Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» про стягнення заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №\~4/3125438 від 26.07.2023 у розмірі 56430,91 грн. та судові витрати. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 26.07.2023 між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №\~4/3125438, відповідно до якого банк надав, а позичальник отримав кредитні кошти в сумі 30428,27\~грн. строком з 26.07.2023 до 25.07.2028 включно. 18.12.2023 між банком та ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» був укладений Договір про відступлення права вимоги № 5-2024. Згідно додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги № 5-2024 23.12.2024 відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором, що був укладений між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] . ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» набуло прав кредитора до [PERSON] за кредитним договором. Відповідач порушував умови п. 1.1 та п. 2.1 кредитного договору та не здійснює повернення кредиту згідно Графіку платежів по кредиту. У зв`язку з несплатою відповідачем чергового платежу по кредиту та/або процентам за користування кредитом та/або комісії протягом більш ніж 30 днів на виконання п. 3.2.5 кредитного договору 08.04.2025 за вих. № 6172 відповідачу було направлено повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом станом на 23.12.2024. Зазначене повідомлення залишилось позичальником невиконаним. У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язання по погашенню простроченої заборгованості протягом 1 календарного місяця з дати направлення повідомлення на підставі п 3.2.6 кредитного договору, 07.08.2025 за вих. № 7092 відповідачу було направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії. Зазначену вимогу позичальник також проігнорував та її вимоги не виконав. Зважаючи на невиконання відповідачем зобов`язання стосовно повернення кредиту та ігнорування вищезазначеного повідомлення та вимоги, позивач вправі вимагати у позичальника дострокового повернення суми боргу в судовому порядку за неналежне виконання умов кредитного договору. На дату відступлення (23.12.2024) заборгованість за кредитним договором становила 46696,81 грн., яка складалась з: \~строкової заборгованості за тілом кредиту 24385,06 грн.; \~простроченої заборгованості за тілом кредиту 4998,99 грн.; \~заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом 330,57\~грн.; \~заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом 4780,77 грн.; \~заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 871,53\~грн.; \~простроченої заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 11329,89 грн. За період з 23.12.2024 по 07.08.2025 було нараховано: \~проценти за користування кредитом 2761,86 грн. \~комісія за обслуговування кредитної заборгованості 6972,24 грн.; За період з 23.12.2024 по 07.08.2025 боржником добровільно платежі не сплачувались. Загальна заборгованість відповідача за кредитним договором відповідно до розрахунків заборгованості по кредитному договору №4/3125438 від 26.07.2023 становить 56430,91 грн., яка складається з: \~заборгованості за тілом кредиту 29384,05 грн.; \~заборгованості за процентами за користування кредитом 7872,20 грн.; \~заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 19173,66 грн. Щодо обґрунтованості вимоги про сплату комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості, встановленої п. 1.3.2 кредитного договору, позивач просить врахувати наступні обставини та пояснення. До укладення договору про споживчий кредит банк надав відповідачу інформацію, необхідну для порівняння пропозицій різних кредитодавців з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надана банком відповідачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді) із зазначенням дати надання такої інформації. Таким чином банк виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20) зазначено, що «тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту». Сума комісії була включена в загальну вартість кредиту, а відповідач підписанням паспорту споживчого кредиту, як зазначено, підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. Також підписанням паспорту споживчого кредиту відповідач підтвердив наступне: «Підтверджую отримання мною всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до моїх потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для мене, в тому числі в разі невиконання мною зобов`язань за таким договором». Умови кредитування, встановлені кредитним договором, повністю відповідають умовам кредитування, зазначеним в паспорті споживчого кредиту. Якщо відповідач до підписання кредитного договору вважав будь-які умови кредитування, зазначені в паспорті споживчого кредиту, несправедливими, він міг відмовитися від підписання кредитного договору та отримання кредитних коштів банку. Відповідач шляхом підписання кредитного договору підтвердив, що умови договору є справедливими, йому зрозумілі, з тарифами банку ознайомлений і згодний. Кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов кредитного договору та у подальшому виконував його умови, банком було надано всю необхідну інформацію про умови надання послуг фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальника. Відповідачу було зрозуміло, які послуги включає обслуговування кредитної заборгованості згідно п. 1.3.2 кредитного договору, інформація надавалася відповідачу на постійній основі незалежно від наявності його звернення (вимоги) та з більшою періодичністю, ніж це передбачено Законом України «Про споживче кредитування», а сплата комісії передбачена за ті послуги, які не підпадають під положення ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» щодо безоплатності надання, а тому вони належать до загальних обґрунтованих витрат за споживчим кредитом відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 у справі №\~467/555/19 та постанові Верховного Суду від 13.05.2021 у справі № 461/1763/20. Верховний Суд у постанові від 20.09.2024 у справі № 331/2974/23, яка наразі є останньою правовою позицією щодо правової оцінки умов кредитних договорів саме АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» щодо комісії за здійснення операції по видачі кредиту, її розмір та розмір процентів за користування кредитом, які є складовими плати за користування кредитом, а також суму кредиту, вказав на відсутність дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача та не вважав спірну умову несправедливою. У переліку послуг, встановлених в п. 1.3.2 кредитного договору, за які нараховується комісійна винагорода, є послуга розрахунково-касового обслуговування, безоплатне надання якої не передбачене положеннями ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Натомість, згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено право банку включати до загальних витрат за споживчим кредитом комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування. Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, а тому відсутні правові підстави для кваліфікації такого правочину нікчемним. Відповідач не направляв ані до банку, ані до позивача звернення щодо нікчемності кредитного договору в цілому або окремих його положень, між сторонами відсутній спір щодо правових наслідків недійсного правочину, тому перевірка судом наявності підстав для визнання його нікчемним з власної ініціативи буде порушувати принцип диспозитивності однієї з основних засад цивільного судочинства та принцип свободи договору однієї з основних засад цивільного законодавства. Сторони кредитного договору, скориставшись свободою договору, визначили умови, в тому числі щодо комісії, які підлягають застосуванню та обов`язковому виконанню. Відповідач погашав заборгованість за кредитним договором відповідно до п. 2.2 кредитного договору включно з комісією за обслуговування кредитної заборгованості, здійснюючи таким чином конклюдентні дії. Відповідач своєю поведінкою підтвердив належне отримання послуг за обслуговування кредитної заборгованості. Можливе заперечення відповідачем отримання зазначених вище послуг буде суперечити його попередній поведінці. Верховний Суд у постанові від 07.04.2021 у справі №478/300/19 зауважив, що під схваленням правочину можуть розумітися будь-які дії, спрямовані на виконання укладеного правочину, в тому числі, приймання майна для використання, реалізація інших прав та обов`язків відповідно до укладеного правочину. Верховний Суд у постанові від 23.12.2020 у справі №127/23910/14-ц також вказав, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 30.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» у судове засідання не з`явився, у позові просив розглянути справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов не подав. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до укладеного кредитного договору № 4/3125438 від 26.07.2023 АТ «Креді Агріколь Банк» надало [PERSON] кредит у розмірі 30428,27 грн., із терміном користування з 26.07.2023 по 25.07.2028 включно, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15,00 % річних (фіксована процентна ставка) та щомісячної комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 871,53 грн. Кредит надається позичальнику для погашення заборгованості за кредитним договором № 3/3125438 від 01.10.2020. Факт надання кредитних коштів позичальнику підтверджується платіжними інструкціями № REF2780887 від 26.07.2023 на загальну суму 30428,27 грн. З виписки по рахунку видно, що відповідач [PERSON] здійснював часткове погашення заборгованості. У порушення умов укладеного договору відповідач не виконував у повному обсязі свої зобов`язання за кредитним договором. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України за порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. 18.12.2024 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» був укладений Договір відступлення права вимоги № 5-2024. За умовами укладеного договору відбулось відступлення прав вимоги за кредитним договором, що був укладений між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] , що зафіксовано у додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги № 5-2024 від 18.12.2024, де у Реєстрі прав вимог № 2 під № 57 значиться [PERSON] (кредитний договір № 4/3125438 від 26.07.2023, загальна заборгованість 46696,81 грн.). Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» набуло прав кредитора до [PERSON] за укладеним кредитним договором. Внаслідок порушень договірних зобов`язань станом на 07.08.2025 позивачем, відповідно до наданих розрахунків заборгованості, нарахована відповідачу заборгованість у розмірі: 1) на дату відступлення (23.12.2024) 46696,81 грн., яка складалась з: \~строкової заборгованості за тілом кредиту 24385,06 грн.; \~простроченої заборгованості за тілом кредиту 4998,99 грн.; \~заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом 330,57\~грн.; \~заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом 4780,77 грн.; \~заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 871,53\~грн.; \~простроченої заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 11329,89 грн. 2) за період з 23.12.2024 по 07.08.2025 9734,10 грн., яка складалась з: \~процентів за користування кредитом 2761,86 грн.; \~комісії за обслуговування кредитної заборгованості 6972,24 грн. Умовами укладеного кредитного договору визначено строк кредитування у межах якого можливе нарахування процентів за користування кредитом. Граничним терміном нарахування процентів є 25.07.2028 (п. 1.1 кредитного договору). 08.04.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» надіслало на адресу [PERSON] повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитним договором № 4/3125438. 07.08.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» надіслало на адресу [PERSON] вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором № 4/3125438. Надані позивачем розрахунки в частині нарахування тіла кредиту та процентів у повній мірі відповідають умовам кредитного договору. Щодо позовних вимог про стягнення комісії суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст.\~3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст.\~1 та ч. 2 ст.\~8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 № 49\~затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит(далі Правила про споживчий кредит). Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною в договорі про споживчий кредит, за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно з правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.01.2024 року по справі № 727/5461/23. У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 202/5330/19 суд касаційної інстанції врахував, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Судом встановлено, що умовами кредитного договору № 4/3125438 від 26.07.2023 передбачено сплату позичальником щомісячної комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 871,53 грн. За змістом п. 1.3.2 кредитного договору № 4/3125438 від 26.07.2023 обслуговування кредитної заборгованості включає в себе: послуги з розрахунку суми чергового та наступних платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, розрахунково-касове обслуговування заборгованості за договором та надання інформаційно-консультаційних послуг, під якими розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування в режимі 24/7 та через Довідковий центр банку, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашання заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. Інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено. Також у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що вимога про стягнення з відповідача заборгованості за комісією у розмірі 19173,66 грн. є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 20.09.2024 у справі №\~331/2974/23 не є релевантним, оскільки у справі №\~331/2974/23 вирішувалось питання справедливості умов кредитного договору щодо одноразової, а не щомісячної сплати комісії. Оскільки у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка ним добровільно не сплачена, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» у визначеній судом частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач [PERSON] не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував обставини на які послався позивач як на підставу позовних вимог та розрахунок заборгованості позивача, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial