Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] , яка подана адвокатом Ревою Дмитром Сергійовичем до Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа Департамент комунальної власності Одеської міської ради про скасування державної реєстрації права власності, в якій просив: 1. Визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 28 квітня 2008 року №120 на підставі якого було зареєстровано право комунальної власності на нежитлове приміщення підвалу №101, загальною площею 124,2 кв.м., що розташоване за адресо: [ADDRESS] . Скасувати держану реєстрацію права власності за Територіальною громадою м.Одеси в особі Одеської міської ради, запис №21244930, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №1292851851101 на нежитлове приміщення підвалу №101, загальною площею 124,2 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] . 3. Судові витрати стягнути із відповідача. В обґрунтування позову позивач зазначив, що [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] . В березні 2021 року [PERSON] стало відомо, що територіальною громадою міста Одеса в особі Одеської міської ради було оформлено право власності на приміщення підвалу, площею 124,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] вважає, що Одеська міська рада протиправно оформила право власності на майно, що їй не належить, без отримання згоди співвласників багатоквартирного будинку, а відтак така реєстрація права власності підлягає скасуванню. Зазначив, що відповідно до п. 3 розпорядження Одеського міського голови від 25.11.2003 № 1452-01р «Про передачу будинків на баланс об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків» визначено КП ДЕЗ «Фонтанське» передати з балансу, за актом приймання передачі, жилий будинок по [ADDRESS] , на баланс ОСББ «Наш двір». Відповідно до акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 01.12.2003 на баланс ОСББ «Наш двір» передано будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 1118,9 кв.м. Загальна площа квартир - 798,7 кв.м., загальна площа допоміжних приміщень - 320,2 кв.м. Відповідно до висновку про призначення підвалу будинку [ADDRESS] та його технічний стан, складений експертом Клименко Є.В. 01.07.2019, вбачається, що будівля за адресою [ADDRESS] , є триповерховою, з підвалом (під усією будівлею за виключенням ділянки в осях 5-6/А-Г), заг. пл.207,2 кв.м., який складається із двох частин із індивідуальними входами за своєю суттю є допоміжним приміщенням. Оскільки нежитлове підвальне приміщення, загальною площею 214,2 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] , є допоміжним приміщеннями, то воно є спільною сумісною власністю мешканців будинку [ADDRESS] . Право власності Територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради було зареєстровано 03.07.2017 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 28.04.2008 року №120. Співвласники будинку [ADDRESS] , не надавали свою згоду на передачу у власність Одеській міській раді нежилого підвального приміщення, загальною площею 124,2 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] . Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження (т. 1 а.с. 42 - 43). 29.10.2021 на адресу суду від представника відповідачів Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради Старостіна О.С. надійшли пояснення на позовну заяву, в яких зокрема зазначив, що підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом (ч. 2 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Спірне підвальне приміщення загальною площею 124,2 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] , є нежитловим приміщенням, що належить на праві комунальної власності територіальній громаді м. Одеса в особі Одеської міської ради. На підставі та на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 №311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю» Одеською обласною радою народних депутатів прийнято рішення від 25.11.1991 № 266-ХХІ «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування і районів області». Рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 28.04.2008 №120 спрямовано на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 та рішення Одеської обласної ради народних депутатів від 25.11.1991 № 266-ХХІ, на реалізацію приписів цих актів. Оскаржуване позивачем рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради приймалося не довільно, обґрунтовано, з належних правових підстав, а саме на виконання та з метою реалізації актів Кабінету Міністрів України та Одеської обласної ради народних депутатів, які, є обов`язковими до виконання. Крім того, вказані акти до даного часу не були скасовані, їх дію не припинено, вони залишаються чинними та обов`язковими до виконання. Усі ці обставини позивачем при обґрунтуванні позову не тільки не враховані, а й свідомо проігноровані. Будь-який доказ, який би підтверджував те, що спірне підвальне приміщення № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , є допоміжним та належить на праві спільної сумісної власності співвласникам квартир багатоквартирного будинку, позивачем не надано. Усі твердження позивача ґрунтуються на його власних припущеннях, адже доданий до матеріалів справи Висновок про призначення підвалу будинку [ADDRESS] та його технічний стан не відповідає вимогам ЦПК України та не може бути прийнятий до уваги. Позивач у позовній заяві наголошує на тому, що в березні 2021 року їй стало відомо, що територіальною громадою м. Одеса в особі Одеської міської ради було оформлено право власності на приміщення підвалу, площею 124,2 кв.м. за адресою [ADDRESS] , але Висновок датований липнем 2019 року, з цього можна зробити логічний підсумок, що Висновок не робився на замовлення для того, щоб надати його до суду. Також зазначив, що позивачем пропущено строки позовної давності. З матеріалів справи вбачається, що позивач подала позов з вимогою про скасування рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 28.04.2008 № 120 лише 10.08.2021, тобто після спливу строку встановленого Законом. Інформація державних органів та органів місцевого самоврядування доводиться до відома заінтересованих осіб, зокрема, шляхом опублікування її в офіційних друкованих виданнях, розміщення на офіційних сторінках відповідних органів влади у мережі Інтернет або поширення інформаційними службами відповідних державних органів і організацій. Отже, позивач повинна була дізнатись про відповідне рішення органу місцевого самоврядування з офіційних друкованих видань, та якщо його права були порушені цим актом мав звернутись до суду з позовом з урахуванням строків позовної давності. Позивач вказує, що в березні 2021 року стало відомо, що територіальною громадою м.Одеса в особі Одеської міської ради було оформлено право власності на приміщення підвалу, за адресою [ADDRESS] , але відповідь на запит, яка міститься в матеріалах справи була надана не на позивача [PERSON] , а на [PERSON] . Крім того, рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради було прийнято 28.04.2006, а право власності оформлено 03.07.2017, тому можна дійти висновку, що жителі ОСББ «Наш двір» були обізнані про те, що підвал з цього часу знаходиться у власності Одеської міської ради (т. 1 а.с. 59 66). Також на адресу суду надійшли письмові пояснення представника третьої особи Департаменту комунальної власності Одеської міської ради Ахмерова О. від 01.11.2021, в яких зокрема зазначив, що Департамент комунальної власності Одеської міської ради вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 № 311, рішенням Одеської обласної ради народних депутатів від 25.11.1991 № 266-ХХІ «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування та районів області» до переліку державного майна, що передається у власність міст обласного підпорядкування був включений житловий та нежитловий фонд місцевих рад народних депутатів. Відповідно до приписів ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. До набрання чинності 01.01.2004 ЦК України обов`язкова реєстрація права власності не передбачалася. Таким чином, з 1991 року у територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради виникло право власності на спірні нежилі підвальні приміщення, загальною площею 124,2 кв.м, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . На виконання та реалізацію вищевказаних постанов КМУ від 05.11.1991 № 311 та Одеської обласної ради від 25.11.1991 № 266-ХХІ, Виконавчим комітетом Одеської міської ради прийнято рішення від 28.04.2016 № 120 «Про реєстрацію об`єктів комунальної власності за територіальною громадою м. Одеси», а в подальшому належним чином зареєстровано у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 1292751851101. Одеська міська рада набула право власності на нерухоме майно у відповідності до норм чинного на той час законодавства України, не порушуючи прав та інтересів інших осіб, а заявлений позов направлений на незаконне позбавлення права власності територіальної громади м. Одеси на зазначене нерухоме майно та приховування власних незаконних дій позивачів, направлених на заволодіння майном комунальної власності. Зазначив, що спірний об`єкт нерухомості протягом тривалого часу, починаючі з 16.06.2000 до 18.08.2017 використовувався як самостійний об`єкт цивільно-правових відносин був та є об`єктом договорів оренди нерухомого майна, орендодавцем в яких виступали виконавчі органи Одеської міської ради у вигляді Представництва по управлінню комунальною власністю (правонаступником якого є Департамент комунальної власності Одеської міської ради), а саме: на підставі безстрокового договору оренди від 16.06.2000 року № 2/1 укладеного між Представництвом по управлінню комунальною власністю та Спілкою художників України на підставі рішення сесії Одеської міської ради від 16.06.2000 № 310, та використовувався під розміщення творчої майстерні художника [PERSON] . У зв`язку з зростанням погроз мешканців будинку, договір оренди розірвано 18.08.2017 за згодою сторін. Надалі 31.01.2020 між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та ТОВ «Інбілт» укладено договір оренди № 179/20, який теж розірвано з тих самих причин. Звернув увагу суду на те, що позивач є дружиною [PERSON] , який є головою ОСББ «Наш двір» та якому з 2007 року відомо щодо права власності на спірний об`єкт нерухомості за територіальною громадою міста Одеси. Таким чином, Одеська міська рада в особи виконавчого органу - Представництва по управлінню комунальною власністю (правонаступником якого є Департамент комунальної власності Одеської міської ради) відкрито здійснювала розпорядження та управління спірним об`єктом нерухомості починаючи з 16.06.2000 до теперішнього часу, про що було відомо позивачу. Крім того -зазначив, що висновок експерта Клименко Є.В. від 01.07.2019 не можна вважати належним та допустимим доказом. У висновку не зазначено, що він складений для подання до суду та експерт не зазначив, що він обізнаний про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Департамент комунальної власності Одеської міської ради вважає, що у позивача у даній справі пропущено строк, у межах якого він міг звернутися до суду з вимогами про визнання недійсним рішення та свідоцтва, з огляду на наступне. Департамент комунальної власності Одеської міської ради вважає, що початок обізнаності позивача щодо майнових прав Одеської міської ради на спірний об`єкт нерухомості слід обчисляти з моменту передачі у орендне користування за договором оренди спірного нежитлового приміщення, тобто з 16.06.2000. Департамент наголошує на необхідності застосування наслідків спливу строку позовної давності та зауважує, що у разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог (т. 1 а.с. 70 77). Ухвалою суду від 05 листопада 2021 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Реви Д.С. про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «НАШ ДВІР» (т. 1 а.с. 110 111). 22.11.2021 на адресу суду від представника треті особи Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «НАШ ДВІР» - Молчанова Ю.І. надійшли письмові пояснення, в яких зокрема зазначив, що 04.11.2002 здійснено державну реєстрацію ОСББ «Наш двір». В подальшому за результатами технічної інвентаризації багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , проведеного ОМБТІ та РОН, складено технічний паспорт станом на 12.08.2003, реєстраційний номер УМ/С-13-112. Актом приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 01.12.2003 на баланс ОСББ «Наш двір» було передано будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 1118,9 кв.м. Загальна площа квартир - 798,7 кв.м, загальна площа допоміжних приміщень - 320,2 кв.м, у зв`язку з чим, комунальні установи припинили здійснення управління даним будинком (його приміщеннями та устаткуванням). В тому числі, ОСББ «Наш Двір» був переданий і підвал, площею 124,2 кв.м. Той факт, що дане приміщення є допоміжним підтверджується також і висновком про призначення підвалу будинку [ADDRESS] та його технічний стан, складений експертом Клименко Є.В. 01.07.2019. Зазначив, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2019 року, яке набрало законної сили, було визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності територіальної громади м.Одеси в особі Одеської міської ради на нежилі підвальні приміщення, загальною площею 74,4 кв.м., розташовані за адресою [ADDRESS] , видане виконавчим комітетом Одеської міської ради 10.08.2006 саме із підстав того, що приміщення підвалів у даному будинку є допоміжними (т. 1 а.с. 113 -115). Ухвалою суду від 22 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника третьої особи Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про призначення будівельно-технічної експертизи (т. 1 а.с. 168 -169). 19.04.2022 на адресу суду від представника позивачки адвоката Реви Д.С. надійшла заява про збільшення позовних вимог від 18.04.2022. 15.06.2022 на адресу суду від представника позивачки адвоката Реви Д.С. надійшла заява про збільшення позовних вимог від 14.06.2022, в якій просить: 1. Визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 28 квітня 2016 року №120 на підставі якого було зареєстровано право комунальної власності на нежитлове приміщення підвалу №101, загальною площею 124,2 кв.м., що розташоване за адресо: [ADDRESS] . 2. Скасувати держану реєстрацію права власності за Територіальною громадою м.Одеси в особі Одеської міської ради, запис №21244930, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №1292851851101 на нежитлове приміщення підвалу №101, загальною площею 124,2 кв.м., що розташоване за адресо: [ADDRESS] . 3. Судові витрати стягнути із відповідача (т.1 а.с. 218 223). Також, 15.06.2022 на адресу суду від представника позивачки адвоката Реви Д.С. надійшла заява про залишення заяви про збільшення позовних вимог від 18.04.2022 без розгляду (т.1 а.с. 226 228). У підготовчому засіданні 15.06.2022 ухвалою суду, без виходу до нарадчої кімнати, було залишено без розгляду заяву представника позивачки адвоката Реви Д.М. про збільшення позовних вимог від 18.04.2022 (т. 1 а.с. 230). Ухвалою суду від 15 червня 2022 року задоволено заяву представника позивача [PERSON] адвоката Реви Д.С. про зміну предмету позову від 14.06.2022. Прийнято до розгляду заяву представника позивача [PERSON] адвоката Реви Дмитра Сергійовича про зміну предмету позову від 14.06.2022 (т. 1 а.с. 234 - 235). 03.08.2022 на адресу суду надійшли письмові пояснення представника треті особи Департаменту комунальної власності Одеської міської ради Делінського О. від 02.08.2022, які аналогічні поясненням від 01.11.2021 (т.1 а.с. 237 244). Ухвалою суду від 22 грудня 2022 року задоволено клопотання представника третьої особи Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про призначення будівельно-технічної експертизи. Ухвалою суду від 28 квітня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника третьої особи Департаменту комунальної власності Одеської міської ради Кузнецової Т.А. про витребування доказів (т. 2 а.с. 106 - 107). Ухвалою суду від 26 травня 2023 року задоволено клопотання представника третьої особи Департаменту комунальної власності Одеської міської ради Кузнецової Т.А. про витребування доказів. Витребувано від КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради копію інвентаризаційної справи та наявну технічну документацію щодо житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Витребувано від Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради наявну документацію щодо житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Витребувано від Державного архіву Одеської області наявну документацію щодо житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Витребувано від ОСББ «Наш Двір» наявну документацію щодо житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що отримана при прийнятті на баланс від Одеської міської ради відповідно до актів приймання-передачі. Витребувано від філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» наявну документацію щодо схем розташування та прокладення та іншу інформацію щодо інженерних комунікацій з місцями встановлення запірної арматури та обладнання щодо житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Витребувано від АТ «ОДЕСАГАЗ» наявну документацію щодо схем розташування та прокладення та іншу інформацію щодо інженерних комунікацій з місцями встановлення запірної арматури та обладнання щодо житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (т. 2 а.с. 125 - 127). Ухвалою суду від 03 липня 2023 року частково задоволено клопотання експерта про надання додаткових матеріалів і зразків та вчинення інших дій, пов`язаних з проведенням експертизи. Експертне завдання поставлене на вирішення судової будівельно-технічної експертизи в ухвалі Приморського районного суду м.Одеси від 22 грудня 2022 року залишено без змін. У розпорядження експертів надано матеріали цивільної справи. Провадження по цивільній справі зупинено на час проведення експертизи (т. 2 а.с. 166 - 168). Ухвалою суду від 13 січня 2025 року поновлено провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] та призначено підготовче засідання по справі (т. 2 а.с. 184). Ухвалою суду від 13 травня 2025 року закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] та призначено справу до судового розгляду по суті (т. 3 а.с. 10 11). У судових засіданнях представник позивача адвокат Рева Д.С. позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідачів Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради - Старостін О.С. позов не визнав, просив у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи Департамент комунальної власності Одеської міської ради Щербатий Р.Р. та Коюда М.А. просили у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «НАШ ДВІР» - Молчанов Ю.І. вважав позов таким, що підлягає задоволенню. В останнє судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. 16.09.2025 на адресу суду від представника позивачки адвоката Реви Д.С. надійшли сформовані 16.09.2025 в системі «Електронний суд» заперечення на заяву про застосування позовної давності, в яких зазначив, що представник відповідача посилався на те, що оскільки [PERSON] є дружиною [PERSON] , який є головою ОСББ, то вона знала про факт перебування спірного підвалу у власності територіальної громади м. Одеси з моменту його реєстрації. Проте це не відповідає дійсності, [PERSON] з 2003 року постійно проживає в Канаді та була обізнана про юридичні дії, що стосувались спірного підвалу. Представник відповідача не наводить доказів про те, що вона знала або повинна була знати про спірне рішення. Просив відмовити в задоволенні клопотання про застосування позовної давності (т. 3 а.с. 14). 06.11.2025 на адресу суду від представника третьої особи Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «НАШ ДВІР» - Молчанова Ю.І. надійшли письмові пояснення, в яких, зокрема, щодо заяви про застосування строків позовної давності зазначив, що [PERSON] до березня 2021 року не повідомляв позивачу про те, що територіальною громадою міста Одеса в особі Одеської міської ради було оформлено право власності на приміщення підвалу площею 124,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Це мало наслідком те, що [PERSON] та [PERSON] з 2003 року припинили подружні стосунки, а остання переїхала жити до Канади (т. 3 а.с. 26 27). Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів, представників третіх осіб, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом установлено, що [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності квартиру від 12 вересня 2000 року (т. 1 а.с. 13, 14). Відповідно до Довідки АА № 488729 з Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій (ЄДРПОУ) 04.11.2002 здійснено державну реєстрацію Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «НАШ ДВІР», місцезнаходження: м.Одеса, вул. Уютна (Затишна), 5, кв. 6 (т. 1 а.с. 137-138). Як слідує з п. 2.1. Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «НАШ ДВІР» метою діяльності об`єднання є, зокрема забезпечення належного утримання будинку та прибудинкової території; забезпечення згоди власників квартир, жилих та нежилих приміщень будинку про порядок реалізації ними своїх прав на володіння, користування та розпорядження об`єктами будинку, що перебувають у спільній власності членів об`єднання; забезпечення мешканців будинку комунальними та іншими послугами; забезпечення виконання власниками квартир, жилих та нежилих приміщень будинку вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями (т. 1 а.с.116 132). Відповідно до п. 3 розпорядження Одеського міського голови від 25.11.2003 № 1452-01р «Про передачу жилих будинків на баланс об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків» КП ДЕЗ «Фонтанське» передати з балансу, за актом приймання-передачі, жилі будинки по [ADDRESS] , на баланс ОСББ «Наш двір» (т. 1 а.с. 143). Відповідно до акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 01.12.2003 на баланс ОСББ «Наш двір» передано будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 1118,9 кв.м., житлова площа квартир 512,2 кв.м., загальна площа квартир - 798,7 кв.м., загальна площа допоміжних приміщень - 320,2 кв.м., підвали 230 кв.м. (т. 1 а.с. 146 - 149). ОМБТІ та РОН виготовлено технічний паспорт на будинок за адресою: [ADDRESS] (власник - Одеська міська рада, користувач ОСББ «Наш двір») станом на 12.08.2003 (т. 1 а.с. 150 160). 28.04.2016 Виконавчим комітетом Одеської міської ради було прийнято Рішення № 120 «Про реєстрацію права комунальної власності територіальної громади м.Одеси на об`єкти нерухомого майна, розташовані у м.Одесі». У п. 28 Переліку об`єктів нерухомого майна, розташовані м.Одесі, що підлягають реєстрації за територіальною громадою м.Одеси зазначено: нежитлове приміщення підвалу № 101 загальною площею 124,2 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с.224 -225). Відповідно до Інформаційної довідки 259836246 від 03.06.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником нежитлового приміщення підвалу № 101 загальною площею 124,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] є територіальна громада міста Одеси в особі Одеської міської ради. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №1292751851101. Номер запису про право власності: 21244930 (т. 1 а.с. 16 23). Як слідує з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 91258265 від 05.07.2017 підставою виникнення права власності територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради на нежитлове приміщення підвалу № 101 загальною площею 124,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] є рішення про реєстрацію права комунальної власності територіальної громади м.Одеси на об`єкти нерухомого майна, розташовані у м.Одесі, серія та номер: 120, виданий 28.04.2016, видавник: Виконавчого комітету Одеської міської ради (т. 2 а.с. 71). Листом Голови правління Одеської обласної організації Національної спілки Художників України № 01-14/2629 від 28.07.2016 на адресу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради зокрема повідомлено, що рішенням Одеської міської ради № 310 від 16.06.2000 приміщення за адресою [ADDRESS] , яке орендується творчою спілкою, передане в безстрокове користування Одеської обласної організації Національної спілки Художників України. Протягом останніх років за умов зростання погроз та зазіхань мешканців будинку (бетонуванням входу в майстерню, несанкціоноване знесення одного з приміщень майстерні пл 10,7 м кв, злом та проникнення до приміщення, заміна замків) повністю перекритий доступ до приміщення. Просили замінити приміщення за адресою [ADDRESS] , іншим приміщенням (т. 1 а.с. 81). Листом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 08.06.2021 № 01-10/00288 на адресу голови ОСББ «НАШ ДВІР» Молчанова Ю.І повідомлено, що 03.07.2017 на підставі рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 28.04.2006 року № 120 за територіальною громадою м.Одеси зареєстроване право комунальної власності на нежитлове приміщення підвалу № 101, загальною площею 124,2 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 15). За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини другої статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Згідно із статтею 355ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Умовами статті 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та інше) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку, регулюються Законом України від 14 травня 2015 року № 417-VIII«Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі - Закон № 417-VIII). Згідно зі статтею 1 Закону № 417-VIII багатоквартирний будинок - це житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна; допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); спільне майно багатоквартирного будинку - це приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Відповідно до частин першої, другої статті 5 Закону № 417-VIII спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 521/6366/14-ц зазначено, що власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. Згідно наданого стороною позивача висновку про призначення підвалу будинку [ADDRESS] та його технічний стан, складений експертом Клименко Є.В. 01.07.2019, слідує, що будівля за адресою [ADDRESS] , є триповерховою, з підвалом (під усією будівлею за виключенням ділянки в осях 5-6/А-Г), заг. пл.207,2 кв.м., який складається із двох частин із індивідуальними входами за своєю суттю є допоміжним приміщенням. Крім того, як вже зазначалося вище, судом за клопотанням представника третьої особи Департаменту комунальної власності Одеської міської ради ухвалою суду від 22 грудня 2022 року призначено будівельно-технічну експертизу. Відповідно до висновку експерта № 23-851 будівельно-технічної експертизи від 16.12.2024 1. Приміщення підвалу № 101, загальною площею 124,2 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , відноситься до нежитлових об`єктів нерухомості і є допоміжними приміщеннями житлового будинку, які за функціональним призначенням передбачені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. 2. У приміщеннях підвалу № 101, загальною площею 124,2 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , наявне розташування вузлів управління інженерними комунікаціями житлового будинку за вказаною адресою (т. 1 а.с.170 -181). З наведеного слідує, що приміщення підвалу № 101, загальною площею 124,2 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , відноситься до допоміжних приміщень житлового будинку, а отже є спільною сумісною власністю мешканців будинку. Враховуючи відсутність доказів того, що співвласники вказаного будинку, у тому числі і позивач, надавали згоду на передачу у власність спірного майна, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Водночас, під час розгляду даної справи стороною відповідача заявлено клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності щодо дотримання порядку обчислення строку якої суд вважає за необхідне врахувати таке. Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Відповідно до частини 1статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. На підставі частини 1 статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення своїх прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. При цьому норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року в справі № 907/50/16 зазначено, що можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Європейський суд з прав людини наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 81 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Як слідує з матеріалів справи, оскаржуване рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 28 квітня 2016 року №120 на підставі якого було зареєстровано право комунальної власності на нежитлове приміщення підвалу №101, загальною площею 124,2 кв.м., що розташоване за адресо: [ADDRESS] , було оприлюднено на офіційному сайті Одеської міської ради 04.05.2016, тобто доведено до відома громадян у передбачений чинним законодавством спосіб. Отже, з моменту опублікування оскаржуваного рішення позивачка мала довідатися про порушення свого права. Сторона позивача зазначає, що [PERSON] з 2003 року постійно проживає в Канаді та не була обізнана про юридичні дії, що стосувалась спірного підвалу, проте не надає будь-яких належних доказів, що підтверджують коли саме вона довідалася про порушення свого права. У свою чергу, представник третьої особи ОСББ «НАШ ДВІР» Молчанов Ю.І., щодо заяви про застосування строків позовної давності зазначив, що він до березня 2021 року не повідомляв позивачу про те, що територіальною громадою міста Одеса було оформлено право власності на приміщення підвалу площею 124,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , оскільки з 2003 року вони припинили подружні стосунки, а позивачка переїхала жити до Канади. Однак, суд такі твердження оцінює критично, з огляду на наступне. З матеріалів справи слідує, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності квартиру від 12 вересня 2000 року. Судом установлено, що у 2017 році [PERSON] звертався до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Одеської міської ради, виконавчого комітету Одеської міської ради про припинення права власності територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради на нежилі підвальні приміщення, заг. пл. 74,4 кв.м., розташовані за адресою [ADDRESS] . Справа № 522/17487/16-ц. В межах розгляду справи № 522/17487/16-ц. судом було досліджено висновок про призначення підвалу будинку [ADDRESS] та його технічний стан, складений експертом Клименко Є.В. від 01.07.2019. У свою чергу позивачкою, під час звернення до суду з даним позовом, в якості доказу також надано зазначений висновок складений експертом Клименко Є.В. від 01.07.2019. Отже, наведене спростовує твердження [PERSON] про її необізнаність до 2021 року щодо обставин, на які вона посилається обґрунтовуючи свої позовні вимоги. Перебування позивачки за межами України, на переконання суду, не може розцінюватися як поважна причина пропуску строку на оскарження рішення від 28 квітня 2016 року №120, оскільки вона не довела належними доказами неможливість довідатися про порушення свого права до 10.08.2021 та неможливість звернення до суду з позовом з урахуванням строків позовної давності. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 листопада 2019 року у справі № 914/3224/16 зробила висновок про те, що аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами «довідалася» та «могла довідатися» у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права раніше. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду також дійшла висновку про те, що момент, з якого починається перебіг позовної давності, не слід пов`язувати з днем, коли позивачу стало відомо про рішення суду щодо спірної земельної ділянки в іншій справі. З урахуванням встановлених у цій справі обставин є підстави для висновку про пропуск позивачкою при поданні позову у 2021 році позовної давності, а відтак у задоволенні позовної вимоги про визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 28 квітня 2016 року №120 слід відмовити з підстав пропуску позовної давності, про застосування наслідків якого було заявлено відповідачем та скасування держаної реєстрації права власності, як похідної. За приписами п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed