Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» 11.03.2025 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідачу надані послуги з постачання теплової енергії в квартиру [ADDRESS] , за період з 01.12.2021 по 01.02.2025 існує заборгованість в розмірі 6727,98 грн. Також вважає, що відповідач має сплатити індекс інфляції та 3 відсотки річних. В своїй позовній заяві просив суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за отримані послуги з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних в розмірі 7563,13 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 12.03.2025 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] 23.06.2025 подав до суду відзив на позовну заяву. Відзив [PERSON] обґрунтовує тим, що з 02.09.2011 квартира [ADDRESS] відключена від системи централізованого опалення, з вересня 2011 року послуги позивачем не надавалися, в тому числі і не опалювалися місця загального користування. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 24.06.2025 залучено [PERSON] в якості третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 28.08.2025 за клопотанням позивача залучено до участі в справі в якості співвідповідача [PERSON] . 21.11.2025 позивач подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] за період з 01.12.2021 по 01.02.2025 в розмірі 7051,18 грн, індекс інфляції 696,54 грн , 3 % річних в розмірі 168,67 грн та понесені судові витрати зі сплати судового збору. Представник ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» просив проводити розгляд справи без його участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та розгляду справи. При вирішенні питання про можливість розгляду справи без участі сторін суд враховує таке. Наслідки неявки в судове засідання учасника справи передбачені ст. 223 ЦПК України, згідно з якою неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстави першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. В даній справі має місце повторна (неодноразова) неявка відповідачів в судове засідання. Тому відповідно до положень норм ст. 223 ЦПК України підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Враховуючи повторну неявку відповідачів в судове засідання, які належним чином повідомлені про розгляд справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та про розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, матеріали цивільної справи 552/7654/24, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в період з 01.12.2021 по 01.02.2025 надавав послуги з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , але плата за послуги за вказаний період, що є предметом судового розгляду, не вносилася, заборгованість за вказаний період існує в розмірі 6727,98 грн. При цьому розрахунок вартості послуг відповідає затвердженим тарифам. Відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] на праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Статтею 162 ЖК України передбачено обов`язок особи, як власника квартири, своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором. Нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] та мають зареєстроване місце проживання за вказаною адресою, вони є споживачем послуг позивача в розумінні норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до відповідачів про стягнення заборгованості заявлено обґрунтовано. При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулює Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Частиною 2 ст.\~625\~ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903\~ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних. Посилання відповідача в поданому до суду відзиві на позовну заяву на ту обставину, що квартира [ADDRESS] відключена від системи централізованого теплопостачання, не спростовує обґрунтованість позовних вимог. З наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що по квартирі [ADDRESS] підприємством проводяться нарахування за обсяг теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби та нарахування плати за абонентське обслуговування за послугу з постачання теплової енергії. Жодні нарахування за послуги централізованого теплопостачання безпосередньо в квартиру [ADDRESS] не здійснюються. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» підлягають задоволенню в повному обсязі зі стягненням з відповідачів заборгованості в рівних частках відповідно до їх часток в праві власності на квартиру. З відповідача [PERSON] та з відповідача [PERSON] з кожного підлягає стягненню на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" заборгованість за отримані послуги за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.12.2021 по 01.02.2025 в розмірі 3525,59 грн (7051,18 грн / 2), індекс інфляції 348,27 грн (696,54 грн /2), 3 % річних в сумі 84,34 грн (168,67 грн /2) грн, а всього по 3958 грн 20 коп. Твердження відповідачів про те, що в окремих під`їздах житлового будинку по [ADDRESS] , зокрема, і де знаходиться квартира [ADDRESS] , опалювальні прилади вийшли з ладу, не підключені до загальної опалювальної системи будинку, не спростовують обґрунтованість заявлених позовних вимог. Натомість, будь-які заходи з реконструкції системи опалення багатоквартирного житлового будинку, роботи щодо удосконалення обладнання та утеплення будинку, є заходами щодо майна, яке відноситься до спільного майна власників багатоквартирного будинку, вирішення питання про проведення таких заходів належить до компетенції зборів співвласників будинку, одним із яких є відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] , а не до компетенції позивача в даній справі. Як встановлено судом, позивачем ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» послуги з теплопостачання до будинку в цілому по [ADDRESS] подаються. У преамбулі Закону України "Про теплопостачання"\~визначено, що цей Закон визначає основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання та регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання. За змістом статті 1 цього Закону "Визначення термінів" : - постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; - споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; - теплова енергія - це товарна продукція, яка виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; - теплова мережа - це сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача. Аналіз наведених вище визначень дає підставою дійти висновку про те, що обов`язковою ознакою споживача теплової енергії, а саме споживачем теплової енергії у розумінні цього Закону може бути особа (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-комунальні організації, виконавці послуг), теплоспоживче обладнання якої (внутрішньобудинкові системи, мережі, устаткування тощо) через тепловий ввід приєднане або має технічні можливості для приєднання до місцевої (розподільчої) теплової мережі. З огляду на зазначене вище (за умови технічної можливості для приєднання внутрішньобудинкових мереж, теплоспоживчого устаткування до місцевої (розподільчої) теплової мережі) до споживачів теплової енергії відносяться, зокрема, власники/балансоутримувачі будинків (споруд), будинки яких приєднані до місцевої (розподільчої) теплової мережі. Квартира [ADDRESS] , співвласниками якої є відповідачі, розташована в багатоквартирному будинку в [ADDRESS] . Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830\~затверджено "Правила надання послуги з постачання теплової енергії та типові договори про послуг з постачання теплової енергії" (далі також - Правила), які набули чинності з 04.09.2019, відповідно до яких, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати. Надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статті 14 Закону (пункт 13 Правил). Відповідно до частин першої, другої статті\~14 Закону № 2189-VІІІ\~«Про житлово-комунальні послуги» за рішенням співвласників багатоквартирного будинку (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним статтею 6 цього Закону: 1) кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно (індивідуальний договір); 2) від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою (колективний договір); 3) об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір про надання комунальних послуг, як колективним споживачем. Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначену частиною першою цієї статті, за кожним видом комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії). Згідно із\~Законом № 2189-VІІІ\~договори за новими правилами мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності\~постанов Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022\~та № 1023. Відповідно до Правил у редакції\~постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022, індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем; фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Відповідно до пункту 3 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення вказаного\~Закону № 2189-VІІІ\~(у редакції змін внесених\~Законом № 1060-ІХ) договори про надання комунальних послуг, укладені до введення його в дію, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Такі договори мають бути укладені між споживачами та виконавцями комунальних послуг протягом одного року з дати введення в дію цього Закону. У разі якщо згідно з договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах. Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень\~Закону № 2189-VIII\~передбачено, що не пізніш як протягом одного року з дня введення в дію цього Закону (тобто не пізніше 01.05.2020) співвласники багатоквартирних будинків незалежно від обраної ними форми управління багатоквартирним будинком зобов`язані прийняти рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг (крім послуг з постачання електричної енергії та природного газу) щодо кожного виду комунальної послуги згідно з частиною першою статті 14 цього Закону, а виконавці комунальних послуг - укласти із такими співвласниками договори про надання відповідних комунальних послуг відповідно до обраної співвласниками моделі організації договірних відносин. Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень\~Закону № 2189-VIII\~передбачено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги протягом строку, визначеного в пункті 4 цього розділу, між виконавцем та кожним співвласником укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги відповідно до частини сьомої статті 14 цього Закону. Наведені вище положення спеціального законодавства у сфері надання комунальних послуг свідчать про те, що законодавець унормував обов`язок підприємства теплопостачання з 01.05.2019 (тобто з дати, коли набрав чинності\~Закон № 2189-VІІІ\~у новій редакції) укладати договори на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за новими правилами, які в силу вимог Закону мали бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг та споживачами цих послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності\~постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022, з урахуванням волевиявлення споживача щодо обрання моделі договірних відносин. Водночас, за відсутності волевиявлення співвласників багатоквартирних будинків щодо прийняття рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг ініціатива щодо його укладення надається безпосередньо виконавцям таких послуг, що мало місце у цій справі. Відповідні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 18.11.2021 у справі №908/3233/20; від 14.12.2023 у справі № 908/2078/22 та від 09.04.2024 у справі № 908/710/23. Позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» опублікував індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Натомість, співвласники багатоквартирного будинку в м. Полтава, пров. Заячий, 8А не прийняли рішення про вибір моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги протягом строку, визначеного законодавством, відповідно має місце укладення \~індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання. Має місце фактичне акцептування відповідачами умов Типового індивідуального договору, шляхом отримання таких послуг. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при звернення до суду з позовом було сплачено суму судового збору в розмірі 3028 грн, яка підлягає стягненню з відповідачів. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи, з неї судові витрати не можуть бути стягнуті, відповідно, понесені позивачем судові втрати зі плати судового збору підлягають стягненню з відповідача [PERSON] . Понесені відповідачами судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: approved