Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

[PERSON] 07.05.2025 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути із [PERSON] на свою користь в якості компенсації вартість її 1/2 частки у спільному сумісному майні подружжя, а саме автомобіля ЗАЗ Lanos, 2008 року випуску, в сумі 49 330 грн 79 коп. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначила, що з 31.08.2005 вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням суду від 20.07.2023. Від подружніх стосунків мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Перебуваючи в шлюбі за спільні кошти ними придбано автомобіль марки ЗАЗ Lanos, 2008 року випуску, який був зареєстрований на ім`я відповідача. Оскільки вирішити питання щодо поділу їх майна мирним шляхом неможливо, автомобіль знаходиться в користуванні відповідача, доступу до нього не має, тому вона вимушена звернутися до суду з цим позовом. Представник відповідача подала відзив на позов, в якому позовні вимоги визнала частково. Зазначила, що відповідачем визнається факт придбання у період його перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачкою автомобіля марки ЗАЗ Lanos, 2008 року випуску. В той же час, з його вартістю, визначеною позивачкою, він не погоджується, оскільки транспортний засіб в силу дати його випуску та умов експлуатації перебуває у незадовільному технічному стані, тому його вартість є значно нижчою. Крім того, автомобіль був ним відчужений, продаж здійснено за 850 доларів США, що еквівалентно 35 105 грн, тому позовні вимоги визнаються ним в частині стягнення на користь позивачки 17 552 грн 50 коп, що дорівнює половині вартості автомобіля. Докази вартості автомобіля, які надані позивачкою, вважає неналежними. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак її представник адвокат Перемот О.Г. подала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій погодилася з вартістю автомобіля, визначеною відповідачем, та не заперечувала проти стягнення на користь позивачки 17 552 грн 50 коп. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат Іванова І.А. подала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги визнала в частині, зазначеній у відзиві. Суд, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та заяви сторін, з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони з 31.08.2005 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.06.2023. Судове рішення набрало законної сили 21.07.2023. Під час перебування сторін в шлюбі за відповідачем 08.02.2014 був зареєстрований транспортний засіб автомобіль марки ЗАЗ Lanos, 2008 року випуску. Як встановлено судом та не заперечувалося позивачкою, автомобіль відповідачем був відчужений, продаж здійснено за 850 доларів США, що еквівалентно 35 105 грн. Згідно зі ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі (ч.ч.3, 4 ст.368 ЦК України). Оскільки судом встановлено, що спірний транспортний засіб був придбаний у власність відповідача в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, тому зазначене майно є спільною сумісною власністю подружжя. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1 ст.68, ч.1 ст.69 СК України). Положеннями ч.1 ст.70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні положення закріплені у ч.2 ст.372 ЦК України. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 4 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Разом з цим, увипадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Стаття 71 СК України зазначає про те, що неподільна річ передається одній зі сторін з виплатою іншій компенсації, якщо це доцільно. На суд покладено обов`язок забезпечити ефективний захист прав сторін шляхом поділу спільного майна відповідно до норм СК України та ЦК України. Суд може присудити компенсацію за частку в неподільній речі, якщо це відповідає інтересам сторін і сприяє справедливому вирішенню спору. У постановах Верховного Суду від 16.06.2021 у справі №299/2490/16 та від 04.10.2023 у справі №345/2224/20 зазначено, що поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Верховний Суд у постанові від 08.02.2022 у справі №209/3085/20 зазначив, що поділ неподільної речі шляхом визначення ідеальних часток (наприклад, 1/2 кожній стороні) є недоцільним, якщо річ не може бути використана обома сторонами одночасно без втрати її функціонального призначення. У постанові від 14.02.2024 у справі №752/18272/18 Верховний Суд вказав, що суд вправі присудити неподільну річ (автомобіль) одній зі сторін з виплатою компенсації іншій, навіть якщо остання не погоджується на компенсацію, за умови, що позивач висловив згоду на такий спосіб поділу, а суд встановив доцільність такого рішення з урахуванням фактичного користування майном та інших обставин. Враховуючи, що спірний транспортний засіб набутий сторонами в період зареєстрованого шлюбу і є річчю неподільною, позивачка висловила згоду на отримання компенсації за свою 1/2 частку в автомобілі в розмірі, визначеному відповідачем, тому суд, за згодою сторін, вважає можливим в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з відповідача на користь позивачки в порядку компенсації 1/2 частини вартості вказаного автомобіля в сумі 17 552 грн 50 коп, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України та з огляду часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 430 грн 94 коп.

Outcome: partial