Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

08 вересня 2025 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом до [PERSON] , в якому просить суд змінити спосіб та розмір стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, стягнувши з відповідача [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] . [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1\\3 частки з усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог вказувала, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2022 року, зміненим постановою Київського апеляційного суду від 16 червня 2023 року, з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] . [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в сумі 2500,00 грн на одну дитину щомісячно. На даний час витрати на утримання дітей зросли у зв`язку зі зростанням, позивачка орендує квартиру в місті Біла Церква та самостійно немає можливості для утримання дітей, виходячи із сум аліментів, які стягуються на її користь з відповідача. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 08 вересня 2025 року між суддями вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. 26 вересня 2025 року на адресу суду з ЦМУ ДМС України надійшла інформація щодо реєстрації місця проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 29 вересня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 04 листопада 2025 року. Через неявку відповідача в судове засідання. Призначене на 04 листопада 2025 року, останнє судом відкладено та повторно призначено на 10 грудня 205 року. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі та просила суд їх задоволити. Додатково пояснила суду, шо самостійно не має можливості утримувати двох неповнолітніх дітей за 5 000,00 грн, аліментів, які щомісяця сплачує відповідач відповдіно до рішень попередніх судів. Вона є інвалідом 3 групи з дитинства, її діти відвідують інклюзивну групу в дитячому садочку та погано розмовляють, потребуючи занять із логопедом. Вона з дітьми проживає на орендованій квартирі та сплачує за оренду і комунальні послуги 6 200,00 грн щомісяця. Діти потребують гарного харчування та змінної одежі, на що грошових коштів , сплачених відповідачем в якості аліментів за постановою Київського апеляційного суду не вистачає. В судовому засіданні відповідач при наданні пояснень позовні вимоги не визнав, а після дослідження письмових доказів, визнав позовні вимоги у повному обсязі щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1\\3 частки з усіх видів його доходу (заробітку). Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] . [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2022 року, зміненим постановою Київського апеляційного суду від 16 червня 2023 року, з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] . [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в сумі по 2500,00 грн на одну дитину щомісячно. Діти відвідують інклюзивну групу Білоцерківського закладу дошкільної освіти № 1. Позивач отримує соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю. Позивач працює продавцем-консультантом у ФОП [PERSON] та за період з лютого по липень 2025 року отримала заробітну плату в сумі 25 248,96 грн. Позивач орендує квартиру за ку сплачує орендну плату в сумі 4500,00 грн щомісячно. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція ООН «Про права дитини»), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.\~ Відповідно до ч.1,2 ст. 3 Конвенція ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною першою статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Суд вважає що, стягнення з відповідача на користь позивача аліментів, в розмірі по 2500,00 грн на кожного із дітей на місяць не є достатнім для гідного розвитку дитини та її утримання, зважаючи на що розмір аліментів підлягає зміні шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі\~ 1\\3 частки доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 року № 3 про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, визначений даним судовим рішення розмір аліментів підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з часу набрання даним рішенням законної сили. За таких обставин позовні вимоги підлягають до часткового задоволення в частині зміни способу та розміру аліментів, проте не з дня подачі позовної заяви до суду, а за дня набрання рішенням суду законної сили.\~ Суд, відповідно до вимог ст. 206 ЦПК України, приймає до уваги визнання позову відповідачем в частині стягнення з нього аліментів в розмірі 1\\3 частки з усіх видів його доходу (заробітку), так як вказане визнання не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права та інтереси третіх осіб. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в сумі, що становить 1211,20 грн.

Outcome: partial