Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1.1.ТОВ «Бізнес Позика» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 29.09.2024 між ТзОВ "Бізнес Позика" та [PERSON] було укладено кредитний договір №509888-КС-001 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Договору відповідачу було надано кредит у розмірі 7 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Строк кредитування - 24 тижні, стандартна процентна ставка фіксована - 0,7% в день, комісія за надання кредиту 1400грн., дата видачі кредиту - 29.09.2024, дата повернення кредиту - 16.03.2025. Видача кредиту здійснювалася шляхом перерахування коштів на банківську картку позичальника № [NUMBER] , вказану при заповненні анкетних даних, тобто товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало. Натомість, [PERSON] зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 22.06.2025 заборгованість по кредитному договору становить 20181 грн., що складається з наступного: 7000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8281 грн. - заборгованість за відсотками, штраф - 3500 грн. та 1400грн. - заборгованість по комісії. Враховуючи наведене просить стягнути з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 20181 грн. та 2422,40 грн. сплаченого судового збору. 1.2. Відповідач своїм правом на подачу відзиву у встановлений законом строк не скористався. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 04.08.2025 ухвалено розглядати справу без повідомлення (виклику) сторін та задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувані документи надійшли. Позивач просить розгляд справи проводити у його відсутності, про що зазначив у позовній заяві. Відповідач ухвалу суду по відкриття провадження отримав 14.11.2025, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення йому поштового відправлення, відзиву на позовну заяву не подав, а встановлений для цього 15-денний строк минув, заяв та клопотань до суду не надходило, отже підстав для відкладення розгляду справи немає. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 29.09.2024 між ТзОВ "Бізнес Позика" та [PERSON] було укладено кредитний договір №509888-КС-001 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 7000 грн., строком на 24 тижні, термін дії договору до 16.03.2025, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,7% в день (фіксована ставка) та сплати комісії за надання кредиту в розмірі 1400 грн.(нараховується одноразово при видачі кредиту). Орієнтовна загальна вартість кредиту - 14263,06грн. Сторонами в п.4.2.2. Договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів із врахуванням того, що позичальник буде його дотримуватися, і при цьому застосовуватиметься знижена процентна ставка (а.с.19-28). Також, в матеріалах справи міститься, Анкета клієнта, Пропозиція (оферта) укласти Договір про надання кредиту, Прийняття (акцепт) пропозиції укласти Договір та Паспорт споживчого кредиту, які підписані [PERSON] та в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови, що свідчать про свідоме та особисте рішення позивальника укласти вказаний вище договір (а.с.16-18, 29,32,37). З візуальної форми послідовності дій клієнта встановлено, що [PERSON] 29.09.2024 о 13:26:31 год. підписав одноразовим електронним ідентифікатором паспорт споживчого кредиту, а о 13:27:08 год. цього ж дня підписав Договір (а.с.35-36). ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 7000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ПрофітГід» (а.с.38). Належність банківської картки № [NUMBER] [PERSON] , зарахування коштів на дану карту 29.09.2024 у розмірі 7000грн., активне користування карткою і коштами підтверджується інформацією та випискою по рахунку, наданою АТ КБ «Приватбанк» (а.с.60-64). Відповідно до наданих позивачем довідки про стан заборгованості та розрахунку заборгованості за кредитом, у [PERSON] наявна заборгованість за Договором №509888-КС-001 за період з 29.09.2024 по 16.03.2025, яка становить 20181 грн., з яких: 7000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8281 грн. - заборгованість за відсотками, штраф - 3500 грн. та 1400грн. - заборгованість по комісії (а.с.13-15). IV. Норми права, які застосував суд. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положеньст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно ізст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст.627ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Крім того, ч.2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1.Суд робить висновок, що 29.09.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] виникли договірні відносини у зв`язку з укладенням Договору про надання кредиту. [PERSON] будучи вільним в укладенні договору позики, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим відповідач погодився, підписавши електронним одноразовим ідентифікатором кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Даний договір був укладений в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи. [PERSON] отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі, однак не виконав обов`язок з повернення кредитних коштів і позивач вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку. Відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, а відтак наданий позивачем розрахунок заборгованості в частині стягнення тіла кредиту, нарахованих відсотків та заборгованості по комісії повністю відповідає умовам Договору про надання кредиту та його строку дії та за відсутності альтернативного розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. 5.2.Щодо вимоги про стягнення з відповідача штрафів за прострочення виконання зобов`язання, суд вважає, що позивач при заявлені даних вимог не врахував положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжений та діє на даний час. Враховуючи, що кредитний договір було укладено 29.09.2024, тобто під час дії воєнного стану, суд вважає, що стягнення з відповідача штрафу суперечитиме п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Тому, в цій частині позовних вимог слід відмовити. 5.3 В підсумку суд позовні вимоги задовольняє частково. 5.4 Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 2002,28 грн.(16681 грн. х 2422,40 грн./ 20181 грн.)

Outcome: partial