Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з 17.11.2007 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 25.09.2024. Під час шлюбу в сторін народилися доньки - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З 2024 року відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дітей, хоча інших утриманців не має, є здоровим, працездатним, отримує дохід, має нерухоме майно, а тому позивачка просить стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття та стягувати з відповідача [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] аліменти у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття. Представник позивачки, адвокат Семенюк І.В., в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, вважає, що справедливим буде стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, до досягнення повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей, однак просив призначити йому аліменти в розмірі визначеному законом. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено,\~що з 17.11.2007 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 25.09.2024, що підтверджується копією зазначеного рішення суду . Під час шлюбу в сторін народилися доньки - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ). Стороною позивача стверджувалося та не заперечувалося відповідачем, що діти проживають з позивачкою. Згідно довідки Відокремленого структурного підрозділу "Уманський фаховий коледж технологій та бізнесу Уманського національного університету" №536 від 01.10.2025 [PERSON] є студенткою ІІІ курсу денної форми навчання вказаного коледжу. Згідно довідки Відокремленого структурного підрозділу "Вінницький фаховий коледж економіки та підприємництва Західноукраїнського національного університету" від 08.09.2025 № 336 [PERSON] є студенткою ІІ курсу денної форми навчання вказаного коледжу. Між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають у обов`язку батька утримувати неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України). Статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину, а саме батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п.17 встановлено, що за відсутності згаданої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів, суд виходить із того, що відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Положення ч. 5 ст. 183 СК України, передбачає, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Положення ч.1\~ст.3\~Конвенції про\~права дитини\~та приписи\~ч.ч.7,\~8\~ст.7\~СК України\~зобов`язують\~суд при\~вирішенні будь-яких\~питань щодо\~дітей виходити\~із якнайкращого\~забезпечення їх\~інтересів. Визначаючи розмір\~аліментів,\~суд враховує\~матеріальне становище\~сторін:\~позивачки,\~на утриманні\~якої перебувають\~неповнолітні діти\~та стосовно\~якої відсутні\~відомості про\~її доходи,\~а також\~відповідача,\~щодо якого\~відсутні відомості\~про його\~непрацездатність,\~стан здоров`я,\~наявність у\~нього інших\~утриманців,\~виходячи із\~принципів справедливості,\~співмірності та\~верховенства права,\~суд вважає\~за необхідне\~стягувати з\~нього аліменти\~на утримання\~неповнолітніх дітей\~в розмірі\~1/3\~частини заробітку\~(доходу),\~але не\~менше,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~ щомісячно,\~починаючи з\~дня пред`явлення\~позову і\~до досягнення\~дітьми повноліття. Суд вважає, що аліменти на утримання дітей у вказаному розмірі будуть достатніми для їх матеріального забезпечення і відповідають принципу рівноправності визначених обов`язків кожного з батьків по матеріальному утриманню та забезпеченню дітей в межах своїх здатностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для їх розвитку. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, тому згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави в сумі 1211,20 грн. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. На підтвердження понесених витрат за надання правничої допомоги до позовної заяви долучено лише ордер на надання правничої допомоги адвокатом Семенюком І.В. на підставі договору про надання правничої допомоги від 30.09.2025 та квитанцію від 30.09.2025. Таким чином, враховуючи, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про дійсну домовленість сторін про адвокатський гонорар та його розмір, містили розрахунок витрат за виконаний адвокатом обсяг робіт, зокрема не надано акту виконаних робіт, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Outcome: partial