Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

У травні 2025 року позивач Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06.02.2024 згідно з умовами Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі - Договір) текст якого розміщено на Інтернет-сторінці Банку, між Банком та [PERSON] було укладено Угоду №C-403-015274-24-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки (надалі - Кредитний договір). Укладаючи кредитний договір сторони погодились, що клієнт ознайомлений з умовами Договору, що затверджений розпорядженням Банку із усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на Інтернет-сторінці Банку за електронною адресою www.ideabank.ua та які йому роз`яснені, зрозумілі. Відповідно до умов кредитного договору відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної Кредитної лінії по відкритому поточному рахунку, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого кредитним договором ліміту кредитної лінії, доступного відповідачу. Процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 72% річних. Максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 (двісті тисяч) грн. Позивач повністю виконав свої зобов`язання за договором. У порушення умов вказаного договору відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість у розмірі 57143,45грн., з яких: 38499,39 грн - прострочений борг; 18644,06 грн - прострочені проценти, які просить стягнути з відповідача. Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.05.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, був повідомлений своєчасно та належним чином, правом на подання відзиву не скористався, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 06.02.2024 між акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Угоду про відкриття Кредитної лінії, обслуговування Кредитної картки №C-403-015274-24-980 (а.с.18-23). Відповідно до п.3 Договору банк надає клієнту кредит на споживчі цілі у вигляді\~\~ відповідної Кредитної лінії по поточному рахунку; п.п.3.1 Договору визначено, що максимальний ліміт Кредитної лінії становить 200 000,00 грн.; згідно п.п.3.2 Договору ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення Угоди, становить 40000 грн.; процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 72% річних (п.п.3.3 Договору). Згідно із п.п.4.2., 4.3. Договору, підписанням цієї Угоди позичальник акцептує публічну пропозицію про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування, яка розміщена на офіційному сайті Банку; підтверджує, що перед підписанням цієї Угоди ознайомлений з інформацією, необхідною для отримання кредиту, викладеною у Паспорті споживчого кредиту. АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за договором виконало належним чином, перерахувавши відповідачу кредитні кошти в сумі 40000,00 грн, що підтверджується випискою по рахунку\~ відповідача (а.с. 25-26). Також ця виписка містить відомості та свідчить про використання відповідачем кредитних коштів, здійснення платежів по погашенню кредиту та відсотків, що свідчить про існування договірних зобов`язань перед АТ «Ідея Банк». Із наданої позивачем довідки - розрахунку заборгованості вбачається, що станом на\~ 16.04.2025 заборгованість відповідача за кредитним договором №C-403-015274-24-980 від 06.02.2024 становить 57143,45грн., з яких: 38499,39 грн - прострочений борг; 18644,06 грн - прострочені проценти (а.с.27). Отже, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. 04.02.2025 позивач направив боржнику вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань вих.№12.4.2/C-403-015274-24-980, в якій попередив про стягнення грошових коштів у судовому порядку у разі невиконання даної вимоги (а.с.28-29). Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Із дослідженої судом угоди № C-403-015274-24-980 від 06.02.2024 встановлено, що дану угоду укладено в письмовій формі та зі сторони позичальника підписано особистим підписом (а.с.21), підписавши кредитний договір відповідач погодився з умовами договору та правилами надання кредитів від АТ «Ідея банк». Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст.525,526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Відповідач не надав жодного доказу того, що належним чином виконав зобов`язання з повернення кредитних коштів позивачу. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено у ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення заборгованості за договором на користь позивача у зазначеному вище розмірі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, ввідповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00грн. (а.с.3). На підставі викладеного і

Outcome: approved