Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

В жовтні 2025 р. позивач [PERSON] звернулася в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовною заявою до\~\~ [PERSON] , в якій просила суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивач зазначила, що відповідно до ордеру на житлове приміщення за № 497 серія 003327, виданого 15.07.2003 року квартира [ADDRESS] була надана на родину з 4-х осіб, а саме: позивачу - [PERSON] , її чоловіку [PERSON] , і двом донькам [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.08.2019 року. Наразі в квартирі зареєстровані позивач та відповідач. Повідомила, що у 2011 році відповідачка [PERSON] переїхала на постійне місце проживання до Автономної Республіки Крим, яка наразі тимчасово перебуває під окупацією Російської Федерації. У Криму відповідачка отримала паспорт та зареєструвала місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Відповідач не має наміру повертатися на територію України через наявність сім`ї, дітей та роботи на тимчасово окупованій території. Наразі надати відповідні документи для підтвердження зазначеного факту неможливо через закриття кордонів та розрив дипломатичних відносин між Україною та Російською Федерацією. За позивачем залишаються обов`язки щодо сплати комунальних послуг з розрахунку по кількості зареєстрованих осіб, що є додатковим фінансовим навантаженням, оскільки відшкодування від відповідача не надходить. Відповідач не проживає та не користується житловим приміщенням, намірів повертатись не проявляє з 2011 року. Зазначені обставини викладені в позові, підтверджуються копією розписки [PERSON] про згоду щодо зняття з реєстрації за вказаною адресою; Актом про непроживання особи за місцем реєстрації, складеним у присутності свідків та засвідченого ТОВ «УК ЛИМАН», копією паспорта російської федерації № [NUMBER] від 08.06.2019 року. У зв`язку з тим, що відповідач виїхала зі спірної квартири на інше місце проживання, тривалий час у квартирі не проживає, участі у здійсненні комунальних платежів не приймає, своєю реєстрацією перешкоджає позивачу здійснити приватизацію зазначеного житла в рівних долях згідно кількості фактично проживаючих осіб, вважала за можливе визнати її такою, що втратила право користування житловою площею у квартирі [ADDRESS] . Ухвалою суду від 30.10.2025 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомлення) сторін. Крім того, не зважаючи що відповідач зареєстрована на території України, проте фактично проживає на території російської федерації, яка наразі є тимчасово окупованою та на якій органи влади України тимчасово не здійснюють повноваження, з урахуванням положень\~ЦПК України\~відповідач викликалась до суду через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунаційну систему. Крім того, ухвалу суду від 30.10.2025 року про відкриття провадження у даній справі було відразу розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Корабельного районного суду м. Миколаєва, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення відповідачу. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі. Проти винесення заочного рішення не заперечує, з наслідками винесення заочного рішення у справі ознайомлена. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та своєчасно. У поштових повідомленнях про виклик у судові засідання листоношею проставлена відмітка про відсутність відповідача за місцем проживання. Відповідно до положень пункту 4 частини 7\~статті 128 ЦПК України\~дата проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за місцем проживання є днем вручення судової повістки. Представник третьої особи Миколаївської міської ради надав суду додаткові пояснення та просив розглянути справу без участі представника Миколаївської міської ради. Згідно з ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи, в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 15 ЦК України\~встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються\~Житловим кодексом України,\~Цивільним кодексом України, тому при ухваленні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що на підставі ордеру на жиле приміщення № 497 серії 003327, виданого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради від 15.07.2003 р., [PERSON] та його родині: дружині [PERSON] , донці [PERSON] , доньці [PERSON] надано право на зайняття жилого приміщення житловою площею 39,37 кв.м, яке складається з трьох кімнат у квартирі за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Корабельним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 29.08.2019 р. З наданого суду акта про непроживання особи за місцем реєстрації, складеного та підписаного сусідами квартири за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що відповідач [PERSON] , [INFO] , з 2011 року фактично не проживає та по теперішній час не проживає за адресою: [ADDRESS] , за якою вона зареєстрована. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] у зв`язку з реєстрацією шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Корабельним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 09.04.2019 р. Судом встановлено, що квартира за адресою [ADDRESS] не приватизована. Відповідно до\~ст. 71 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках встановлених\~ст. 71 ЖК України. У випадках, передбачених пунктами 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Статтею 72 ЖК України\~передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до\~ст. 29 ЦК України\~місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач з 2011 року по теперішній час в квартирі [ADDRESS] не проживає. Оскільки відповідач не проживає у спірній квартирі з 2011 року, комунальні платежі за неї не сплачує, квартирою не цікавиться, суд доходить висновку, що вона втратила інтерес до спірної квартири. За таких обставин, суд вважає доведеним факт того, що на момент розгляду справи відповідач втратила право користування квартирою [ADDRESS] , оскільки не проживає у ній з 2011 року, а своєю реєстрацією у зазначеній квартирі обмежує права позивача у користуванні та розпорядженні майном, оскільки позивач повинна сплачувати додаткові кошти за комунальні послуги та позбавлена можливості в подальшому приватизувати вказане майно. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року по справі №212/6724/17 (пр. №61-40291св18). Відповідно до ст.\~18\~Закону України\~«Про надання\~публічних (електронних\~публічних)\~послуг щодо\~декларування та\~реєстрації місця\~проживання в\~Україні» зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється: 1) за заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), поданою у паперовій формі такою особою, її законним представником або представником; 2) за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. Зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) особи за заявою співвласника житла в порядку, передбаченому пунктом 2 частини першої цієї статті, здійснюється за згодою іншого співвласника житла, яка надається особисто або через представника. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України\~«Про надання\~публічних (електронних\~публічних)\~послуг щодо\~декларування та\~реєстрації місця\~проживання в\~Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до п. 2 ч. 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 265 від 07.02.2022, зняття із задекларованого/за реєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується). Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з\~ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 5 ст.\~268\~ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до Постанови КЦС ВС від 30.09.2022 року за №761/38266/14, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть, у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулося у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явилися всі учасники такої справи. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено: «… у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення».

Outcome: approved