Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить суд: визнати за ним право власності на 1/8 частку в праві власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позов обґрунтовано тим, що позивач раніше проживав разом із своїми батьками, батьком [PERSON] та матір`ю [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . 19.01.2000 сім`я позивача із чотирьох осіб, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизувала квартиру [ADDRESS] в рівних частках. Фактично кожному належала 1/4 частка даної квартири. У подальшому, позивач переїхав на постійне проживання до міста Харкова та вирішив подарувати свою 1/4 частку у праві власності на квартиру своєму батькові [PERSON] та своєму братові [PERSON] в рівних частках - по 1/8 частці кожному. 08.10.2012 було укладено письмовий, нотаріально посвідчений договір дарування, який було зареєстровано в Державному реєстрі правочинів та внесено відомості до Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Таким чином, батько позивача та його брат стали власниками 3/8 частки квартири кожний, а у матері залишилося у власності 1/4 частка квартири. [INFO] померла мати позивача- [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на її частку в праві власності на квартиру. Позивач відмовився від спадщини матері на користь батька [PERSON] та на користь брата [PERSON] . Таким чином, батько та брат до своїх часток додали частку матері (1/4:2 = 1/8), (3/8+1 /8=4/8). Вони стали власниками квартири по 4/8 частці кожен, що відповідає 1/2 частці. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина у виді його 4/8 часток у праві власності на квартиру. Брат позивача - [PERSON] відмовився від спадщини батька на 4/8 частини квартири на користь позивача. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.11.2024 позивач отримав частину спадщини батька на квартиру, однак нотаріус передав позивачу спадок лише на 3/8 частки квартири, в іншій частині нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Свою відмову нотаріус мотивував тим, що у витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.02.2013 за № 654603, вид спільної власності зазначено, як спільна сумісна та зазначена два співвласники, тобто не визначена частка померлого в розмірі 1/8. Указані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 08.08.20255 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження; витребувано матеріали спадкової справи, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] . 29.08.2025 до суду надійшла, належним чином завірена, копія спадкової справи №42/2024, щодо майна померлого [PERSON] . Ухвалою суду від 13.10.2025 закрито проведення підготовчого засідання, призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст. ст. 128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданих клопотань про розгляд справи за відсутності сторони, що, в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ст. ст. 244, 259 ЦПК України в судовому засіданні 08.12.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, складення повного тексту якого відкладено на 10 днів. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Як визначено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як визначено ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном ( ч.1 ст. 317 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності до ч.1 ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. У відповідності до ч.1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 5, 47, 49 Закону України «Про нотаріат», п.22.31 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №155. Батьками [PERSON] записані: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, сформованого 17.05.2024 за № 00045068608. 19.01.2000 Квартирно-експлуатаційною частиною району було видано свідоцтво про право власності на житло, яким посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності гр. [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від 11.01.2000 № 12149. Відповідно до договору дарування частки квартири, який було укладено 08.10.2020, [PERSON] передав безоплатно майно у власність [PERSON] та [PERSON] , а вони прийняли майно в рівних частках як дарунок 1/4 частки в праві власності на квартиру, що розташована в [ADDRESS] . Договір посвідчено приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Житомирської області Литвином О.С. Зареєстровано в реєстрі за № 3753. Указаний договір було зареєстровано в Державному реєстрі правочинів, що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів, сформованим 08.10.2012 за № 11940251. 08.04.2013 державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори Житомирської області Денисенко Г.А., було видано свідоцтво на право на спадщину за законом, за яким, спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1956 р.н., яка померла [INFO] , є її чоловік [PERSON] , [INFO] та її син [PERSON] , [INFO] в 1/2 частці кожний. Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з: 1/4 частини квартири номер [ADDRESS] , що належала спадкодавиці на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 19.01.2000. 08.11.2024 приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Житомирської області, було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, за яким, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є його син [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: - 3/8 часток в праві власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Матеріалами спадкової справи підтверджено, що позивач є спадкоємцем померлого батька [PERSON] . Постановою приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Житомирської області, від 08.11.2024 за № 285/02-31 було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/8 частку в праві власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] у зв`язку з тим, що у витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрію права власності від 21.02.2013 за № 654603, виданому Реєстраційною службою Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, вид спільної власності зазначено як спільна сумісна та зазначено два співвласники, тобто не визначена частка померлого. З огляду на відповідне нормативне врегулювання, що вказано вище, слід дійти висновку про необхідність визначення спадкової маси після смерті [PERSON] у вигляді частки у праві власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що є підставою для визнання права власності в порядку спадкування. Приймаючи до уваги, що позивач позбавлений можливості вирішити питання оформлення спадщини без визначення частки, яка належала [PERSON] у праві спільної сумісної власності, при цьому, доказів на підтвердження необхідності відхилення від рівності часток між співвласниками не отримано, суд, отримавши висновок про можливість визначення частки особи у спільному майні та визначаючи частку позивача у такому майні, вважає необхідним визнати право власності за позивачем на рівні частки у спадковому майні, а саме на 1/8 частку у праві власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Ураховуючи, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який застосовується у разі існування перешкод для оформлення спадкових прав та суд, використовуючи винятковий спосіб захисту, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. V. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується ч. 9 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Оскільки спір виник не з протиправних дій відповідача, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: approved