Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (надалі також «Позивач» звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі також «Відповідач») про стягнення заборгованості за кредитним договором №4666161 в якому просить стягнути з Відповідача на користь ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 44 842,43 грн. Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 20.05.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено кредитний договір №4666161, відповідно до якого товариство надало позичальнику у користування кредитні кошти у розмірі 3500,00 грн., зі встановленим строком користування, а остання зобов`язалася повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. В подальшому на підставі додаткового договору до кредитного договору суму кредиту було збільшено на 6000,00 грн., а відтак загалом тіло виданого кредиту становить 9 500,00 грн. 22.04.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 22042025, у відповідності до умов якого, ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ», приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Договору до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором №4666161 від 20.05.2024 року, загальна сума заборгованості 44 842,43 грн., яка складається з 9 498,99 грн. заборгованості за основним боргом, 30 593,44 грн. заборгованості за процентами, 4 750,00 грн. заборгованість за штрафами. Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», правонаступником якого є Позивач, виконало свої зобов`язання за кредитним договором, а Відповідач, в свою чергу, порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. Позивач стверджує, що Відповідач має перед ним непогашену заборгованість за Договором №4666161 від 20.05.2024 року, загальна сума заборгованості 44 842,43 грн., яка складається з 9 498,99 грн. заборгованості за основним боргом, 30 593,44 грн. заборгованості за процентами, 4 750,00 грн. заборгованість за штрафами. Зазначений кредитний договір укладений в електронній формі та підписаний Відповідачем електронним цифровим підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача. Представник позивача у прохальній частині позовної заяви просила розгляд справи проводити без її участі, просила позов задовольнити повністю з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, заяв чи клопотань від Відповідача не надходило. Крім того, повідомлення Відповідача було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. Оскільки Відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомила, відзиву не подала, а Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 20.05.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] в електронній формі було укладено Договір №4666161 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до п.п. 1.2., 1.3., 1.4., 1.5., 1.6. цього договору, на умовах встановлених договором, Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту - кредит. Сума кредиту складає 3 500,00 грн. Строк кредиту 360 днів. Детальні терміни повернення (дати) повернення кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки вказується в графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що клієнт виконає обов`язки на умовах т у строки, визначені Договором. Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,50% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаному у п. 1.3. (п. 1.4.1.). Знижена процентна ставка становить 0,38% в день та застосовується на умовах, якщо Клієнт до 18.06.2024 (включно) або протягом 3-х календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт, як учасник програми лояльності отримає індивідуальну знижку, у випадку не виконання Клієнтом вказаних умов користування кредитом здійснюється за стандартною процентною ставкою (п. 1.4.2.). Орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення договору за стандартною ставкою складає: за стандартною ставкою 9 541,79% річних (п. 1.5.1.), за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 4 185,06% річних (п. 1.5.2.). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 22 400,00 грн (п. 1.6.1), за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 21 218,75 грн. (п. 1.6.2). Згідно з п.п. 2.1., 5.4.1. договору, кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Клієнт зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором. Відповідно до п. 9.7.1. договору, цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами копіювання, в особистий кабінет клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється на номер мобільного телефону клієнту повідомлений останнім товариству в ІТС товариства/зазначений в цьому договорі. Введення клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. Кредитний договір підписаний позичальником [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором 75157 та засвідчено останнім із позначкою часу 20.05.2024 12:33:30. [PERSON] також вказала свої паспортні дані, місце реєстрації, ідентифікаційний номер (а.с. 15 зворот - 16). Крім того, 22.05.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] в електронній формі було укладено Додатковий договір до договору №4666161 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 20.05.2024, яким суму кредиту збільшено до 9 500,00 грн. вказану додаткову угоду підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором 75339 (а.с.21-22). Відповідно до Паспорту споживчого кредиту до укладення Додаткового договору №4666161-Т1 до Договору про споживчий кредит №4666161 від 20.05.2024 зазначено: інформація про кредитодавця, основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту. Зазначено, що дата надання інформації 22.05.2024, ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 23.05.2024 (а.с. 24-26). Згідно повідомлення №1-2204 від 22.04.2025 ТОВ «Універсальні платіжні рішення», з яким ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір на переказ коштів,\~ 20.05.2024 12:35:10 було успішно перераховано кошти на платіжну карту клієнта [NUMBER] на суму 3500,00 грн. (а. с. 29). Згідно повідомлення №1-2204 від 22.04.2025 ТОВ «Універсальні платіжні рішення», з яким ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір на переказ коштів,\~ 22.05.2024 10:38:21 було успішно перераховано кошти на платіжну карту клієнта [NUMBER] на суму 6000,00 грн. (а. с. 30). Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором №4666161 від 20.05.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 22.04.2025 до сплати 44 842,43 грн., з яких: тіло кредиту 9 498,99 грн., проценти за користування 30 593,44 грн., штрафні санкції 4 750,00 грн., розмір процентної ставки з 20.05.2024 по 18.06.2024 0,3751% у день, з 19.06.2024 по 22.04.2025 - 1,4999% у день (а.с. 31-33). 22.04.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 22042025, у відповідності до умов якого, ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ», приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. (а.с. 34-36). Згідно з Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 22042025 від 22.04.2025 року, позивач прийняв Реєстр Боржників, від ТОВ «Лінеура Україна» і до нього переходять Права вимоги Заборгованості від боржників і ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників додаток №1 до Договору факторингу 22042025 від 22.04.2025 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 44 842,43 грн., яка складається з: 9 498,99 грн. суми заборгованості за основною сумою боргу; 30 593,44 грн. - сума заборгованості за процентами, 4 750,00 грн. штраф (а.с. 39). Отже, за вище зазначених обставин позивач є новим кредитором за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4666161 від 20.05.2024 року. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із Відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за кредитним договором, а договір факторингу відповідачем не оспорювався, в даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину вищезазначеного договору у цій справі (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст. 629 ЦК України). За таких обставин, у Позивача, як нового кредитора, який набув право вимоги в межах сум зазначених у договорі, наявне право вимоги до Відповідача щодо стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. У відповідності до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205,207 ЦК України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. В пункті 1 ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В п. 1 ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтями 1048,1050 ЦК України встановлено, що у випадку встановлення договором обов`язку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов`язання, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Положеннями статей 1077,1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Виходячи з вищенаведених положень чинного законодавства та встановлених обставин справи вбачається, що 20.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір №4666161 про надання споживчого кредиту з урахуванням додаткової угоди до цього договору від 22.05.2024 року в сумі 9500 грн. Згідно розрахунку заборгованості за Договором №44666161 від 20.05.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 22.04.2025 (а.с. 31-33) [PERSON] на погашення заборгованості за даним кредитним договором здійснено платежі: 0,01 грн. 15.06.2024 року на погашення тіла кредиту; 894,51 грн. 15.06.2024 року на погашення відсотків по кредиту. 1,00 грн. 18.07.2024 року на погашення тіла кредиту; 3 066,11 грн. 18.07.2024 року на погашення відсотків по кредиту; 2 352,00 грн. 29.08.2024 року на погашення відсотків по кредиту; 6 076,00 грн. 28.09.2024 року на погашення відсотків по кредиту; 588,00 грн. 29.09.2024 року на погашення відсотків по кредиту; Загалом погашення тіла кредиту складає 1,01 грн., погашення відсотків по кредиту складає 12 976,62 грн. Інших платежів погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором вищевказаний розрахунок не містить. Отже, Відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Докази, які б спростовували вищевикладене, в матеріалах справи відсутні. Таким чином, Суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з Відповідача заборгованості за основною сумою боргу за договором №4666161 про надання споживчого кредиту від 20.05.2024 в розмірі 9 498,99 грн. Щодо стягнення процентів за кредитним договором Суд зазначає наступне. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором №4666161 від 20.05.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 22.04.2025 до сплати 44 842,43 грн., з яких: тіло кредиту 9 498,99 грн., проценти за користування 30 593,44 грн., штрафні санкції 4 750,00 грн., розмір процентної ставки з 20.05.2024 по 18.06.2024 0,3751% у день, з 19.06.2024 по 22.04.2025 - 1,4999% у день (а.с. 31-33). Як зазначено представником Позивача у позовній заяві з моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 22.04.2025 року Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, Судом встановлено, що первісним кредитором було нараховано проценти за користування кредитом включно по 22.04.2025 року, тобто на день укладення договору факторингу. Відсотки розраховано Позивачем в межах узгодженого строку кредитування. Доказів пролонгації кредитного договору №4666161 від 20.05.2024 року Позивачем не було надано. Однак, Судом встановлено, що розрахунок відсотків здійснено без врахування вимог Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Враховуючи, що договір №4390127 було укладено 15.02.2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому положення пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» поширюється на нього. Отже з урахуванням вищенаведених положень закону про споживче кредитування, за підрахунками суду, проценти розраховуються наступним чином: 1) Період 20.05.2024 по 21.05.2024 (2 дні), процентна ставка 0,3751% : 3000,00 грн. х 0,3751% х 2 дні = 22,50 грн. 2) Період 22.05.2024 по 14.06.2024 (24 дні), процентна ставка 0,3751% : 9500,00 грн. х 0,3751% х 24 дні = 855,23 грн. 3) Період 15.06.2024 по 18.06.2024 (4 дні), процентна ставка 0,3751% : 9499,99 грн. х 0,3751% х 4 дні = 142,54 грн. 4) Період 19.06.2024 по 17.07.2024 (29 днів), процентна ставка 1,4999% : 9499,99 грн. х 1,4999% х 29 днів = 4 132,22 грн. 5) Період 18.07.2024 по 19.08.2024 (33 дні), процентна ставка 1,4999% : 9498,99 грн. х 1,4999% х 33 дні = 4 701,69 грн. 5) Період 20.08.2024 по 22.04.2025 (246 днів), процентна ставка 1,0% : 9498,99 грн. х 1,0% х 246 днів = 23 367,51 грн. Загалом сума процентів: 22,50 грн. + 855.23 грн. + 142,54 грн. + 4 132,22 грн. + 4 701.69 грн. + 23 367,51 грн. = 33 221,69 грн. Матеріалами справи підтверджується факт погашення [PERSON] процентів за договором №4666161 від 20.05.2024 в сумі 12 976,62 грн. Вказана сума підлягає вирахуванню під час визначення розміру відсотків, які підлягають стягненню з Відповідача. Отже, сума процентів, яка підлягає стягненню з Відповідача, становить 20 245,07 грн. (33 221,69 грн. 12 976,62 грн. = 20 245,07 грн.). В задоволенні решти вимог про стягнення відсотків слід відмовити. Щодо стягнення суми заборгованості за штрафами. Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Станом на час розгляду справи в Україні продовжує діяти введений 24.02.2022 року воєнний стан, вказана обставина є загальновідомою. Позивачем нараховано суму штрафу за період з 20.05.2024 року по 22.04.2025 року, тобто на період дії воєнного стану. Відтак, враховуючи положення пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України Суд не вбачає підстав для стягнення з Відповідача на користь Позивача суми штрафу в розмірі 4 750,00 грн., а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки Відповідач умови договору про надання споживчого кредиту №4666161 від 20.05.2024 року належним чином не виконувала, жодних заперечень щодо цього суду не надав, Суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованість за даним кредитним договором в загальному розмірі 29 744,06 грн., яка складається з 9 498,99 грн. заборгованості за основним боргом, 20 245,07 грн. заборгованості за процентами (за період з 20.05.2024 по 22.04.2025 року). В задоволенні решти позовних вимог про стягнення відсотків за цим договором слід відмовити за недоведеністю. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають задоволенню частково. Судовий збір слід розподілити у відповідності до ст. 141 ЦПК України. А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 008,48 грн. сплаченого судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. (29 744,06 грн. х 3028,00 грн. / 44 842,43 грн.) На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст.ст.12, 13, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial