Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області ухваленого 11.11.2025 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерухомість - Закон та Порядок", де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова Ія Володимирівна про визнання незаконним та скасування рішення щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, витребування майна з чужого незаконного володіння, ухвалено позовну заяву [PERSON] до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерухомість - Закон та Порядок", де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова Ія Володимирівна про визнання незаконним та скасування рішення щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити частково. Витребувано нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1295301621244, із незаконного володіння у Відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерухомість - Закон та Порядок", код ЄДРПОУ 43490236 на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь позивача [PERSON] 2481,9 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одну гривню, дев`яносто копійок) судових витрат сплачених позивачкою за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерухомість - Закон та Порядок" на користь позивача [PERSON] 2481,9 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одну гривню, дев`яносто копійок) судових витрат сплачених позивачкою за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Накладені ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 12.02.2025 року заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1295301621244, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та щодо заборони відповідачу Товариству з обмеженою відповідальність "Нерухомість - Закон та Порядок" вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири, відповідно до положень ч.7 ст. 158 ЦПК України продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. У позовній заяві представник позивача вказував про орієнтовний розмір витрат на правову допомогу та просив суд стягнути на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн. Під час розгляду вказаної цивільної справи, зокрема під час судових дебатів, представником позивача Гримут Т.В.\~зазначено, що підтвердження судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу будуть подані суду в порядку ч. 8\~ст. 141 ЦПК України. 17.11.2025 року після ухвалення рішення у справі, представник позивача Гримут Т.В. звернулася до суду із заявою про стягнення солідарно з відповідачів на користь позивачки [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу. Просить стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 11 800,00 гривень. Оскільки заяву подано 17.11.2025 року у межах п`ятиденного строку, який визначений у ч.8\~ст.141 ЦПК України, така ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 18.11.2025 року прийнята до розгляду. 03.12.2025 року представник відповідача АТ КБ "ПриватБанк" Дурдинець Р.Ю. надіслала до суду клопотання у якому зазначає, що із заявленими вимогами позивача про стягнення правничої допомоги не згідні та просить відмовити у задоволенні таких. У клопотанні вказує, що адвокатом передбачено в розрахунку "Консультація клієнта щодо порядку визнання незаконним та скасування рішення щодо державної реєстрації права власності, а також щодо витребування майна з чужого незаконного володіння". Разом з тим, звертає увагу суду, що адвокат Гримут Т.В. вступила в справу на етапі її розгляду в суді, тобто клієнт вже отримав консультацію від попереднього адвоката щодо порядку визнання незаконним та скасування рішення, оскільки за наслідком такої консультації [PERSON] погодилась на подання даного позову до суду. Щодо вивчення наданих клієнтом документів тривалістю години. Вважає, що адвокатом завищено тривалість надання даної послуги і частково таке вивчення включає і ознайомлення з матеріалами справи. Звертає увагу суду, що адвокат Гримут Т.В. вступила в справу після подання позовної заяви. Відтак всі документи, необхідні для подання позову та формування правової позиції, опрацьовувались попереднім адвокатом. Позовні вимоги під час розгляду справи позивачем не змінювались, додаткові пояснення, докази не подавались. Також, вважає що пункт 3 "ознайомлення з матеріалами справи в суді шляхом зняття фотокопій матеріалів справи" та пункт 4 "вивчення всіх матеріалів справи з якими ознайомлювався адвокат, в тому числі по фотокопіям та Електронному суді" фактично дублюють один одного і передбачають завищений час, необхідний для ознайомлення з матеріалами справи. Також, не погоджується із тривалість в 4 години представництва в Тячівському районному суді (участь судовому розгляді (4 судові засідання: 20.08.2025, 15.09.2025, 13.10.2025, 11.11.2025). Вказує, що 20.08.2025 судове засідання тривало з 13:07 год. по 13:41 год., тобто 34 хв., 15.09.2025 судове засідання тривало з 14:02 год. по 14:27 год. тобто 25 хв., 13.10.2025 судове засідання тривало з 15:04 год. по 15:14 год., тобто 10 хв., 11.11.2025 судове засідання тривало з 14:00 год. по 15:38 год., тобто 1 год. 38 хв. та оголошення рішення з 16:22 год. по 16:27 год., тобто 5 хв. Разом, участь в судових засіданнях склала 2 год. 52 хв. Також, до заяви не долучено копії договору про надання правничої допомоги. Також, вказаного договору не містить електронна справа. Відтак, відповідач не може з`ясувати яка погодинна оплата послуг адвоката погоджена сторонами. Позивачка та її представник, адвокат Гримут Т.В. будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду заяви, в судове засідання не з`явилася. Представник відповідача АТ КБ "ПриватБанк", будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду заяви, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа в його електронний кабінет, в судове засідання не з`явився. Представник відповідача ТОВ "Нерухомість - Закон та Порядок", будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду заяви, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа в його електронний кабінет, в судове засідання не з`явився. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова Ія Володимирівна, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду заяви, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за штрих кодовим ідентифікатором №R067041860429, в судове засідання не з`явилася. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши заяву та додані письмові документи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно з п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України\~визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.5\~ст. 137 ЦПК України\~у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16). За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. На підтвердження витрат на правничу допомогу в суді до суду надано акт приймання передачі виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги б/н від 31.07.2025 року, розрахунок вартості наданих послуг з детальним описом робіт від 14.11.2025 року, у якому вказано характер правової допомоги (послуги), кількість витраченого часу, розрахунок вартості та вартість правової допомоги, згідно якого вартість наданих адвокатом послуг становить 11 800,00 гривень (а.с.4-5). Згідно п. 3 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на положення п. 1 ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст.\~137\~та ч. 8 ст.\~141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. У постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) було надано аналіз реальності (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану стороні під час розгляду справи у суді, враховано, що адвокат є кваліфікованим юристом з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом своєму клієнту такі послуги, як: аналіз законодавчих актів, що регулюють спірні правовідносини та судової практики у даній категорії справи, складання процесуальних документів, складання клопотань про долучення до матеріалів справи доказів, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною. Застосовуючи наведений правовий висновок, такі адвокатські послуги є значно завищеними у порівнянні з реально необхідними послугами, які слідувало надати стороні, суд вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених позивачем [PERSON] на професійну правничу допомогу у суді, дійшов висновку, що визначений представником позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції у сумі 11 800,00 грн є завищеним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належно обґрунтованими, співмірними та необхідними в контексті обставин цієї справи. Суд звертає увагу на принцип пропорційності судових витрат, розміру частково задоволених позовних вимог. Також, суд бере до уваги заперечення представника відповідача Дурдинець Р.Й. щодо тривалості судових засідань по цивільній справі, викладені у клопотанні від 03.12.2025 року, оскільки, як вбачається з матеріалів цивільної справи 307/502/25, з протоколів судового засідання в режимі відеоконференції - 20.08.2025 судове засідання тривало з 13:07 год. по 13:41 год., тобто 34 хв., 15.09.2025 судове засідання тривало з 14:02 год. по 14:27 год. тобто 25 хв., 13.10.2025 судове засідання тривало з 15:04 год. по 15:14 год., тобто 10 хв., 11.11.2025 судове засідання тривало з 14:00 год. по 15:38 год., тобто 1 год. 38 хв. та оголошення рішення з 16:22 год. по 16:27 год. - 5 хв. Суд констатує, що з матеріалів цивільної справи 307/502/25 видно, що тривалість судових засідань, що зазначено представником позивача, адвокатом Гримут Т.В. у розрахунку вартості наданих послуг з детальним описом робіт від 14.11.2025 року не відповідає фактичному часу тривалості судових засідань під час розгляду цивільної справи. Враховуючи складність справи, необхідність надання адвокатом відповідача послуг під час розгляду справи в суді та їх характер, а також з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення солідарно з відповідачів на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу, понесених у цій справі у сумі 5 000,00 гривень. Визначаючи сукупний розмір сплачених відповідачем витрат на правничу допомогу, який підлягає йому відшкодуванню позивачем, суд, застосовуючи наведену правову позицію у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) щодо реальності (дійсності та необхідності) витрат на правничу допомогу, дійшов висновку, що компенсації підлягає лише сума 5 000,00 гривень, що і підлягає стягненню із відповідачів на користь позивачки. Так само не підлягають компенсації відповідачеві витрати, понесені у зв`язку з вивчення наданих клієнтом документів, що узгоджується із згаданим правовим висновком Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22). Зазначені послуги не являються послугами з професійної правничої допомоги, а тому не підлягають відшкодуванню позивачці, відповідачами. Також, адвокатом Гримут Т.В. хоч і надано договір про надання правничої (правової) допомоги від 31.07.2025 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 14.11.2025 року, відповідно до якого у позивачки [PERSON] виникає обов`язок сплати адвокату суми за надання професійної правничої допомоги у розмірі 11 800,00 грн., однак доказів про фактичне перерахування зазначеної суми на рахунок адвоката Гримут Т.В. суду не надано (квитанція, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер тощо), що не виключає можливості коригування адвокатом та клієнтом визначено суми витрат на правову допомогу у подальшому. А звідси, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та значимості таких дій у справі, суд дійшов висновку, про часткове задоволення вимоги представника позивача про відшкодування йому витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. Суд оцінив розмір цих витрат на професійну правничу допомогу на предмет співмірності зі складністю цієї справи та реальності таких витрат, а також дослідив надані докази на підтвердження понесення цих витрат, дійшов висновку, що понесені позивачкою [PERSON] витрати в межах суми 5000 гривень є співмірними зі складністю цієї справи, наданим обсягом послуг у суді, а також з врахуванням фінансового стану сторін можуть бути визнані такими, що відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Outcome: partial