Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА Короткий зміст позовних та зустрічних вимог позивачі\~ [PERSON] та [PERSON] через свого представника адвоката Гнатів Н.А. 11.08.2025 року через систему «Електронний суд» звернулися до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку. Згідно прохальної частини поданої позовної заяви просять суд: Визнати за [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ; РНОКПП: [NUMBER] ) право власності на частину земельної ділянки площею 0,0151 га із кадастровим номером 4610137200:05:010:0083 за адресою [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] (Адреса: [ADDRESS] ; РНОКПП: [NUMBER] ) право власності на частину земельної ділянки площею 0,0151 га із кадастровим номером 4610137200:05:010:0083 за адресою [ADDRESS] . Згідно матеріалів позовної заяви (а.с.1-10) заявлені позовні вимоги мотивують тим, що [INFO] помер [PERSON] , чоловік [PERSON] та батько [PERSON] відповідно, які є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому на момент смерті майно частину будинку та земельної ділянки за адресою [ADDRESS] . Зокрема, до складу спадкового майна належали 1/2 частка житлового будинку садибного типу, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , та 1/2 земельної ділянки площею 342 м. кв., що призначена для обслуговування вищезазначеного житлового будинку. Так як [PERSON] не зробив особисте розпорядження на випадок своєї смерті, тому спадкування його майна відбувається за правилами спадкування за законом. Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок № [NUMBER] від 10 березня 2011 року, яке видано на підставі наказу управління комунальної власності № 427-Ж-Л від 10.03.2011 року двоповерховий чотирикімнатний житловий будинок садибного типу на [ADDRESS] на праві спільної часткової власності в цілому належить: гр. [PERSON] на 1/2 ідеальну частину житлового будинку; гр. [PERSON] на 1/4 ідеальну частину житлового будинку; гр. [PERSON] на 1/4 ідеальну частину житлового будинку. 15 березня 2025 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Якимів Н.Б. було видано [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку кожному житлового будинку за адресою [ADDRESS] , які зареєстровані в реєстрі за №1641 та №1646. Таким чином, позивачам з урахуванням частки, що належала їм на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 10 березня 2011 року та успадкованих часток за померлим [PERSON] , сумарно належать по 1/2 частці житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Позивачі також звернулися до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку й отримали відмову у зв`язку з тим, що земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності і частка спадкодавця не виділена. Щодо спірної земельної ділянки позивачі у позовній заяві зазначили про наступне. 01.12.1998\~року на\~підставі ухвали\~Львівської міської\~ради №85\~від 05.11.1998\~року [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] , [PERSON] та\~ [PERSON] \~було передано\~у приватну власність\~земельну ділянку\~площею 0,0690\~га по\~ [ADDRESS] \~для обслуговування\~житлового будинку,\~що підтверджується\~державним актом про право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 075902 від 01.12.1998 року. 25\~грудня 1998\~року за\~спільною заявою\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] та\~ [PERSON] ,\~нотаріально посвідченої\~приватним нотаріусом\~Львівського міського нотаріального округу\~Кушнерик Н.П.\~за реєстровими\~№2843,\~2844,\~2845,\~2846,\~було поділено вказану земельну ділянку наступним чином: - в розмірі 342 кв.м. за власниками кв. [ADDRESS] ; - в розмірі 348 кв.м. за власницею кв. [ADDRESS] - [PERSON] .. Після смерті матері, [PERSON] , [PERSON] звернувся до суду із позовом про визначення ідеальних часток у земельній ділянці площею 342 м. кв. по [ADDRESS] по 1/4 ідеальній частині за ним і [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та про визнання за ним права власності на 1/4 ідеальну частину земельної ділянки площею 342 м. кв. по [ADDRESS] в порядку спадкування. Личаківський районний суд міста Львова рішенням у справі № 2-4008/2010 р. від 15 червня 2010 року визначив за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ідеальні частки у частині земельної ділянки площею 342 м. кв. по [ADDRESS] по 1/4 ідеальній частині за кожним і визнав за [PERSON] право власності на 1/4 ідеальну частину у земельній ділянці площею 342 м. кв. по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . У цілому його частка становила 2/4 (1/2) ідеальні частини на вказану земельну ділянку. З огляду на це, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина також на 1/2 ідеальної частки частини земельної ділянки площею 342 кв.м. за адресою [ADDRESS] , яка розташована під житловим будинком садибного типу за адресою [ADDRESS] . За спільною заявою Позивачів та Відповідачки від 15 травня 2025 року було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що розташована за адресою: [ADDRESS] , з метою внесення відомостей про земельну ділянку в базу Державного земельного кадастру. В процесі виготовлення технічної документації на земельну ділянку, за спільною нотаріально посвідченою заявою-згодою співвласників, було змінено фактичні конфігурації та довжини ліній цієї земельної ділянки із зменшенням площі з 0,0690 га на 0,0644 га внаслідок переобмірів. Відповідно до схеми поділу земельної ділянки змінилось і співвідношення площ земельної ділянки, а саме ділянка № [NUMBER] на якій розташований будинок, що належить Відповідачці, за адресою [ADDRESS] , стала площею 0,0342 га, а ділянка № [NUMBER] на якій розташований будинок, що належить Позивачам за адресою [ADDRESS] А стала площею 0,0302 га. Відповідно до Витягу із Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-0500913222025 від 17.06.2025 року, земельній ділянці площею 0,0644 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою [ADDRESS] було присвоєно кадастровий номером 4610137200:05:010:0083 перебуває у спільній власності з наступним розподілом: - із 0,0302 га земельної ділянки 1/2 частки належить [PERSON] (спадкодавець), 1/4 частки належить [PERSON] (Позивач 1) та 1/4 частки належить [PERSON] (Позивач 2); - 0,0342 га земельної ділянки належить Відповідачці [PERSON] . Враховуючи той факт, що [PERSON] не залишав заповіт на випадок своєї смерті, то право спадкоємців за законом першої черги [PERSON] та [PERSON] на визнання за ними права власності у порядку спадкування на частину земельної ділянки площею 0,0302 га, у рівних частинах кожній, буде відображати принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, який відображений, зокрема, у ст. 377 Цивільного кодексу України. Право володіння частиною даної земельної ділянки дасть Позивачам можливість повною мірою реалізувати їхнє право володіння, користування та розпорядження житловим будинком, співвласниками якого вони вже є, у рівних частках - по 1/2 кожна, у порядку спадкування. Вказані обставини зумовлюють необхідність звернення [PERSON] та [PERSON] до суду з метою захисту їхніх прав та інтересів шляхом визнання за ними права власності у рівних частинах кожній, на частину земельної ділянки площею 0,0302 га із кадастровим номером 4610137200:05:010:0083 за адресою [ADDRESS] , що призначена для обслуговування житлового будинку. З огляду на те, що після смерті [PERSON] спадкоємці [PERSON] та [PERSON] набули у власність по 1/2 частці житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який знаходиться на частині земельної ділянки площею 0,0302 га, кадастровий номер 4610137200:05:010:0083, із загальної площі 0,0644 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на частину цієї земельної ділянки, яка належала [PERSON] , також переходить до спадкоємців. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будівель, а також те, що Позивачі не мають можливості у позасудовому порядку оформити право власності на частину земельної ділянки з кадастровим номером 4610137200:05:010:0083, загальною площею 0,0644 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] ), належним способом захисту їхніх прав та інтересів є визнання за ними права власності на частину земельної ділянки площею 0,0302 га у рівних частках. А тому з урахуванням наведених обставин позивачі вважають, що [PERSON] та [PERSON] належатиме у рівних частках, по 0,0151 га кожній, частина земельної ділянки площею 0,0302 га з кадастровим номером 4610137200:05:010:0083, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] через свого представника адвоката Ласько І.М. 31.10.2025 року через систему «Електронний суд» звернулася до суду із зустрічним позовом про визнання права власності на земельну ділянку. Згідно прохальної частини поданої зустрічної позовної заяви просить суд: Визнати за [PERSON] право власності на частину земельної ділянки площею 0,0342 га із кадастровим номером 4610137200:05:010:0083 за адресою [ADDRESS] , що призначена для обслуговування житлового будинку. Згідно матеріалів\~зустрічної позовної\~заяви (а.с.24-27)\~заявлені зустрічні\~позовні вимоги\~мотивує тим,\~що [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок садибного типу загальною площею 150,2 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] під згаданим будинком перебуває у спільній сумісній власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Щодо спірної земельної ділянки відповідач [PERSON] у зустрічному позові зазначила про наступні обставини, які є тотожними обставинам, викладеним у первісному позові. Так, як вбачається з Державного акту про право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 075902 від 01.12.1998 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які мешкають у [ADDRESS] , на підставі на підставі ухвали Львівської міської Ради народних депутатів №85 від 05.11.1998 року було передано в приватну власність земельну ділянку площею 0,0690 га по [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку. 25 грудня 1998 року за спільною заявою [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , нотаріально посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кушнерик Н.П. за реєстровими №2843, 2844, 2845, 2846, було поділено вказану земельну ділянку таким чином: в розмірі 342 кв.м. за власниками кв. [ADDRESS] ; в розмірі 348 кв.м. за власницею кв. [ADDRESS] [PERSON] 15 травня 2025 року позивачі за первісним позовом та відповідач за первісним позовом звернулися із спільною заявою до директора ПП «Леополіс - клуб» з проханням виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що розташована за адресою: [ADDRESS] . Оскільки в процесі виготовлення технічної документації на земельну ділянку виникла потреба змінити фактичні конфігурації та довжини ліній згаданої земельної ділянки із зменшенням площі з 0,0690 га на 0,0644 га внаслідок переобмірів, на вказане усі співвласники надали свою нотаріально посвідчену заяву-згоду. Відтак, змінилося співвідношення площ земельної ділянки, а саме ділянка № [NUMBER] на якій розташований будинок, що належить відповідачу за первісним позовом за адресою [ADDRESS] , стала площею 0,0342 га, а ділянка № [NUMBER] на якій розташований будинок, що належить позивачам за первісним позовом за адресою [ADDRESS] А стала площею 0,0302 га. Таким чином, земельній ділянці площею 0,0644 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою [ADDRESS] було присвоєно кадастровий номером 4610137200:05:010:0083. Оскільки позивачі за первісним позовом звернулися до суду із позовом про визнання права власності на відповідні частини вказаної земельної ділянки. Так як, земельна ділянка наразі перебуває у спільній сумісній власності, юридичне оформлення права власності на конкретну частину неможливе. Саме тому виникає також необхідність одночасно визначити за відповідачем за первісним позовом право власності на відповідну частину земельної ділянки. Ухвалою суду від 24.11.2025 року вирішено: Прийняти до розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку. Зустрічну позовну заяву\~\~ [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку, об`єднати в одне провадження з первісним позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку. Короткий зміст та узагальнені доводи і позиції учасників справи Представник позивачів за первісним позовом адвокат Гнатів Н.А. до підготовчого засідання подав заяву про розгляд справи у її та позивачів відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Зустрічні позовні вимоги позивачі визнають, просять їх задовольнити з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві, про що раніше адвокатом подано відповідну заяву. Правові наслідки визнання зустрічного позову позивачам за первісним позовом зрозумілі (а.с.46-48,56). Представник відповідача за первісним позовом адвокат Ласько І.М. до підготовчого засідання подав заяву про розгляд справи у її та відповідача відсутності, зустрічні позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Первісні позовні вимоги відповідач визнає, просить їх задовольнити з підстав, викладених у первісній позовній заяві, про що раніше адвокатом подано відповідну заяву. Правові наслідки визнання первісного позову відповідачем за первісним позовом зрозумілі (а.с.52-53,57). Відповідно до положень ч.2 ст.198 ЦПК України, суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках: 1) визначених\~частиною другою\~статті 223 цього Кодексу; 2) залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача; 3) в інших випадках, коли питання, визначені\~частиною другою\~статті 197 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні. Зважаючи на\~положення ч.3,4\~ст.200\~ЦПК України,\~за результатами\~підготовчого провадження\~суд ухвалює\~рішення у\~випадку визнання\~позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. Зважаючи на\~відсутність підстав,\~передбачених ч.2\~ст.198\~ЦПК України,\~для відкладення\~підготовчого засідання,\~а також\~враховуючи подані\~сторонами до\~початку розгляду\~справи по\~суті заяви про визнання позову та зустрічного позову, які з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених на їх підтвердження доказів підлягають до задоволення, а тому враховуючи вимог статті 200 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Учасники справи в підготовче засідання, призначене на 08.12.2025 року, не з`явилися, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Рух справи в суді На підставі протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 11.08.2025 року справу передано для розгляду в провадження судді Білоуса Ю.Б. Ухвалою судді Личаківського районного суду м.Львова від 06.10.2025 року відкрито провадження у справі, а справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 24.11.2025 року вирішено: Прийняти до розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку. Зустрічну позовну заяву\~\~ [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку, об`єднати в одне провадження з первісним позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА Позиція Суду Оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, а також матеріали спадкової справи, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.200,265 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 12, 13\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.\~Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.\~Суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Встановлені судом обставини. Мотиви, з яких виходить Суд, та застосовані норми права Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 922, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Личаківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, серії [NUMBER] від 12 грудня 2019 року. [PERSON] є чоловіком позивача [PERSON] та батьком позивача [PERSON] відповідно, які є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому на момент смерті майно частину будинку та земельної ділянки за адресою [ADDRESS] . Зокрема, до складу спадкового майна належали 1/2 частка житлового будинку садибного типу, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , та 1/2 земельної ділянки площею 342 м. кв., що призначена для обслуговування вищезазначеного житлового будинку. Так як [PERSON] не зробив особисте розпорядження на випадок своєї смерті, тому спадкування його майна відбувається за правилами спадкування за законом. Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок № [NUMBER] від 10 березня 2011 року, яке видано на підставі наказу управління комунальної власності № 427-Ж-Л від 10.03.2011 року двоповерховий чотирикімнатний житловий будинок садибного типу на [ADDRESS] на праві спільної часткової власності в цілому належить: гр. [PERSON] на 1/2 ідеальну частину житлового будинку; гр. [PERSON] на 1/4 ідеальну частину житлового будинку; гр. [PERSON] на 1/4 ідеальну частину житлового будинку. 15 березня 2025 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Якимів Н.Б. було видано [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку кожному житлового будинку за адресою [ADDRESS] , які зареєстровані в реєстрі за №1641 та №1646. Витяг із державного реєстру речових прав №418037159 від 15.03.2025 року підтверджує, що [PERSON] набула право власності на 1/4 частку житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Витяг із державного реєстру речових прав №418037173 від 15.03.2025 року підтверджує, що [PERSON] набула право власності на 1/4 частку житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Таким чином, позивачам з урахуванням частки, що належала їм на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 10 березня 2011 року та успадкованих часток за померлим [PERSON] , сумарно належать по 1/2 частці житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Позивачі [PERSON] та [PERSON] також звернулися до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку й отримали відмову у зв`язку з тим, що земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності і частка спадкодавця не виділена. Щодо спірної земельної ділянки 01.12.1998\~року на\~підставі ухвали\~Львівської міської\~ради №85\~від 05.11.1998\~року [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] , [PERSON] та\~ [PERSON] \~було передано\~у приватну власність\~земельну ділянку\~площею 0,0690\~га по\~ [ADDRESS] \~для обслуговування\~житлового будинку,\~що підтверджується\~державним актом про право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 075902 від 01.12.1998 року. 25\~грудня 1998\~року за\~спільною заявою\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] та\~ [PERSON] ,\~нотаріально посвідченої\~приватним нотаріусом\~Львівського міського нотаріального округу\~Кушнерик Н.П.\~за реєстровими\~№2843,\~2844,\~2845,\~2846,\~було поділено вказану земельну ділянку наступним чином: - в розмірі 342 кв.м. за власниками кв. [ADDRESS] ; - в розмірі 348 кв.м. за власницею кв. [ADDRESS] - [PERSON] .. Після смерті матері, [PERSON] , [PERSON] звернувся до суду із позовом про визначення ідеальних часток у земельній ділянці площею 342 м. кв. по [ADDRESS] по 1/4 ідеальній частині за ним і [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та про визнання за ним права власності на 1/4 ідеальну частину земельної ділянки площею 342 м. кв. по [ADDRESS] в порядку спадкування. Личаківський районний суд міста Львова рішенням у справі № 2-4008/2010 р. від 15 червня 2010 року визначив за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ідеальні частки у частині земельної ділянки площею 342 м. кв. по [ADDRESS] по 1/4 ідеальній частині за кожним і визнав за [PERSON] право власності на 1/4 ідеальну частину у земельній ділянці площею 342 м. кв. по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . У цілому його частка становила 2/4 (1/2) ідеальні частини на вказану земельну ділянку. З огляду на це, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина також на 1/2 ідеальної частки частини земельної ділянки площею 342 кв.м. за адресою [ADDRESS] , яка розташована під житловим будинком садибного типу за адресою [ADDRESS] . За спільною заявою Позивачів та Відповідачки від 15 травня 2025 року було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що розташована за адресою: [ADDRESS] , з метою внесення відомостей про земельну ділянку в базу Державного земельного кадастру. В процесі виготовлення технічної документації на земельну ділянку, за спільною нотаріально посвідченою заявою-згодою співвласників, було змінено фактичні конфігурації та довжини ліній цієї земельної ділянки із зменшенням площі з 0,0690 га на 0,0644 га внаслідок переобмірів. Відповідно до схеми поділу земельної ділянки змінилось і співвідношення площ земельної ділянки, а саме ділянка № [NUMBER] на якій розташований будинок, що належить Відповідачці, за адресою [ADDRESS] , стала площею 0,0342 га, а ділянка № [NUMBER] на якій розташований будинок, що належить Позивачам за адресою [ADDRESS] А стала площею 0,0302 га. Відповідно до Витягу із Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-0500913222025 від 17.06.2025 року, земельній ділянці площею 0,0644 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою [ADDRESS] було присвоєно кадастровий номером 4610137200:05:010:0083 перебуває у спільній власності з наступним розподілом: - із 0,0302 га земельної ділянки 1/2 частки належить [PERSON] (спадкодавець), 1/4 частки належить [PERSON] (Позивач 1) та 1/4 частки належить [PERSON] (Позивач 2); - 0,0342 га земельної ділянки належить Відповідачці [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі у тексті- ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно абз. 11 ч. 2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як встановлено в ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно з статтею 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. З врахуванням того, що [PERSON] не залишав заповіт на випадок своєї смерті, то право спадкоємців за законом першої черги [PERSON] та [PERSON] на визнання за ними права власності у порядку спадкування на частину земельної ділянки площею 0,0302 га, у рівних частинах кожній, дійсно буде відображати принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, який відображений, зокрема, у ст. 377 Цивільного кодексу України. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. При системному тлумаченні положень ч. 1 ст. 377 ЦК України та ч.1 ст. 120 ЗК України Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 10 грудня 2021 року у справі № 341/363/16 зазначив, що аналіз наведених норм законодавства дає підстави вважати, що такі норми встановлюють єдність юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будівель і споруд. Власник, визначаючи юридичну долю збудованих будівель та споруд, одночасно визначає і долю земельної ділянки, на якій вони розташовані. Про загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди) неодноразово наголошувалось у судовій практиці, зокрема Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала такий висновок у постановах від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16, від 05 грудня 2018 року у справі № 713/1817/16-ц, від 18 грудня 2019 року у справі № 263/6022/16-ц, від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17. Крім цього, як зазначено у ч.1-3 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/ спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/ спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 16 березня 2020 року у справі № 675/2372/16-ц надала висновок щодо правильного застосування положень ч. 2,3 ст. 1225 Цивільного кодексу України, зміст якого полягає в тому, що земельна ділянка з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що була надана спадкодавцю у власність у межах нормативів, на якій розташований успадкований будинок, інші будівлі й споруди, переходить у власність спадкоємців за заповітом, якщо у заповіті спадкодавцем висловлена воля лише відносно житлового будинку, інших будівель та споруд. З огляду на те, що після смерті [PERSON] спадкоємці [PERSON] та [PERSON] набули у власність по 1/2 частці житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який знаходиться на частині земельної ділянки площею 0,0302 га, кадастровий номер 4610137200:05:010:0083, із загальної площі 0,0644 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на частину цієї земельної ділянки, яка належала [PERSON] , також переходить до спадкоємців. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будівель, а також те, що Позивачі не мають можливості у позасудовому порядку оформити право власності на частину земельної ділянки з кадастровим номером 4610137200:05:010:0083, загальною площею 0,0644 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] ), належним способом захисту їхніх прав та інтересів є визнання за ними права власності на частину земельної ділянки площею 0,0302 га у рівних частках. А тому з урахуванням наведених обставин суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] належить у рівних частках, по 0,0151 га кожній, частина земельної ділянки площею 0,0302 га з кадастровим номером 4610137200:05:010:0083, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відтак первісний позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Що стосується заявлених у зустрічному позові вимог про визнання за [PERSON] права власності на частину земельної ділянки площею 0,0342 га із кадастровим номером 4610137200:05:010:0083 за адресою [ADDRESS] , що призначена для обслуговування житлового будинку, то такі підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок садибного типу загальною площею 150,2 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Як встановлено судом і не заперечується сторонами 15 травня 2025 року позивачі за первісним позовом та відповідач за первісним позовом звернулися із спільною заявою до директора ПП «Леополіс - клуб» з проханням виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що розташована за адресою: [ADDRESS] . Оскільки в процесі виготовлення технічної документації на земельну ділянку виникла потреба змінити фактичні конфігурації та довжини ліній згаданої земельної ділянки із зменшенням площі з 0,0690 га на 0,0644 га внаслідок переобмірів, на вказане усі співвласники надали свою нотаріально посвідчену заяву-згоду. Відтак, змінилося співвідношення площ земельної ділянки, а саме ділянка № [NUMBER] на якій розташований будинок, що належить відповідачу за первісним позовом за адресою [ADDRESS] , стала площею 0,0342 га, а ділянка № [NUMBER] на якій розташований будинок, що належить позивачам за первісним позовом за адресою [ADDRESS] А стала площею 0,0302 га. Вказане співвідношення площ земельної ділянки підтверджується Схемою поділу земельної ділянки, що виготовлена ПП «Леополіс - клуб». Згідно з Витягом із Державного земельного кадастру про земельну ділянку Н 0500913222025 від 17.06.2025 року, земельній ділянці площею 0,0644 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою [ADDRESS] було присвоєно кадастровий номером 4610137200:05:010:0083. За приписами ст.120 Земельного кодексу України (далі ЗК України) та ст.377 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), до особи, яка набула право власності на житловий будинок, одночасно переходить право власності на земельну ділянку, на якій розміщений такий об`єкт. Згідно з ч.1 ст.86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Так як, спірна земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності, в тому числі сторін у справі, а тому юридичне оформлення права власності на конкретну частину земельної ділянки за [PERSON] в позасудовому порядку неможливе. А відтак\~суд вважає\~обґрунтованими покликання\~позивача за\~зустрічним позовом\~про те,\~що виникла необхідність одночасно визначити за [PERSON] право власності на відповідну частину земельної ділянки, а саме: визнання за [PERSON] права власності на частину земельної ділянки площею 0,0342 га із кадастровим номером 4610137200:05:010:0083 за адресою [ADDRESS] , що призначена для обслуговування житлового будинку. Щодо наявних\~в матеріалах\~справи заяв\~сторін про визнання позову та зустрічного позову, суд вважає за необхідне зазначити про наступне. Згідно з частиною першою\~статті 206 ЦПК України\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до частини четвертої\~статті 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує /судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі\~№ 675/2136/19, провадження № 61-2251св22). Встановивши, що підстави для задоволення позову відсутні, суд обґрунтовано не бере до уваги факт визнання позову відповідачем, зазначивши про це у своєму рішенні ( постанова КЦС ВС від 29 листопада 2023 року у справі № 607/15704/22, провадження № 61-11993св23). Зважаючи на те, що за результатами розгляду справи судом встановлено законні та правові підстави визнання права власності на земельну земельну, а тому відповідно до норм статті 206 ЦПК України, суд приймає визнання позивачами зустрічного позову та відповідачем первісного позову, оскільки з наведених вище підстав, визнання позову та зустрічного позову не суперечить зазначеним вимогам закону. Крім того, судом перевірено повноваження представників сторін на подання заяв про визнання позову (зустрічного позову) і встановлено, що такі повноваження не обмежені правом на подачу зазначених заяв. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до положень ч.3 ст.2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до\~ст. 133 ПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 8\~ст. 141 ЦПК України\~встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно положень ч.ч. 1,2\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~ ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] при зверненні до суду з позовом сплатили судовий збір в розмірі 2 131 грн 65 коп кожна. Натомість відповідач [PERSON] при зверненні до суду із зустрічним позовом сплатила судовий збір в розмірі 4 827,97 грн. Відповідно до положень ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При розподіл судових витрат суд враховує наступне. Так як первісний позов задоволено в повному обсязі, а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то з врахуванням положень ч.6 ст.\~141,\~ ч.1\~ст.142\~ЦПК України судовий збір в розмірі по 1\~065, 82 грн. на кожного позивача підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] . Інша частина судового збору в розмірі по 1\~065, 82 грн., що становить 50\~відсотків судового\~збору,\~сплаченого при\~поданні позову\~кожним із\~позивачів підлягає\~поверненню позивачам з державного бюджету. Так як зустрічний позов задоволено в повному обсязі, а відповідачі за зустрічним позовом визнали зустрічний позов до початку розгляду справи по суті, то з врахуванням положень ч.6 ст.\~141,\~ ч.1\~ст.142\~ЦПК України судовий збір в розмірі 2\~413,98 грн. підлягає стягненню в рівних частках з відповідачів за зустрічним позовом [PERSON] та\~ [PERSON] \~на користь [PERSON] . Інша частина судового збору в розмірі 2\~413,98 грн., що становить 50\~відсотків судового\~збору,\~сплаченого при\~поданні зустрічного\~позову підлягає\~поверненню позивачу за зустрічним позовом з державного бюджету.

Outcome: approved