Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

28.05.2025 року ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 111152 від 07.02.2020 року в розмірі 10440,00 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.02.2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено кредитний договір № 111152 про надання фінансового кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. За умовами договору сума виданого кредиту: 2000,00 гривень, дата надання кредиту - 07.02.20120, строк кредиту - 30 днів, валюта кредиту: UAH, стандартна процентна ставка 2% в день або 730% річних. 28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 до договору факторингу №01-28/10/2022, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги і до [PERSON] за кредитним договором № 111152 від 07.02.2020 року. Станом на 31.01.2025 року заборгованість Відповідача перед Позивачем за кредитним договором № 111152 від 07.02.2020 року не погашена і становить 10440,00 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 2000 грн., простроченої заборгованості за процентами 8440,00 грн. На підставі вищевикладеного позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача всієї заборгованості за кредитним договором № 111152 від 07.02.2020 року у розмірі 10440,00 грн. а також витрати по сплаті судового збору. Процесуальні дії: Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.05.2025 року визначено головуючого суддю Мартинцову І.О. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.06.2025 року позовну заяву було залишено без руху. 03.07.2025 року на виконання вимогу ухвали про залишення позову без руху, представником позивача було подано заяву про усунення недоліків. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.07.2025 року відкрито провадження, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Судом було вжито належних заходів для повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Сторонам було направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надходило. Представник ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи без виклику сторін/, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом, з метою встановлення дійсного зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача, судом зроблено запит до Центру надання адміністративних послуг, з відповіді якого від 13.06.2025 року було встановлено, що відповідачка [PERSON] з 02.10.2013 року по даний час значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . За зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження. Однак лист повернувся з відміткою працівника Укрпошти «поштове повідомлення повертається за закінченням терміну зберігання». Верховний суд в постанові від 18.03.2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку, суду. Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи за адресою зареєстрованого місця проживання, однак, останній своїм процесуальним правом подачі відзиву не скористався, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи тане надіслав, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в справі матеріалами, що відповідає вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України. На підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Фактичні обставини справи встановлені судом. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 07.02.2020 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено кредитний договір № 111152 про надання фінансового кредиту, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора KL8844, що підтверджується довідкою про ідентифікацію. Відповідно до п. 1.1 п. 1.3 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 2000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 07.03.2020. Строк дії договору 29 днів. Але в будь якому випадку, договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором. За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 730% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2% (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. До вказаного договору додано графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту (Додаток № 1), який є невідною частиною Договору фінансового кредиту № 111152 від 07.02.2020 року. Пунктом п.1.4. Договору передбачено, що кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки, вказаної Клієнтом. Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» за вих. № 469/04 від 09.04.2025 року, відповідно до якої 02.07.2020 на банківську картку № [NUMBER] перераховано кредитні кошти в сумі 2000,00 грн. 28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28.10.2021 року, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 111152 від 07.02.2020 року в розмірі 10440,00 грн. Випискою з особового рахунку та розрахунком заборгованості за Кредитним договором № 111152 від 07.02.2020 року встановлено, що загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 10440,00 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 2000 грн., простроченої заборгованості за процентами 8440,00 грн. Позивачем на адресу відповідача [PERSON] надсилалась вимога про виконання зобов`язань за кредитним договором, проте залишилася без виконання. Нормативно-правове обґрунтування. Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205,207 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до положень частини статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статті 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до частини 13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина 3 статті 512 ЦК України). Жодних обмежень щодо заміни кредитодавця у зобов`язанні, що випливає з кредитного договору, закон не містить, таких обмежень не встановлено. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статтей 1077,1079 цього ж Кодексу за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор), яким може бути лише банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції, передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частина 1 статті 1078 ЦК України визначає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога) а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. За змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оцінка суду. Отже, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» надано належні,\~достатні\~та допустимі докази на підтвердження переходу права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором № 111152 від 07.02.2020 року. В свою чергу відповідачем не надано доказів сплати заборгованості ні первісному кредитору, ні позивачу у справі, а також не надано доказів відсутності заборгованості перед позивачем. Тому, суд вважає, що матеріалами справи підтверджено неналежне виконання позичальником умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів (тіла кредиту), а тому позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 2000,00 грн. підлягають задоволенню. При цьому, судом встановлено, що позивачем було нараховано відповідачу суму заборгованості за відсотками в сумі 30000,50 грн. за період з 07.02.2020 року по 04.09.2020 року. В силу вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зробила висновок, що право\~кредитодавця\~нараховувати\~передбачені договором\~проценти\~за\~користування кредитом,\~а\~також\~обумовлену в\~договорі\~неустойку\~припиняється після\~спливу\~визначеного\~цим договором\~строку\~кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16. Відповідно до умов кредитного Договору № 111152 від 07.02.2020 року кредит надається строком на 30 днів, тобто до 07.03.2020 року. Доказів пролонгації договору кредиту матеріали справи не містять. Враховуючи вищевказану правову позицію Верховного Суду, суд вважає, що право позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припинилося після спливу визначеного договором строку кредитування, а тому з 07.03.2020 року позивач не мав правових підстав нараховувати передбачені договором проценти. В зв`язку\~з цим,\~з відповідача\~на користь\~позивача підлягають\~стягненню відсотки\~лише за\~30\~днів користування \~кредитом в\~сумі 1200,00\~грн.,\~що відповідає\~розміру нарахованих\~відсотків при\~укладенні кредитного\~договору № 111152 від 07.02.2020 року (Додаток № 1 до Договору). В іншій частині позовних вимог про стягнення відсотків суд підстав для задоволення позову не вбачає. Таким чаном з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним\~договором № 111152 від 07.02.2020 року в сумі 3200 грн., яка складається з з простроченої заборгованості за сумою кредиту 2000 грн., простроченої заборгованості за процентами 1200,00 грн. Крім того, згідно вимог\~ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених вимог в сумі 742,49 грн.

Outcome: partial