Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

У серпні 2024 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АКЦЕНТ-БАНК» (далі\~ АТ «А-БАНК») звернулося до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.06.2021 між АТ «А-БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №\~б/н щодо надання останній кредиту в розмірі 3000 грн. шляхом встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжку карту № [NUMBER] строком дії до липня 2027 року. В подальшому кредитний ліміт було збільшено до 25000 грн. Кредитний договір складається із Заяви Клієнта та Графіку погашення кредиту. У порушення умов вказаного договору відповідач не виконала належним чином свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим, станом на 07.11.2024 виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 35880,11грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 24918,93 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 10961,18 грн. Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 18 жовтня 2024 року справу передано за підсудністю до Самарського районного суду м. Дніпропетровська. 21 лютого 2025 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська справу передано на розгляд Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Ухвалою судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін і відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою сторонам було встановлено строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву, а також заперечень. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у прохальній частині пред`явленої позовної заяви просив про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі та розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, будь яких заяв чи клопотань, відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Суд установив, що 22.06.2021 року між АТ «А-БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н щодо надання останній кредиту в розмірі 3000 грн. шляхом встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжку карту № [NUMBER] строком дії до липня 2027 року. В подальшому кредитний ліміт було збільшено до 25000 грн. Кредитний договір складається із Заяви Клієнта та Графіку погашення кредиту. Як установлено, свої зобов`язання банк перед відповідачем виконав, що підтверджується випискою по рахунку [PERSON] . На підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, позивач надав суду копію Анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та правил надання послуг, копію паспорту споживчого кредиту, а також виписку по кредиту, що свідчить про існування у відповідача договірних зобов`язань перед АТ «А-БАНК». Із розрахунку заборгованості, наданого АТ «А-БАНК», убачається, що відповідач за кредитним договором № б/н від 22.06.2021 не сплачувала платежі за кредитом, у зв`язку з чим, станом на 11.07.2024 виникла заборгованість за кредитом у розмірі 35880,11 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 24918,93 грн., заборгованості за процентами у розмірі 10961,18 грн. Отже, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як установлено у ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення заборгованості за договором на користь позивача у зазначеному вище розмірі. Внаслідок викладеного, суд приходить до висновку що аргументи позивача, наведені в позові, обґрунтовані та підтверджені належними, допустимими й достовірними доказами, а тому є всі підстави для задоволення позову щодо присудження до стягнення на користь позивача з відповідача вищезазначеної заборгованості за кредитним договором, яка підтверджена розрахунками, доданими до позову та заявленому позивачем до стягнення. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved