Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

15.11.2024 року заявник [PERSON] звернулася до суду з клопотанням про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною, посилаючись на те, що рішенням Болградського районного суду Одеської області від 03.11.2022 року, справа №497/914/22, провадження №2-о/497/49/22, було визнано [PERSON] , [INFO] недієздатним, встановлено над ним опіку та призначено [PERSON] його опікуном, строк дії рішення визначено два роки. Строк дії рішення про визнання особи недієздатною закінчується, але стан здоров`я [PERSON] не змінився, він потребує постійного догляду та не може в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не розуміє обставин, що відбувається навколо нього, не може дати оцінку своїм діям чи діям оточуючих, самостійно вийти з дому, тому заявник просить продовжити строк дії рішення суду від 03.11.2022 року. Також заявник зазначає, що вона не може виконувати за станом здоров`я обов`язки опікуна, оскільки сама є інвалідом 3 групи безстроково і не може справлятися з сином, так як хворий син став більш агресивним, постійно кудись уходить з дому, на її прохання та зауваження реагує агресивно. Батько [PERSON] помер ще у 2015 році, тому окрім брата [PERSON] більше нікому доглядати за хворим братом. За таких обставин зазначає заявник, в інтересах [PERSON] , орган опіки та піклування просить призначити [PERSON] опікуном над молодшим братом [PERSON] та звільнити від зобов`язань опікуна мати [PERSON] . Окрім цього голова органу опіки та піклування при виконкомі Городненської сільської ради Семкова М. надала суду подання щодо зняття обов`язків опікуна з [PERSON] , [INFO] та призначення замість неї опікуном [PERSON] . 21.11.2024 року провадження по справі відкрито та призначено судовий розгляд. Ухвалою суду від 30.12.2024 року провадження у справі було зупинене та була призначена амбулаторна судово-психіатрична експертиза, матеріали справи були направлені до експертної установи м.Одеса, після проведення якої провадження поновлено та призначено судовий розгляд. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, клопотала в заяві від 30.12.2024 року про розгляд справи у її відсутність (а.с.34).\~ Представник заявника [PERSON] , яка надає безоплатну правничу допомогу, на підставі довіреності від 27 листопада 2024 року, яка посвідчена Соколовою О.Р., начальником Ізмаїльсько-Арцизького відділу надання безоплатної правничої допомоги на підставі ч.2 ст. 62 ЦПК України, наказу Південного управління надання безоплатної правничої допомоги від 15.11.2024 року № У-БВПД/013/013-02-8/287 «Про уповноваження працівника [PERSON] для надання безоплатної вторинної правничої допомоги [PERSON] », зареєстрованої за №56, надала 26.12.2024 року клопотання про розгляд справи без участі представника заявника [PERSON] за наявними в матеріалах справи документами. Представник заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Городненської сільської ради Болградського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, з заявами та клопотаннями не звертався.\~ \~В матеріалах справи містить заява про розгляд справи у відсутності представника органу опіки та піклування (а.с.14). Заінтересована особа [PERSON] надав 30.12.2024 року заяву про розгляд справи без його участі (а.с.33). Надав органу опіки заяву, в якій зазначив, що з правами та обов`язками опікуна ознайомлений, брат потребує постійного стороннього догляду та він здатний забезпечити йому догляд (а.с.13). Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Болградського районного суду Одеської області від 03 листопада 2022 року [PERSON] , [INFO] був визнаний недієздатним. Також цім же рішенням встановлено над ним опіку та призначено його опікуном [PERSON] , [INFO] . У рішенні встановлено строк його дії - два роки з моменту набрання ним законної сили. Тобто строк дії даного рішення закінчувався 05.12.2024 року (а.с.25-26). Згідно з ч.1 ст. 39 ЦК України\~фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція цивільного процесуального законодавства. Відповідно до приписів законодавства у справах про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності передбачається періодичний судовий контроль за наявністю/продовженням існування підстав для обмеження чи позбавлення особи дієздатності (принцип, визначений у рішеннях ЄСПЛ «Наталія Михайленко проти України» (2013), «Станєв проти Болгарії» (2012), «Штукатуров проти Росії» (2008). За змістом ст. 300 ЦПК України\~у рішенні суду про визнання особи недієздатною, слід визначити строк його дії, який не може перевищити двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку який не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №469 від 01 липня 2025 року [PERSON] на даний час страждає на хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді «Помірної розумової відсталості, у наслідок раннього органічного ураження ЦНС» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F71.0 за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), в силу наявного у нього хронічного психічного захворювання не здатний усвідомлювати значення своїх дій, віддавати звіт своїм діям та керувати ними. За вказаних обставин, суд вважає, що у справі достатньо доказів, які у своїй сукупності дають підстави для продовження строку дії рішення про визнання [PERSON] недієздатним. Оскільки судом прийнято рішення про продовження строку дії рішення про визнання [PERSON] недієздатним, то встановлення опіки над недієздатним не потребує повторного вирішення питання. Щодо зміни опікуна та призначення іншого. Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 03 листопада 2022 року справа № 497/914/22, провадження №2-о/497/49/22, над недієздатним [PERSON] було встановлено опіку та призначено його опікуном - мати [PERSON] (а.с.25-26). [PERSON] є матір`ю [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвами про їх народження серії [NUMBER] , виданого 17.05.2001 року Олександрівською сільською радою на підставі актового запису №09 від 17.05.2001 року (а.с.18) та серії [NUMBER] , виданого 27.08.2003 року Олександрівською сільською радою на підставі актового запису №16 від 27.08.2003 року, тобто вони є братами (а.с.17). [PERSON] на даний час, у зв`язку зі станом здоров`я, не може здійснювати обов`язки опікуна, вона є інвалідом третьої групи, яка видана безстроково (а.с.9), тому [PERSON] , повністю взяв на себе відповідальність та доглядає за своїм хворим братом: годує його, ходить в магазин за продуктами харчування. Батько [PERSON] [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 28 грудня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису №1086 (а.с.16). [PERSON] зареєстрований та проживає разом зі своїм братом і матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.23), за місцем проживання характеризується позитивно, медичних обмежень не має, тому може бути призначений опікуном. Згідно висновку органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Городненської сільської ради від 28.06.2024 року [PERSON] має всі можливості для надання моральної і соціальної підтримка недієздатній особі [PERSON] , і може бути його опікуном (а.с.11). Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених. Згідно з ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. За змістом 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування Частиною 5 ст. 63 ЦК України передбачено, що фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Відповідно до ст. 55 Цивільного кодексу України та абзацу 2 п.1.2 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 р. N 34/166/131/88 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 р. за N 387/3680), опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових та майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. За змістом названого положення, вирішуючи питання про призначення повнолітній особі опіки або піклувальника суд не діє самостійно. Орган опіки та піклування зобов`язаний подати до суду висновки щодо кандидатур опікунів та піклувальників. Призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Отже призначення опікуна недієздатній особі на думку суду переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Відповідно до ч.ч.2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч.1 ст. 75 ЦК України, суд, якщо він призначив опікуна чи піклувальника, або орган опіки та піклування за заявою особи звільняє її від повноважень опікуна або піклувальника. Також згідно ч.1 ст. 300 ЦПК України суд за поданням органу опіки та піклування призначає недієздатній особі опікуна. У відповідності до ч.2 ст. 300 ЦПК України суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу. Суд розглядає питання про звільнення опікуна або піклувальника в судовому засіданні з повідомленням заінтересованих осіб. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про звільнення опікуна або піклувальника. [PERSON] є інвалідом третьої групи та через стан здоров`я не в змозі самостійно виконувати функції опікуна в повному обсязі про що зазначила у своїй заяві до суду. З досліджених документів вбачається, що заявник [PERSON] відповідає усім вимогам та здатний бути опікуном над недієздатною особою. Окрім цього орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Городненської сільської ради подав суду подання, в якому просить призначити [PERSON] опікуном братові, так як він став більш агресивним, постійно кудись уходить з дому на прохання матері реагує агресивно, при цьому [PERSON] необхідно звільнити від зобов`язань опікуна (а.с.12). Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа, яка особисто спроможна виконувати обов`язки опікуна або піклувальника, тобто особа з повною цивільною дієздатністю. За таких обставин, суд вважає за необхідними замінити (звільнити) недієздатному [PERSON] опікуна [PERSON] та призначити йому опікуна [PERSON] . Щодо процесуальних витрат по справі. Частиною 2 ст. 299 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться на рахунок держави. За повідомленням начальника Одеської філії судових експертиз ДУ «ІСП МОЗ України» Семенкової І. №29/02/1276-2025 від 04.11.2025 року за проведення судово-психіатричної експертизи №469 державною установою були понесені витрати в розмірі 8\~075,62 грн., тому суд повинен вирішити питання відшкодування вказаних витрат установі, яка їх понесла. В силу положень ч.2 ст. 15 Закону України «Про судову експертизу», проведення судових експертиз державними спеціалізованими установами за рахунок цільового бюджетного фінансування стосується виключно судових експертиз у кримінальних провадженнях та у справах про адміністративні правопорушення. Водночас ч.5 ст. 15 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що витрати на проведення судових експертиз у цивільних справах відшкодовується в порядку, передбаченому чинним законодавством. Таким чином, законодавство не передбачає цільового виділення бюджетних коштів на проведення судових експертиз у цивільному процесі, однак, встановлює можливість відшкодування судових витрат за рахунок держави у справах окремого провадження (ст.ст.139, 299 ЦПК України). На підставі\~ст. 39 ЦК України,

Outcome: approved