Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 06.05.2025 року ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Договором кредиту №11.03.2024-100000232 від 11.03.2024 року у розмірі 21632,09 грн. Покласти на відповідача судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що 11.03.2024 року ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] уклали Договір кредиту №11.03.2024-100000232 (далі - Кредитний договір), за умовами якого ТОВ «Споживчий центр» зобов`язалося надати [PERSON] в кредит грошові кошти в сумі 11000 грн. на строк 140 днів з дати його надання, дата повернення кредиту 28.07.2024 року, за умови сплати процентів за користування кредитом в розмірі 1% в день, що застосовується у строк надання кредиту, за користування Кредитом/залишком Кредиту сплачується Комісія в день надання кредиту в розмірі 15% від суми Кредиту, тобто 1650,00 грн. Договір кредиту підписаний обома сторонами в електронній формі, з дотриманням вимог ЗУ «Про електронну комерцію», ст.639 ЦК України. ТОВ «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання за Договором кредиту, а саме надало [PERSON] у кредит грошові кошти 11000 грн., що підтверджено квитанцією про перерахунок коштів кредитодавцем. Проте [PERSON] не виконала належним чином в повному обсязі своїх зобов`язань за Кредитним договором. На погашення заборгованості за Кредитним договором сплатила лише: 24.03.2024 року 2369,38 грн., 17.04.2024 року - 2369,38 грн. 03.05.2024 року - 3689,20 грн., 18.01.2025 року - 16,69 грн. Отже [PERSON] має заборгованість за Кредитним договором перед ТОВ «Споживчий центр» в розмірі 21632,09 грн. на дату подання позову Оскільки [PERSON] в добровільному порядку не виконала в повному обсязі своїх зобов`язань за спірним Договором кредиту, тому позивач ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду за захистом, відповідно до вимог ст.ст. 512, 516, 526, 530, 610, 612, 625,628, 631, 1046, 1048, 1054, 1055, 1077, 1078, 1080, 1082 ЦК України, просив задовольнити позовні вимоги, стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором кредиту №11.03.2024-100000232 від 11.03.2024 року в розмірі 21632,09 грн., а також понесені судові витрати. Короткий зміст відзиву на позов. 03.09.2025 року відповідач [PERSON] подала до суду відзив, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «Споживчий центр» про стягнення з неї заборгованості за Договором кредиту. В обґрунтування відзиву зазначила, що вона не погоджується з розміром заборгованості, нарахованої позивачем. Так, за змістом Кредитного договору, вона отримала у кредит 11000 грн., а повернула для погашення заборгованосты за цим договором 8444,66 грн. Тому її заборгованість за тілом кредиту має бути 2555,34 грн. Нараховані відсотки за користування кредитом в розмірі 8738,15 грн. є завищеними, розрахованими помилково, неспівмірними з отриманим нею кредитом. Нарахована неустойка у розмірі 2750 грн. теж є неспівмірною та підлягає зменшенню на підставі ст.551 ЦК України. [PERSON] стверджувала, що не ухилялася від виконання обов`язків за Кредитним договором, але не змогла їх виконати з підстав, що є мамою дитини інваліда, яка потребує постійного догляду, що позбавляє її можливості працювати. [PERSON] має дохід лише державну допомогу в розмірі 3250,70 грн. на місяць. В разі ухвалення судом рішення про стягнення з неї заборгованості за Кредитним договором, просила розстрочити його виконання, а також звільнити її від сплати судового збору. В обґрунтування своїх доводів [PERSON] подала відомості з Державного реєстру фізичних осіб - плтників податку від.03.09.2025 року, свідоцтво про народження дитини та довідки про стан її здоров`я. Відповідь на відзив. 15.09.2025 року позивач ТОВ «Споживчий центр» надав відповідь на відзив відповідача [PERSON] , в якому доводив обґрунтованість позовних вимог з підстав, зазначених у позові, спростовував доводи відповідача як безпідставні з посиланням на практику Верховного Суду. Заперечував щодо розстрочки виконання судового рішення, з підстав недоведеності відповідачем наявності обставин для цього, перелічених у ст. 435 ЦК України. Посилання на наявність у відповідача дитини інваліда та відсутність інших доходів, окрім соціальної допомоги, - є недостатніми для розстрочки, оскільки вона не пояснила чи одружена, чи утримує дитину її батько. Рух справи. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 09.05.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання, за клопотанням позивача витребувано докази. (а.с.26). Позиція учасників процесу в судовому засіданні. Позивач ТОВ «Споживчий центр» не направив в судове засідання свого представника, хоча був повідомлений належним чином про місце і час розгляду справи. Подав заяву, в якій просив розглянути справу без участі його представника, ухвалити по справі заочне рішення. (а.с. 26). Відповідач [PERSON] не з`явилася в судове засідання, хоча була належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи. Подала письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, відмовити в задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві. Обставини, установлені судом. За пропозицією ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) укласти електронний кредитний договір (оферту) у порядку , передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію» і не є ні договором приєднання/його частиною у розумінні ст.634 ЦК України, ні публічним договором у розумінні ст.633 ЦК України. Дата набрання чинності пропозиції - 11.03.2024 року. Дата та час укладення - 11.03.2024 року. Інформація про кредитодавця: ТОВ «Споживчий центр», ідентифікаційний код: 37356833, контактна інформація: info@sgroshi.com . Підписання споживачем даної пропозиції (оферти) передбачає надання його згоди на зазначені умови надання споживчого кредиту. Згідно з розділом 2 про порядок укладання електронного кредитного договору, Електронний кредитний договір, частиною якого є дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта) укладається Кредитодавцем та Позичальником у порядку, передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію». Електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: 2.1. дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на вебсайті Кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на вебсайті Кредитодавця; 2.2. заявка, сформована на сайті Кредитодавця після ідентифікації Позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення Кредитодавцем; 2.3. відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті Кредитодавця, та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода, отримано Позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його дентифікації на сайті. Кредитодавець розміщує на власному вебсайті пропозицію укласти електронний договір (оферту). Позичальник, який має намір укласти електронний кредитний договір, ідентифікується (реєструється) в особистому кабінеті на вебсайті Кредитодавця за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, отриманим Позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний Позичальником при його ідентифікації. Позичальник в особистому кабінеті на вебсайті Кредитодавця обирає умови, на яких бажає укласти електронний договір. У випадку погодження Кредитодавця на обрані Позичальником умови кредиту направляє Позичальнику пропозицію про укладення Кредитного договору (оферту) та заявку, а також формує формуляр форми відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) в електронній формі для її заповнення та підписання Позичальником. Також для підписання Позичальником відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) Позичальнику передається одноразовий ідентифікатор в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний Позичальником при його ідентифікації (реєстрації) в особистому кабінеті на вебсайті. Позичальник, який прийняв (акцептував) пропозицію укласти електронний договір на умовах викладених у вищевказаних пропозиції про укладення кредитного договору (оферту) та заявці, підписує відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Примірник договору споживача підписується кваліфікованим електронним підписом уповноваженого працівника кредитодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу. У розділі 3 наведено Предмет договору, за яким Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити Проценти та Комісію. Дата надання/видачі кредиту, сума Кредиту, строк кредитування, дата повернення/виплати кредиту, Проценти за користування кредитом, Графік платежів встановлюються у Заявці, яка є невід`ємною частиною оферти. У розділі 4 наведені умови надання та повернення кредиту. 4.1. Кредитодавець надає Позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності шляхом перерахування на рахунок споживача, використовуючи реквізити електронного платіжного засобу споживача [NUMBER]. У розділі 6 наведені обов`язки позичальника. Зокрема, 6.1. Забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу Кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни, щодо повернення кредиту, комісії та процентів - у терміни вказані в Заявці, яка є невід`ємною частиною договору. Щодо неустойки, яка може бути нарахована Кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором - негайно, з моменту пред`явлення Кредитодавцем вимоги про нарахування таких санкцій. Згідно з п.10.1, Цей Договір набирає чинності з дати отримання Кредитодавцем у інформаційній системі Кредитодавця від Позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим Позичальником від Кредитодавця на номер телефону Позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі Кредитодавця. Цей Договір діє протягом одного року. (а.с.13-20). Із Заявки кредитного договору №1.03.2024-100000232 (кредитної лінії) вбачається. Дата та час укладення 11.03.2024 року о 06:20. Електронний кредитний договір, частиною якого є дана заявка, укладаються у порядку, передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію». Дана заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою Позичальник ознайомився 11.03.2024 року за цим посиланням. Кредитодавець: ТОВ «Споживчий центр». Позичальник: [PERSON] , паспорт [NUMBER] , виданий 04.10.2017 року органом 517, ІПН[NUMBER]. Реквізити належного Позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів Позичальнику за даним та наступнии договорами: [NUMBER]. Відповідно до умов кредитного договору №1.03.2024-100000232 (кредитної лінії) від 11.03.2024 року, Позичальнику надається кредит на наступних умовах: 1. Дата надання/видачі кредиту 11.03.2024 року; 2. Сума кредиту 11000 грн.; 3 Строк, на який надається кредит, - 140 днів з дати його надання; 4. Дата повернення (виплати) кредиту - 28.07.2024 року; 6. Процентна ставка - фіксована незмінна у розмірі 1% за один день користування кредитом, застосовується протягом всього строку, на який надається кредит; 7. Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку на який він надається, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки 0,82%=(1263,82/11000)/140х100%; 8. Проценти (економічна суть - плата за користування кредитом) розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (залишку від всієї суми кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/ залишком кредиту та на процентну ставку; 9. Комісія , пов`язаная з наданням кредиту (надалі - Комісія, економічна сутність - плата за надання Кредиту) - 15% від суми кредиту та дорівнює 1650 грн.; 10. Графік платежів: Проценти, розраховані вищевказаним способом за черговий період, сплачуються не пізніше останнього дня чергового періоду; кількість платежів зі сплати процентів дорівнює кількості періодів, за які сплачуються проценти. Сума кредиту сплачується 10 платежами не пізніше останнього дня кожного чергового періоду у наступних розмірах: 1-9 платіж - 2369,38 грн., 10 платіж - 2369,40 грн. Комісія сплачується 2 платежами не пізніше останнього дня кожного чергового періоду у наступних розмірах: 1 платіж - 829,38 грн., 2 платіж - 820,62 грн.; 11. В день укладення цього Договору Позичальнику відкривається Кредитна лінія, яка реалізується наступним чином: сума кредиту є одночасно 1 траншем. 13. ОРРПС (орієнтовна реальна річна процентна ставка) за кредитом становить 6469,12%. Орієтовна загальна вартість кредиту для споживача 23693,82 грн. Загальні витрати за споживчим кредитом 12693,82 грн. ; 14. Неустойка: 110 грн., що нараховується за кожен день невиконання /неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання; 15. Розмір процентів відповідно до ст.625 ЦК України становить 365% річних , які нараховуються від простроченої позичальником суми (бази розрахунку); 17. Спосіб ідентифікації та верифікації споживача: отримання ідентифікаційних даних через систему BankID НБУ. Наведені умови кредитування відповідають зазначеним у паспорті споживчого кредиту. 11.03.2024 року позичальник [PERSON] надала відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №1.03.2024-100000232 від 11.03.2024 року (кредитної лінії), в якій продубльовані наведені вище умови кредитування як в оферті та Заявці. Оферта, акцепт, заявка, паспорт, договір підписані позичальником [PERSON] 11.03.2025 року одноразовим індентифікатором Е353, що був направлений смс-повідомленням на вказаний нею номер телефону [NUMBER] . (а.с.12-20). Згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованості за Кредитним договором №11.03.2024-100000232 від 11.03.2024 року, виконаного позивачем, позичальник [PERSON] за цим Кредитним договором має заборгованість в розмірі 21632,09 грн., з яких основний борг - 10143,94 грн., проценти за користування кредитом за період з 11.03.2024 року по 28.07.2024 року - 8738,05 грн., нейстойка 2750,00 грн. (а.с. 9). Квітанція LiqPay АТ КБ «ПриватБанк», ID операції:2436000656, ордер ID: O_5BF9FB98401E6246952975E17838442961AE, Ідентифікатор еквайра: АТ КБ «ПриватБанк». Ідентифікатор платіжного пристрою: І0240BJ7, сума і валюта операції: 11000 грн. Дата та час операції: 11.03.2024 року о 06:21. Призначення платіжної операції: видача за договором №11.03.2024-100000232. Платник назва: Швидкий кредит. Сайт: sgroshi.com.ua . Отримувач: найменування платіжної системи: Mastercard. Номер платіжного документу: 537541*53. (а.с.12). Згідно з розрахунком ТОВ «Споживчий центр» та карткою субконто Контрагенти, за кредитним договором №11.03.2024-100000232 від 11.03.2024 року позичальник [PERSON] має заборгованість 21632,09 грн., з яких основний борг 10143,94 грн., проценти нараховані за період з 11.03.2024 року по 28.07.2024 року - 8738,15 грн., неустойка 2750 грн. Позиція суду першої інстанції, мотиви ухваленого рішення. Дослідивши подані суду докази, суд установив наступне. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст.263 ЦПК України). У ст. 4 ЦПК України, ст.15 ЦК України визначено право на звернення до суду за захистом цивільних прав та інтересів. Так, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у разі їх порушення. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. (ст.12 ЦПК України). За принципом диспозитивності цивільного судочинства, наведеного у ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ст. 82 ЦПК України наведені підстави звільнення від доказування, зокрема: обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Щодо розміру заборгованості за договором кредиту. Як вбачається з відзиву на позов, відповідач [PERSON] не заперечував факт укладення 11.03.2024 року з ТОВ «Споживчий центр» Кредитного договору №11.03.2024-100000232 в електронному виді. За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно положень статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі статтею 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу. Отже, судом у справі встановлено, що 11.03.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено в електронному вигляді та підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» Кредитний договір №11.03.2024-100000232 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого відповідачу надано в кредит грошові кошти у розмірі 11000 грн строком на 140 днів, тобто з 11.03.2024 року по 28.07.2024 року, за умови сплати процентів за користування кредитом - 1% на день від заборгованості по тілу кредиту, комісії за надання кредиту - 1650 грн. Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі. Відповідач [PERSON] визнала, що кредитор ТОВ «Споживчий центр» виконав свої зобов`язання за спірним Кредитним договором №11.03.2024-100000232 від 11.03.2024 року, а саме перерахував їй на картку 11000 грн. 11.03.2024 року. Доводи відповідача [PERSON] у запереченнях проти задоволення позову ТОВ «Споживчий центр» зводяться з незгодою з розміром нарахованих за спірним Договором процентів за користування кредитом та неустойки з підстав, що вона сплатила за цим кредитним договором 8444,66 грн. При цьому слід зазначити, що позивачем ТОВ «Споживчий центр» враховано у розрахунку заборгованості, що відповідач сплатила за цим Кредитним договором суму 8461,35 грн., що є більше ніж посилалася сама відповідач. У ст. 534 ЦК України наведено черговість погашення вимог за грошовим зобов`язанням. Так, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Частиною 2 ст. 627 ЦК України також передбачено, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна процентна ставка за користування кредитом, установлена у договорі, має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року не більше 1%. Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися із нормами Законодавства, що регулює порядок кредитування, захисту прав споживачів. Предметом спору є укладений ТОВ «Споживчий центр`і з [PERSON] . Кредитний договір №11.03.2024-100000232 від 11.03.2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого відповідачу надано в кредит грошові кошти у розмірі 11000 грн строком на 140 днів, тобто з 11.03.2024 року по 28.07.2024 року, за умови сплати процентів за користування кредитом - 1% на день від заборгованості по тілу кредиту, комісії за надання кредиту - 1650 грн. За межами строку кредитування позивач не проводив додаткових нарахувань, не зазначав їх у позовних вимогах. При проведенні розрахунку заборгованості були враховані проведені [PERSON] оплати на виконання зобов`язань за цим Договором, якими погашені частина зобов`язань 8461,35 грн, а саме по оплаті комісії за надання кредиту - 1650 грн., відсотків за користування кредитом - 5955,29 грн., тіло кредиту - 856,06 грн.. Поданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача відповіднає умовам Кредитного договору та умовам законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, зокрема черговості погашення платежів за зобов`язанням, визначеним у ст.534 ЦК України. Також відповідно до ЗУ «Про споживче кредитування, Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності 24 грудня 2023 року, за умовами Кредитного договору від 11.03.2024 року для [PERSON] установлено плату процентів за користування кредитом - 1% на день від заборгованості по тілу кредиту. Нарахування комісії за надання кредиту та стягнення з відповідача заборгованості по комісії за надання кредиту - відповідає положенням п.4 ч.1, ч.2 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування». Хоча умовами Кредитного договору установлено відповідальність у виді сплати неустойки та відсотків за невиконання грошового зобов`язання на підставі ст.625 ЦК Укрпїни. Разом з тим відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). А тому, враховуючи, що внаслідок збройної агресії РФ проти України з 24.02.2022 року і по теперішній час триває в Україні воєнний стан, то за невиконання умов Кредитного договору позичальник [PERSON] звільняється від обов`язку сплатити на користь кредитодавця неустойку (штраф, пеню) за таке прострочення. Нарахована неустойка підлягає списанню кредитодавцем ТОВ «Споживчий центр». Суд критично відноситься к доводам відповідача про те, що позивач неправильно нарахував заборгованість за спірним кредитним договором з додатком, оскільки її розмір більше зазначеної у графіку платежів. Відповідно вимог ст. 534, ст.1046, ст.1048, ст.1054, ст.1056-1 ЦК України, умов спірного договору, процента ставка нараховується за кожен день користування кредитом. Протягом строку кредитування, визначеного у цьому Договорі, плата за користування Кредитом нараховується на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування Кредитом, із урахуванням дня перерахування та дня повернення Кредиту. Договором кредиту встановлюється орієнтовний графік платежів. Тобто якщо позичальник сплачує заборгованість за Договором кредиту без порушень, згідно встановленого графіку платежів, йому дійсно потрібно було сплатити суму орієнтовної загальної вартості кредиту, яка зазначена у цьому договору. Проте [PERSON] допустила порушення графіку платежів, що призвело до збільшення вартості кредиту, оскільки процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості по кредиту. Доводи відповідача [PERSON] про те, що оплата нею заборгованості мала бути зарахована на погашення тіла кредиту - суперечать умовам Кредитного договору та положенням ст.534 ЦК України. Чинним законодавством суд не наділяється правом зменшення суми процентів, які Позичальник зобов`язаний сплачувати за умовами Договору кредиту та норм ЦК України. Відповідач не подала свого контррозрахунку заборгованості за спірним кредитним договором. При цьому з поданого позивачем розрахунку вбачається, що ним були враховані сплачені відповідачем платежі на погашення заборгованості за Кредитним договором. Згідно зі статтями 11, 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» встановлений обов`язок кредитора щодо неухильного дотримання вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (частина друга статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів). Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Отже положення п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» стосуються не відсотків за користування кредитом, а компенсації за невиконання споживачем зобов`язань за договором. Отже, суд перевірив поданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача за Кредитним договором та прийшов до висновків, що необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором №11.03.2024-100000232 від 11.03.2024 року розраховану в розмірі 18882,09 грн., з яких основний борг - 10143,94 грн., проценти за користування кредитом за період з 11.03.2024 року по 28.07.2024 року - 8738,05 грн. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного стану, неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем), а тому не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача за невиконання умов Кредитного договору неустойки в розмірі 2750 грн. А тому позов ТОВ «Споживчий центр» підлягає частковому задоволенню на 87,29% (21632,09 грн. х87,29%=18882,09 грн.). Щодо судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Щодо доводів відповдіача [PERSON] про звільнення її від сплати судового збору на користь позивача, суд керувався положеннями ст.141 ЦПК України про розподіл судових витрат між сторонами, за якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Проте [PERSON] не подала доказів, що вона відповідно до ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, а також звільнення від його сплати або зменшення його розміру з підстав, передбачених ст. 8 Закону, є прерогативою суду, який вирішує питання про відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо). Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а право суду на власний розсуд при відкритті провадження у справі звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір). (Постанова, справи №№ 04/09/2023, 916/1220/23). Враховуючи, що суд вирішує питання про розподіл понесених сторонами під час розгляду справи судових витрат на стадії ухвалення рішення, а позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» задоволені частково, то з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати на судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, - 2114,52 грн. (2422,40 грн. х 87,29%=2114,52 грн.). Щодо рострочення виконання судового рішення. Положеннями ч.1 ст.435ЦПК України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. За змістом ч.3ст. 435 ЦПК Українипідставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан. З аналізу положеньст. 435 ЦПК Українислідує, що розстрочка - це надання боржникові права проводити виконання рішення у частинах і в строки, встановлені судом. Законом встановлено, що критерієм визначення підстав для розстрочки виконання рішення є обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішити питання про їх наявність з урахуванням всіх обставин справи, а також прав та законних інтересів сторін виконавчого провадження. Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, оскільки законодавцем не надано його вичерпного переліку. Обставинами, які ускладнюють виконання рішення, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді та безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, строки та в порядку, визначеному в ньому. Вирішуючи питання розстрочки виконання рішення, суд повинен виходити із засад доцільності та необхідності захисту інтересів, насамперед, стягувача, права якого підтверджені судовим рішенням; суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Відповідно до вимог ч. 5ст. 435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, суд враховує, що відповідач [PERSON] просила з підстав, що є матір`ю дитини з інвалідністю, не працює, оскільки доглядає дитину, має дохід лише соціальну допомогу в розмірі 3250,70 грн. на місяць, розстрочити виконання судового рішення щодо боргу - дозволити сплачувати частинами по 1000 грн., звільнити від оплати судового збору. В обгрунтування клопотання [PERSON] , подала свідоцтво про народження дитини [PERSON] , [INFO] , медичну документацію про стан здоров`я дитини, який проживає разом з батьками в Атозаводському районі м. Кременчука, тобто не за адресою реєстрації матері, а також довідку з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 03.09.2025 року, з якого вбачається що з 01 по 4 квартал 2025 року відповідач отримала лише соціальні виплати з бюдженту щомісячно по 3250,07 грн., а також додаткове благо від АТ «ПУМБ» - 105,7 грн та 50 грн. Проте відповідач не конкретизувала, яким саме чином та за який проміжок часу вона може сплатити всю боргову суму. Відповідач не довела належним чином свій матеріальний стан, наявність у неї нерухомого майна, оскільки з матеріалів справи вбачається що вона має зареєстроване місце проживання у Крюківському районі м. Кременчука, а лікарям повідомляла, що фактично проживає з дитиною у Автозаводському районі м. Кременчука. Оскільки суд ухвалив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в розмірі 18882,09 грн., а згідно із законом розстрочення може бути на строк не більше 1 року з моменту ухвалення рішення. При цьому відповідач просила розстрочити виконання рішення частинами так, щоб у місяць вона мала сплатити 1000 грн., що очевидно не відповідає положенням ст.435 ЦПК України про розстрочку судового рішення. При вирішенні питання про відстрочку, розстрочку виконання судового рішення, суд має впевнетись, что виконання такого рішення в добровільному порядку посильно для відповідача. Проте з поданих відповідачем документів такого не вбачається. За вказаних підстав, суд вважає, що у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про розстрочку виконання рішення суду слід відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю. Одночасно з цим суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що відповідно до положеньст.435 ЦПК України вона має право після ухвалення рішення звернутися до суду із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду. Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Outcome: partial