Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

26.08.2025 представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" (далі ТОВ "Юніт Капітал") [PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду міста Кременчука із позовом в електронній формі до відповідача [PERSON] , обґрунтовуючи позовні вимоги невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором № 780295410 від 14.04.2021, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" (далі - ТОВ "Манівео") та [PERSON] на суму 11200,00 грн, внаслідок чого утворилася загальна заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 15956,49 грн з яких: 9332,29 грн сума заборгованості по тілу кредиту, 6624,20 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, яку позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь. Позивач набув право грошової вимоги за вказаним кредитним договором на підставі 3-х договорів факторингу. ТОВ "Манівео" 20.07.2021 передало право грошової вимоги до [PERSON] низці факторів. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору 2422,40 грн та 7000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука від 27.08.2025 справу передано для розгляду за підсудністю до Семенівського районного суду Полтавської області. Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 29.10.2025 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 07.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін 08.12.2025 о 14:45 год. ; запропоновано відповідачеві, зокрема, подати відзив на позов протягом 15 днів з дня вручення копій ухвали суду від 07.11.2025; повідомлено відповідачу, що позивач надіслав йому 31.10.2025 засобами поштового зв`язку АТ "Укрпошта" цінним листом з описом вкладення № 0209426402951 копію позовної заяви з додатками, які розглядаються судом у цій справі; витребувано докази; тощо. Представник позивача у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 7). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про причини неявки у судове засідання суд не повідомляла, про судовий розгляд справи повідомлена 22.11.2025 належним чином за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 101, 111, 112, 119, 122, 123). Суд не отримував відзиву на позов чи будь-яких письмових заяв, клопотань тощо від відповідача. Ураховуючи зазначені обставини суд, відповідно до ч. 1 ст. 223, ст.ст. 279, 280 ЦПК України, 08.12.2025 ухвалив здійснити заочний розгляд справи за відсутності представника позивача та за відсутності відповідача. Вивчивши письмову заяву позивача по суті справи, надані судові докази, суд встановив таке. 14.04.2025 між кредитодавцем ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та позичальником [PERSON] укладено кредитний договір № 780295410 у сумі 11200,00 грн (п. 1.1). Строком на 70 днів (п. 1.2). Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 237,25% річних, що становить 0,65% в день від суми кредитду за час користування ним - Дисконтна процентна ставка (п. 1.4). На умовах викладених в п. 1.6 договору, до відносин між Сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 474,50% річних, що становить 1,30% в день від суми кредиту за час користування ним - Базова процентна ставка (п. 1.5). Умови нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою застосовуються за умови, що кожен з чергових платежів здійснений не пізніше строку вказаного в Графіку платежів (п. 1.6). За умови застосування до відносин між Сторонами умов нарахування процентів за Базовою процентною ставкою: загальні витрати за кредитом складають 5769,68 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту складає - 16969,68 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка складає - 474,50 % річних (п.п. 1.6.1). Кількість платежів, їх розмір та періодичність внесення визначені у графіку платежів, що є додатком № 1 до цього Договору (а.с. 88, 89-90, 91). Кредитний договір, паспорт споживчого кредиту та графік платежів підписані електронним підписом [PERSON] з одноразовим ідентифікатором MNV8V46J, відправлено 14.04.2024 21:38:06. Згідно довідки від 21.02.2025 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" 14.04.2025 було перераховано на картку № [NUMBER] грошові кошти у сумі 11200,00 грн, отримувач [PERSON] (а.с. 86). АТ КБ "ПриватБанк" листом від 24.11.2025 повідомив, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ), номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № [NUMBER] за період 14.04.2021-19.04.2021, номер телефону [NUMBER] був/є фінансовим номером [PERSON] , 14.04.2021 по рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) було зараховано коштів на суму 11200,00 грн від 14.04.2021, платник інформація (а.с. 120, 121). Відтак суд робить висновок про належне укладення відповідачем [PERSON] кредитного договору № 780295410 від 14.04.2021 із ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", а також отримання [PERSON] 11200,00 грн кредитних коштів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.ч. 1, 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК). Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч.ч. 1, 2 ст. 10561 ЦК). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 526 ЦК). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. (ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК). Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 550 ЦК). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК). 28.11.2018 між ТОВ "Манівео" та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено Договір факторингу № 28/1118-01 відповідно до умов якого ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" передало ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "Таліон Плюс" прийняло належні ТОВ "Манівео" права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників цим договором факторингу та додаткової угоди № 32 від 31.12.2023 (а.с. 72-77, 78). 05.08.2020 між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено Договір факторингу № 05/0820-01 відповідно до умов якого ТОВ "Таліон Плюс" передало ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" прийняло належні ТОВ "Таліон Плюс" права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників цим договором факторингу (а.с. 66-71). 04.06.2025 між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Юніт Капітал" було укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю відповідно до умов якого ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" передало ТОВ "Юніт Капітал" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "Юніт Капітал" прийняло належні ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" права вимоги до боржників вказаними у Реєстрі боржників за цим договором (а.с. 60-65). Кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 2 ст. 512 ЦК). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК). Договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги (ст. 1080 ЦК). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч. 1 ст. 1084 ЦК). З наведених норм вбачається, що: необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог; права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. Таким чином відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Отже саме на первісного кредитора покладено обов`язок надати новому кредитору всі документи, які слугували підставою виникнення боргового зобов`язання у боржника, оскільки правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Відтак відступлення первісним кредитором права вимоги може здійснюватися лише відносно дійсної вимоги такого первісного кредитора, що існувала на момент переходу (передачі) цих прав. Складений ТОВ "Манівео" розрахунок заборгованості (а.с. 40) завершує нарахування процентів 23.06.2021, що є 70-м днем строку кредитування. Розрахунок відображає, що 06.05.2025 [PERSON] сплатила 1867,71 грн тіла кредиту і 1019,20 грн процентів. Заборгованістю станом на 20.07.2021 є тіло кредиту 9332,29 і проценти 6624,20 грн, а всього 15956,49 грн. Надалі 20.07.2021 ТОВ "Манівео" "продало" заборгованість [PERSON] на загальну суму 15956,49 грн за договором факторингу для ТОВ "Таліон Плюс", на що вказує реєстр права вимоги № 143 від 20.07.2021 (а.с. 70, 71). Надалі вказана сума заборгованості передається за 2-ма наступними договорами факторингу (а.с. 39, 58, 64, 65) і вказана як ціна позову (а.с. 7, 38). Отже позивач набув право грошової вимоги за кредитним договором № 780295410 від 14.04.2021 на суму 15956,49 грн. Заборгованість [PERSON] за договором № 780295410 від 14.04.2021 не погашена і згідно розрахунку позивача складається з заборгованості по кредиту - 9332,29 грн, заборгованість по несплаченим відсоткам - 6624,20 грн, сума заборгованості всього - 15956,49 грн (а.с. 38, 39, 40). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав судові доказів щодо неправильності або необґрунтованості складеного позивачем розрахунку та існування відповідної заборгованості. Щодо витрат з судового збору За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати 2422,40 грн судового збору (а.с. 39). Щодо витрат на правничу допомогу Позивач надав докази понесення 7000,00 витрат на професійну правничу допомогу, що надана адвокатським бюро "Тараненко та партнери", зокрема: договір про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025, додаткова угода № 25770548178 до Договору про надання правничої допомоги № № 05/06/25-01 від 05.06.2025, акт прийому-передачі наданих послуг на суму 7000,00 грн від 25.06.2025 (а.с. 34, 35, 36-37). Відповідно до ст. 15 ЦПК учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК). За змістом ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Водночас вказані положення ст. 137 ЦПК не відхиляють можливість і не знімають із суду обов`язок застосувати принципи пропорційності, розумності та співмірності під час вирішення відповідних питань. Відповідно до ч.ч. 2, 3, 8, 9 ст. 141 ЦПК інші судові витрати (окрім судового збору), пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Додаткова Постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020, справа № 755/9215/15-ц, зазначила, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їхрозміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. За змістом ст.ст. 10, 11, 12, 13 ЦПК в узагальненому вигляді випливає, що при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у рішенні від 23.01.2014 у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (§ 268). Крім цього, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У рішенні від 28.11.2002 ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved