Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

У серпні 2025 року до Хаджибейського районного суду м. Одеси звернулась представниця [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи Одеської товарної біржи, у якому просила суд визнати дійсним договір № 25051 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири під номером [ADDRESS] , укладений 25.03.1999 року на товарній біржі «Одеська Товарна Біржа» між [PERSON] та [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої доньки [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 березня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої доньки [PERSON] , був укладений договір № 25051 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири під номером [ADDRESS] . Договір був укладений на товарній біржі «Одеська Товарна Біржа» відповідно до умов ст.ст.128, 151, 153 Цивільного кодексу України від 1963 року та зареєстрований в ОМБТІ, про що зроблений відповідний запис в Договорі. Відповідно до умов Договору покупець сплатила відповідачам договірну вартість квартири у сумі 9 640 (дев`ять тисяч шістсот сорок) гривень у повному об`ємі, що підтверджується підписами проставленими сторонами в договорі та скріпленими печаткою Одеської Товарної Біржі, а відповідачі, в свою чергу, передали їй у власність Квартиру. З моменту підписання Договору, тобто з 25 березня 1999 року і до теперішнього часу позивач володіє квартирою, мешкає у ній, сплачує за неї всі комунальні послуги. У зв`язку з чим позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 25.08.2025 року по справі було відкрито провадження і порядку загального позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у підготовчому судовому засіданні на 24.09.2025 року. Ухвалою судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 24.09.2025 року по справі було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.11.2025 року. Позивачка, представник позивачки в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Представниця позивачки адвокатка Пікуш О.В. подала до суду заяву, у якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу за її відсутності та відсутності позивача, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду повідомлялась належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Третя особа\~ представник Одеської\~товарної біржі в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. За відсутності заперечень позивача суд ухвалює рішення у відсутності відповідача, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 березня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої доньки [PERSON] на підставі розпорядження Малиновської районної адміністрації м. Одеси № 228/01-04 від 10.03.1999р., був укладений договір № 25051 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири під номером [ADDRESS] . Квартира в цілому складається з двох житлових кімнат, житловою площею 29,8 кв.м, загальною площею 48,20 кв.м, у тому числі коридору № 1, туалету № 2, ванної № 3, кухні № 4, житлова № 5, кладова № 6, житлова № 7. Зазначений договір був зареєстрований 25.03.1999 року у КП «ОМБТІ та РОН» за № 68 стр. 123, кн. 306 пр., що підтверджується відповідним штампом на звороті договору. З довідки Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 17.07.2025 року № 57085/04-04 вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі договору № 25051 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого Одеською Товарною біржою від 25.03.1999 р. Дата реєстрації 25.03.1999 р. (запис в реєстровій книзі 306 пр-стор123- р.№ 306) Отже, суд приходить до висновку, що сторони повністю виконали угоду відповідно до умов договору: продавці отримали кошти, а покупцю було передано нерухоме майно і до неї перейшло право власності на спірну квартиру, яке в установленому порядку було нею зареєстровано. Оскільки спірні правовідносини між сторонами виникли у 1999 році, згідно п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, до них застосовуються положення ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення. Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. За положеннями ст. 227 ЦК УРСР 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується. З урахуванням наведених правових норм та фактичних обставин справи суд доходить висновку про те, що при укладанні договору між сторонами було досягнуто згоди по всім істотним його умовам, виконання договору відбулося: продавці отримали кошти, а покупцю було передано нерухоме майно і до нього перейшло право власності на спірну квартиру, яке в установленому порядку було ним зареєстровано. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про задоволення позову.

Outcome: approved