Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

15 квітня 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» звернувся до\~суду з\~позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 21.04.2021 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та відповідачем укладено кредитний договір №22035000506231, відповідно до умов якого, відповідачу було надано у кредит грошові кошти у сумі 14999 грн 99 коп. із нарахуванням процентів за користування ними. Відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування ними в порядку та строки, визначені договором, а саме терміном на 24 місяці, однак зобов`язання за кредитним договором не виконав. 28 березня 2024 року між ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» та АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» було укладено договір факторингу №28/03/24, за яким позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги до осіб, які були боржниками АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», у тому числі і до відповідача за договором №22035000506231. Станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість відповідача перед позивачем становить 18411,28 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 11295,09 грн 00 коп., заборгованість за відсотками становить 00 грн 16 коп., заборгованість за комісією становить 7116,03 коп. Ухвалою суду від 03 червня 2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 31.07.2025 відповідач скерував до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову, мотивуючи тим, що жодних договорів з ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» не укладав, а тому предмет мпору відсутній. У додаткових поясненнях від 04.11.2025 зазначив, що витягз додатку № 1 до договору факторингу є недопустимим доказом передання права вимоги відносно нього. Повноваження попереднього кредитора АТ Банк Кредит Дніпро без підставердження повноваження викликає сумнів щодо їх правомірності. Також заперечувва проти стягнення витрат на правничу допомогу. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити з підстав, зазначених в позові, відносно ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, у відзиві на позов розгляд справи просив проводити за його відсутності. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принцип достатності доказів, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 21.04.2021 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та відповідачем укладено кредитний договір №22035000506231, відповідно до умов якого, відповідачу було надано у кредит грошові кошти у сумі 14999 грн 99 коп. із нарахуванням процентів за користування ними. Відповідно до пункту 1.1 договору банк надав клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором у повному обсязі. Згідно з пунктом 1.2 договору банк надає клієнту грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту\~14999 грн 99 коп., строк кредитування\~24 місяці, кінцева дата повернення кредиту\~21.04.2023, щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з21.04.2021 по 20.11.2021 - 7% від суми кредиту; з 21.11.2021 по 20.05.2022 - \~5,5% від суми кредиту; з 21.05.2022 по 20.11.2022 - \~4% від суми кредиту; з 21.11.2022 по 21.04.2023 - \~2,25% від суми кредиту, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується в наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом\~0,001 % річних, на прострочену заборгованість за кредитом\~56% річних. Пунктом 3.1 договору встановлено, що даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного його виконання. Також судом встановлено, що відповідачем підписано власноруч кредитний договір №22036000568836 та погоджено графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної ручної процентної ставки за цим договором. Тобто АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» виконало взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Договору. З наданого АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач станом на 27.03.2024 має заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №22035000506231 у сумі 18411,28 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 11295,00, заборгованість за відсотками становить 00 грн 16 коп., заборгованість за комісією становить 7116,03 28 березня 2024 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» було укладено договір факторингу №28/03/24, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором №22035000506231. Укладення договору факторингу підтверджується актом приймання-передачі прав вимог за договором факторингу №28/03/24від 28.03.2024, актом приймання-передачі реєстру боржників від 28.03.2024 до договору факторингу №28/03/24 та платіжною інструкцією №6041 від 28.03.2024. Відступлення права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 22035000506231 у сумі 18411,28 грн підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу №28/03/24 від 28.03.2024. Станом на день звернення до суду вказані вимоги відповідачем не виконані, заборгованість за кредитним договором не погашена. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Так, згідно зі\~статтею 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1\~статті 205 ЦК України\~визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~статті 207 ЦК України\~правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно з частиною 1ст. 509 ЦК Українизобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1статті 510 ЦК України). Відповідно достатті 526 Цивільного кодексу України(далі\~ЦК України), зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною 1статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2\~ст. 639 ЦК України\~встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно достатті 611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2\~статті 625 ЦК України). Відповідно достатті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Позикодавець має право наодержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національногобанку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина 1 статті 10418\~ЦК України). Частиною 1статті 1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до пункту 1 частини 1 ст.\~512\~ЦК України підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514\~ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 513\~ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Частиною другою статті 517\~ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні первісному кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц. Матеріали справи не містять доказів належного виконання кредитного зобов`язання відповідачем, як на користь первісного кредитора, так і на користь позивача, а тому суд приходить висновку щодо належності позивача у справі. Відповідно до частини 2\~ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином,\~Законом України «Про споживче кредитування»\~безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті1та частини другої статті8 Закону України «Про споживче кредитування»Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі\~Правила про споживчий кредит). Цією жпостановоювизнано такою, що втратила чинність,постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Згідно з пунктом 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит,\~щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимогЗакону України «Про споживче кредитування»та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлювального у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Також, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 25 травня 2021 року по справі №554/4300/16-ц, відповідно до якої банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. У вищевказаному договорі та додатку до нього наявна інформація про умови кредитування, зокрема, порядок та умови надання кредиту, періодичність внесків, строк дії договору, процентна ставка за користування кредитом та порядок повернення кредиту, а також наявний графік платежів. Оскільки, укладеним між сторонами кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, суд дійшов висновку про правомірність дій позивача щодо нарахування заборгованості за комісією. Такий висновок відповідає правовому висновку, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Згідно з вимогами\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Таким чином, на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими що належить задовольнити. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень частини 2статті 141 ЦПК Українита вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір у сумі 2422 грн 40 коп. Щодо стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу (правову) допомогу у сумі 6000 грн 00 коп., суд зазначає про таке. На підтвердження реальності вказаних витрат до матеріалів справи долучено ордер, посвідчення адвоката України №10289/10 Дорошенко Марини Анатоліївни, платіжну інструкцію №7822 від 25.12.2004 про сплату послуг на надання правничої допомоги відповідно до договору №43453613 договір про надання правничої допомоги №43453613 від 02.01.2025, детальний опис виконаних робіт адвокатом Дорошенко М.А., згідно з яким вартість наданих послуг становить 6000 грн 00 коп. При вирішенні питання стягнення витрати на правову допомогу суд бере до увагу, що предмет спору відноситься до справ незначної складності (справа є малозначною) та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт щодо усної консультації, правового аналізу та підготовки позовної заяви, з огляду на сталу практику національних судів зі спірних правовідносин. Враховуючи категорію та складність справи, ціну позову, сталу судову практику щодо розгляду подібних справ, обсяг наданих адвокатом послуг та

Outcome: partial