уваги пояснення відповідача [PERSON] , та відсутності спростувань з боку сторони позивача, щодо наявності наміру у 2023 році здійснити продажу у 2023 році вказаної частини житлового будинку, та того, що обставини, за яких відповідач мав намір продати вказаний об`єкт нерухомості, змінились внаслідок смерті батька. Відповідно до\~ст.ст.\~316-319\~ ЦК\~України,\~правом власності\~є право\~особи на\~річ (майно),\~яке вона\~здійснює відповідно\~до закону\~за своєю\~волею,\~незалежно від\~волі інших\~осіб.\~Власникові належать\~права володіння,\~користування та\~розпоряджання своїм\~майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ураховуючи що упродовж тривалого часу позивач так і не скористався своїм першочерговим правом на викуп вказаної частки житлового будинку, відповідач [PERSON] в силу приписів ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316-319, 321 ЦК України та з дотриманням вимог ст. ЦК України, відсутністю інших обмежень, за яких майно не могло бути відчужене, мав законне право на власний розсуд розпорядитися належним йому на праві власності майном, у тому числі й здійснити його дарування близькій особі [PERSON] , яка є троюрідною сестрою його дружини. Вказана обставина сторонами під час розгляду справи не осопрювалась та вважається встановленою судом. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належних, достатніх, допустимих та достовірних доказів того, що під виглядом договору дарування вчинений інший правочин, зокрема договір купівлі-продажу, суду не надано, а отже стороною позивача факт удаваності правочину не доведений. Підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Судові витрати На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову - на відповідача. Ураховуючи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Outcome: dismissed