Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

Вимоги позивача та доводи на їх обґрунтування Звернувшись до суду із вказаним позовом, представник позивача посилався на те, що 15 травня 2023 року між ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу № АР/3829367, зі строком дії з 16 травня 2023 року до 15 травня 2024 року. Згідно поліс ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду, заподіяну майну становить 160000 грн., а розмір франшизи - 3200 грн. Забезпеченим транспортним засобом є автомобіль ВАЗ, номерний знак [NUMBER] . 30 квітня 2024 року о 10 годині 15 хвилин в м. Первомайськ на перехресті вул. Леоніда Федорова та вул. Гетьмана Мазепи відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу ВАЗ, номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортним засобом Geely, номерний знак [NUMBER] . Відповідно до постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області № 484/2354/24 від 23 травня 2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 2 ст. 126 КУпАП. Вказаною постановою суду було встановлено пошкодження в наслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу Geely, номерний знак [NUMBER] . Враховуючи, що цільна відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу, який є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», згідно полісу № АР/3829367, власник пошкодженого транспортного засобу Geely, номерний знак [NUMBER] , звернулась до ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою пор страхову відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Geely, номерний знак [NUMBER] , 10 серпня 2024 року проведено його огляд, про що складено акт огляду транспортного засобу та 19 серпня 2024 року складено звіт з калькуляцією № 40394, відповідно о якого вартість ремонту пошкодженого в ДПТ транспортного засобу становить 21009,64 грн. без ПДВ. 20 серпня 2024 року ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» складено розрахунок страхового відшкодування та 30 серпня 2024року страховий акт по справі № 215668/1/2024 на суму 17809, 64 грн. (розмір матеріального збитку 21009,64 грн. - франшиза 3200 грн.). 30 серпня 2024 року ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» здійснено виплату страхового відшкодування на користь власника пошкодженого транспортного засобу в розмірі 17809,64 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач через свого представника просив суд стягнути з [PERSON] на його користь 17809,64 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Процесуальні дії у справі Спрощене провадження за цими вимогами було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 26 серпня 2025 року після отримання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання/перебування відповідача - фізичної особи. Позиції сторін Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про його дату, час і місце повідомлялась належно кожного разу, згідно позовної заяви просила провести розгляд справи за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення не заперечувала. Відповідач до суду не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся шляхом направлення судових повісток за адресою зареєстрованого місця проживання та публікації оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причин свого неприбуття не повідомляв, будь-яких заяв чи то клопотань не направляв. При цьому, відповідач причин своєї неявки до суду не вказував, будь-яких заяв, у тому числі й заяв по суті справи, не направляв, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належно в силу положень ч. 9 ст. 10, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у зв`язку із чим суд вважає наявними одночасно існування усіх передумов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, і необхідних для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач тричі повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте, на розгляд справи не з`явився, причин своєї неявки не вказав, відзив на позов не подав, у той час, як позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. За такого, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, позаяк, жоден із учасників справи у судовому засіданні присутнім не був. Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин з посиланням на докази, а також оцінка аргументів, наведених учасникам справи У свою чергу, суд, дослідивши надані позивачем докази, оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, а також достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів, виходив із такого. Зокрема, суд установив, що відповідно до постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області № 484/2354/24 від 23 травня 2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 126, ст. 124 КУпАП. Згідно вказаної постанови суду, визнано доведеним, що 30 квітня 2024 року о 15 годині 20 хвилин в м. Первомайську по вул. Г. Мазепи в напрямку вул. Л. Федорова [PERSON] керував транспортним засобом ВАЗ 2107, д.н.з. [NUMBER] , та під`їжджаючи до головної дороги не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 і допустив зіткнення з автомобілем Geely СК, д.н.з. [NUMBER] , який рухався по головній дорозі. Автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Своїми діями [PERSON] порушив п. 16.11 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке встановлено ст. 124 КУпАП. Крім того, вказаною постановою суду [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме керуванні транспортним засобом не маючи права керування транспортними засобами. Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 листопада 2025 року виправлено описку в мотивувальній частині постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 травня 2024 року у справі № 484/2354/24 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126, ст. 124 КУпАП, а саме вірно зазначено номерний знак автомобіля Geely СК - [NUMBER] . Як слідує зі страхового полісу ПрАТ «Євроінс Україна» № АР/003829367, забезпеченим транспортним засобом є ВАЗ 2107, державний номер [NUMBER] . В свою чергу, власником автомобіля Geely СК, реєстраційний номер [NUMBER] , 2012 року випуску є [PERSON] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 10 листопада 2023 року ТСЦ 4842. В зв`язку з отриманням транспортним засобом, належним [PERSON] , механічних ушкоджень, внаслідок ДТП за участю автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , [PERSON] 10 серпня 2024 рок звернулась до ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» з повідомленням про ДТП за участю транспортного засобу, власник якого може бути визнаний потерпілою особою та заявою про страхове відшкодування. Цього ж дня, представником ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» складено акт огляду транспортного засобу Geely СК, реєстраційний номер [NUMBER] , яким зафіксовано характер пошкоджень (детальний опис пошкоджень ТЗ). Відповідно до висновку за звітом № 40394 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 19 серпня 2024 року, станом на 30 квітня 2024 року вартість (розмір) заподіяних пошкодженням транспортного засобу Geely СК, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження становить 23399,57 грн. (включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування). Крім того, розмір заподіяних транспортному засобу Geely СК, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП збитків також підтверджується ремонтними калькуляціями від 19 серпня 2024 року. За результатами звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу 20 серпня 2024 року ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» складено розрахунок № 215668/1 суми страхового відшкодування, відповідно до якого розмір страхового відшкодування в наслідок пошкодження транспортного засобу Geely СК, реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням розміру франшизи та суми зниження становить 17809,64 грн. 30 серпня 2024 року ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» затверджено страховий акт № 215668/1/2024, згідно якого, на підставі розглянутих документів, прийнято рішення про здійснення виплати страхового відшкодування в розмірі 17809,64 грн. на користь [PERSON] . Відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 16877 від 30 серпня 2024 року ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» перерахувало [PERSON] страхове відшкодування згідно акту № 215668/1/2021 від 30 серпня 2024 року в розмірі 17809, 64 грн. Тож, вирішуючи справу по суті, суд ураховував наступне. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Нормою ч. 5 ст. 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Оскільки відповідачем не доведено, що шкоди іншому транспортному засобу було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, обов`язок з її відшкодування покладається на відповідача. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, за приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом страхування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок використання забезпеченого транспортного засобу особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб внаслідок настання страхового випадку. Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: 1) право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов`язання перед потерпілим; 2) регрес застосовується після припинення зобов`язання з відшкодування шкоди. Відповідно до абзацу «б» п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після здійснення страхової виплати має право зворотної вимоги до особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду (особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду), якщо така особа керувала транспортним засобом без права на керування транспортним засобом, у тому числі відповідної категорії Частиною 3 ст. ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що вимоги, передбачені частинами першою і другою цієї статті, встановлюються у розмірі суми страхової (регламентної) виплати та фактичних витрат, понесених страховиком (МТСБУ) у зв`язку з її здійсненням. Право подати регресний позов до самого страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, виникає у страховика лише з припиненням основного деліктного зобов`язання за фактом здійснення ним виплати страхового відшкодування на користь сторони потерпілого - кредитора в деліктному зобов`язанні. Оскільки водій забезпеченого транспортного засобу [PERSON] , який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом, що підтверджується постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області № 484/2354/24 від 23 травня 2024 року, а ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» виплатило власнику автомобіля Geely СК, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] страхове відшкодування, цей страховик отримав право регресної вимоги до відповідача у межах сплаченої суми страхового відшкодування (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 06 грудня 2018 року № 591/6327/15-ц). Як наслідок, цей позов підлягає до задоволення. Щодо питання розподілу судових витрат За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача належить стягнути 2422 грн. судового збору, що становить 100 відсотків задоволених вимог. З цих підстав,

Outcome: approved