Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОМЕГА ФІНАНС» вернулося до суду з даним позовом, який обґрунтовує тим, що 18.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІЗІ КРЕДИТ»та [PERSON] було укладено договір позики № 324188, відповідно до умов якого відповідачка отримала грошові кошти в розмірі 10500,00 грн для особистих потреб. Відповідачка взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість. 26.03.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІЗІ КРЕДИТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОМЕГА ФІНАНС» укладено договір факторингу № Ф-25/2. За даним договором факторингу ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОМЕГА ФІНАНС» набуло право вимоги за заборгованістю [PERSON] перед ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ»за договором № 324188. Згідно з розрахунком заборгованості по Кредитному договору заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОМЕГА ФІНАНС» станом на дату подачі позову, складає 17528,00 грн., з яких: 9779,90 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту, 7748,10 грн. заборгованість за відсотками; у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка в\~судове засідання\~не з`явилася,\~про час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи не надавала. Суд дійшов висновку про розгляд справи у її відсутність. Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В зв`язку з чим справа розглядається відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відсутність учасників справита без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази у справі, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного. Установлено, що 18.10.2021 року між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 324188, відповідно до якого кредитодавець надає позичальнику в кредит грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі 10500,00 грн на особисті потреби, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом кредитодавцю відповідно до умов зазначених у договорі. Відповідно до п.5.2 договору реальна (ефективна) річна процентна ставка за кредитом є фіксована та становить 684,16 %. Дата першого платежу 17.11.2021 (п. 5.5 договору). Також відповідачкою підписано паспорт споживчого кредиту, в якому надається інформація щодо договору про споживчий кредит. Відповідно до договору відповідачка отримала грошові кошти в сумі 10500,00 грн, що підтверджується видатковим касовим ордером від 18.10.2021 року. Згідно розрахунку заборгованості станом на 26.03.2025 р. сума заборгованості відповідача за кредитним договором складає 17528,00 грн., з яких: 9779,90 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту, 7748,10 грн. заборгованість за відсотками. 26.03.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІЗІ КРЕДИТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОМЕГА ФІНАНС» укладено договір факторингу № Ф-25/2. За даним договором факторингу ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОМЕГА ФІНАНС» набуло право вимоги за заборгованістю [PERSON] перед ТОВ ІЗІ КРЕДИТ»за договором № 324188, що підтверджується реєстром боржників №1 від 26.03.2025 року до договору факторингу №Ф-25/2 від 26.03.2025 року. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини. Відповідно до частини першої статті 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514\~цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно зі статтею 1080\~ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. За правилом статті 1082\~ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Таким чином, як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду справи № 2-127/11 (постанова від 01.02.2018 року) за змістом наведених положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора. Докази, на підставі яких до позивача перейшло право вимоги не оспорюються і з огляду на презумпцію правомірності правочинів, на підставі яких до позивача перейшло право вимоги до відповідача, він вправі пред`являти відповідну вимогу про стягнення коштів. Згідно із ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір являється обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідачка зобов`язання за договором належним чином не виконує, систематично порушує умови договору, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. Розмір заборгованості та розрахунок боргу відповідачкою не спростований. Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюю зібрані у справі докази в цілому, так і кожний доказ окремо, який міститься у справі, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, з урахуванням наданих доказів, суд дійшов висновку, що в даному випадку позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, на користь позивача з відповідачки підлягають стягненню судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України в розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 207, 517, 526, 1048, 1049, 1054, 1077 ЦК України,

Outcome: approved