Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

ТОВ «АгроАктив-Д» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: стягнути суму боргу відповідно до вартості частки урожаю за договором про здійснення спільної діяльності від 25.03.2024 в розмірі 665\~600,00 грн.; розірвати достроково договір про здійснення спільної діяльності від 25.03.2024. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до договору про здійснення спільної діяльності від 25.03.2024 між ТОВ «АгроАктив-Д», в особі директора Дзюби Р.В., та [PERSON] було досягнуто домовленостей про здійснення діяльності у сфері обробки, посіву та збирання врожаю на земельних ділянках, що зазначені у п.1.1. вказаного договору. Загальна площа земельних ділянок становить 63,9 га. Відповідно до п.5.1. відповідачу належить сто відсотків від загального обсягу врожаю, отриманого від спільної діяльності за Договором та він зобов`язується сплатити позивачу до 01 листопада кожного року, в якому провадиться спільна діяльність, вартість частки врожаю, яка належить відповідачу в твердій сумі, яка визначена сторонами в сумі 665 600, 00 грн. У вказаний за договором строк, тобто до 01 листопада 2024 року, відповідач не виконав взятого на себе зобов`язання та не сплатив вартість частки врожаю, яка належить відповідачу в твердій сумі, яка визначена сторонами, чим порушив умови договору. Також позивач просить розірвати договір, оскільки відповідно до п.6.1 Договору, його укладено на 7 років з моменту підписання. Оскільки відповідач не дотримується договірних зобов`язань, позивач просить достроково розірвати зазначений договір. Представник відповідача\~подав до\~суду відзив\~на позов,\~в якому\~вказав,\~що договір\~про здійснення\~спільної діяльності\~№б/н\~від 25.03.2024\~року не\~починав виконуватись\~після його\~підписання жодною\~зі сторін.Відповідно до\~п.3.2.\~Договору усі\~рішення щодо\~спільної діяльності\~приймаються на\~зборах сторін,\~оформлюються відповідним\~протоколом або\~шляхом письмового\~опитування останніх\~(у\~т.ч.\~шляхом факсового\~зв`язку),\~при цьому\~рішення вважається\~прийнятим із\~моменту отримання\~письмової відповіді\~Сторони на\~запит.\~Пунктом 3.3.\~Договору визначено,\~що Сторона\~2\~веде облік\~фактичних затрат,\~щодо виконання\~обов`язків за\~цим договором,\~про що\~вказується в\~протоколах та\~погоджуються зі\~Стороною 1\~шляхом затвердження\~та підпису.Як позивач, так і відповідач після підписання договору не вчиняли діянь, спрямованих на настання реальних наслідків за договором спільної діяльності. Позивач не передав у користування земельні ділянки, а Відповідач фізично не міг здійснювати засіви та інші дії що пов`язанні з обробленням земельних ділянок, у зв`язку з тим, що ТОВ «Агро Актив-Д» не здійснило передачу вказаних у договорі земель. Підтвердженням того, що спірний договір не виконувався, є також відсутність будь-яких узгоджених протоколів обліку фактичних затрат, актів виконаних робіт та актів приймання-передачі. Крім того, договір про\~здійснення спільної\~діяльності від\~25.03.2024\~року укладений\~без настання\~реальних наслідків,\~а тому\~був недійсний\~в момент\~його укладання\~(нікчемний).За даним\~договором реальні\~наслідки не\~настали та\~не могли\~настати у\~зв`язку з\~тим,\~що [PERSON] \~немає ні\~техніки,\~ні інших\~знарядь праці,\~якими б\~він як\~фізична особа\~міг обробляти\~(засівати,\~збирати урожай)\~земельні ділянки\~загальною площею\~63,9\~га.Відповідно до\~п.2.3.Договору від 25.03.2024 Сторона 2 надає посівний матеріал, засоби хімічної обробки та інші матеріальні та грошові активи для здійснення вказаної в договорі діяльності. Проте, зазначене в Договорі майно, як вклад [PERSON] в спільну діяльність, ніколи не належало останньому на будь-кому речовому праві, а тому він не міг його внести як вклад та не міг виконувати будь-які умови договору, що спрямовані на настання реальних наслідків. Щодо позовної вимоги про дострокове розірвання договору про здійснення спільної діяльності від 25.03.2024, то позивач з такою претензією до відповідача не звертався, відповідач ніколи не заперечував проти розірванні Договору. За таких обставин, позовна вимога про розірвання договору не є предметом спору у суді, спір у даному випадку відсутній, а відтак в даній частині позову справа підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача проти позову заперечив, просив відмовити в задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві на позов, в частині позову про дострокове розірвання договору про здійснення спільної діяльності від 25.03.2024, просив провадження закрити на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю предмета спору. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 25.03.2024 між ТОВ «АгроАктив-Д», в особі директора Дзюби Р.В., та [PERSON] було укладено договір про здійснення спільної діяльності. Відповідно до у п.1.1. вказаного Договору, сторони дійшли згоди про здійснення спільної діяльності у сфері обробки, посіву та збирання врожаю на земельних ділянках, які знаходяться в оренді у Сторони 1, загальна площа земельних ділянок становить - 63,9 га. Відповідно до п.2.1 Договору для досягнення мети, вказаної у п.1.1 цього договору, Сторона 1 здійснює такі дії: надає земельні ділянки, які вказані в п.1.1. договору, для обробки, посіву та збирання врожаю. Відповідно до п.2.3 Договору, для досягнення мети, вказаної у п.1.1 цього договору, Сторона 2 здійснює такі дії: надає сільськогосподарську техніку, посівний матеріал, засоби хімічної обробки та інші матеріальні та грошові активи для здійснення вказаної в договорі діяльності. Відповідно до п.3.2. Договору, усі рішення щодо спільної діяльності приймаються на зборах сторін оформлюються відповідним протоколом або шляхом письмового опитування останніх (у т.ч. шляхом факсового зв`язку), при цьому рішення вважається прийнятим із моменту отримання письмової відповіді Сторони на запит (у т.ч. шляхом факсового зв`язку). Пунктом 3.3. Договору визначено, що Сторона 2 веде облік фактичних затрат, щодо виконання обов`язків за цим договором, про що вказується в протоколах та погоджуються зі Стороною 1 шляхом затвердження та підпису. Відповідно до п.5.1. Договору Стороні 2 належить сто відсотків від загального обсягу врожаю, отриманого від спільної діяльності за Договором. Сторона 2 зобов`язується сплатити Стороні 1 до 01 листопада кожного року, в якому провадиться спільна діяльність, вартість частки врожаю, яка належить Стороні 1 в твердій сумі, яка визначена сторонами в сумі 665 600, 00 грн (а.с.7-8). Відповідно до ст.1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників. Згідно зі\~ст.1131\~ЦК України \~Договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності. Відповідно до ст.1132 ЦК України за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов`язання об`єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети. Згідно зі ст.1133 ЦК України вкладом учасника вважається все те, що він вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв`язки. Вклади учасників вважаються рівними за вартістю, якщо інше не випливає із договору простого товариства або фактичних обставин. Грошова оцінка вкладу учасника провадиться за погодженням між учасниками. Відповідно до п.6.1. Договору, він укладений на сім років. Відповідно до п.9.6. Договору, дія Договору припиняється після повного виконання Сторонами зобов`язань. Частиною 2 статті 1142 ЦК України передбачено що учасник договору простого товариства, укладеного на визначений строк, або договору, у якому досягнення мети визначено як скасувальна умова, має право вимагати розірвання договору у відносинах з іншими учасниками через поважну причину з відшкодуванням іншим учасникам реальних збитків, завданих розірванням договору. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Позивач у позові просить стягнути з відповідача суму боргу відповідно до вартості частки урожаю за договором про здійснення спільної діяльності від 25.03.2024, в розмірі 665\~600,00 грн. Суд вважає, що зазначена вимога задоволенню не підлягає, з огляду на таке. Представник відповідача в судовому засіданні визнав той факт, що відповідач не виплатив вартість частки урожаю за договором про здійснення спільної діяльності від 25.03.2024, в розмірі 665\~600,00 грн.,\~однак,\~зазначив,\~що відповідач\~не отримав\~прибутку від посіву та збирання врожаю, так як не здійснював цю діяльність, оскільки позивач не передав відповідачу земельні ділянки, передбачені п.1.1. Договору. Представник позивача зазначив, що сам факт підписання договору про здійснення спільної діяльності і є підтвердженням виконання умови договору щодо передачі відповідачу земельних ділянок. Суд критично оцінює таку позицію представника позивача, з огляду на таке. Відповідно до п.2.1 Договору для досягнення мети, вказаної у п.1.1 цього договору, Сторона 1 здійснює такі дії: надає земельні ділянки, які вказані в п.1.1. договору, для обробки, посіву та збирання врожаю. Відповідно до п.3.2. Договору, усі рішення щодо спільної діяльності приймаються на зборах сторін оформлюються відповідним протоколом або шляхом письмового опитування останніх (у т.ч. шляхом факсового зв`язку), при цьому рішення вважається прийнятим із моменту отримання письмової відповіді Сторони на запит (у т.ч. шляхом факсового зв`язку). При цьому, позивачем не надано об`єктивних доказів передачі відповідачу земельних ділянок, які вказані в п.1.1. Договору, наприклад, актів прийому-передачі земельних ділянок тощо. Крім того, свідки сторони позивача [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] також не підтвердили того факту, що відповідач [PERSON] здійснював обробіток земель, наданих йому позивачем. У зв`язку з наведеним, суд вважає логічною позицію відповідача про те, що він не здійснював обробіток відповідних земельних ділянок, посів та збирання врожаю, а відтак, не мав можливості отримати прибуток від такої діяльності. Таким чином, судом встановлено, що сторони, уклавши договір про спільну діяльність від 25.03.2024, не виконували умов, передбачених договором, у зв`язку з чим діяльність, передбачена договором, та наслідки у вигляді розподілу результатів спільної діяльності, не настали. Враховуючи наведене, суд вважає, що договір про спільну діяльність від 25.03.2024, підлягає розірванню. При цьому, суд не вбачає підстав вважати, що зазначений договір був недійсний в момент його укладання (нікчемний), як про це зазначила сторона відповідача, оскільки як зазначили представники сторін в судовому засіданні, сторони під час укладання договору, мали намір його виконувати та досягти результатів, передбачених умовами договору. Крім цього, суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі в частині вимоги щодо розірвання договору про спільну діяльність, на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю предмета спору, з огляду на таке. Представник відповідача у відзиві на позов зазначає, що позивач не звертався до відповідача про дострокове розірвання договору про спільну діяльність, хоча відповідач проти цього не заперечує. Одночасно, представник відповідача зазначає, що за договором про здійснення спільної діяльності від 25.03.2024 реальні наслідки не настали і не могли настати у зв`язку з тим, що [PERSON] немає ні техніки, ні інших знарядь праці, якими б він як фізична особа міг обробляти (засівати, збирати урожай) земельні ділянки загальною площею 63.9 га. Враховуючи зазначене, представник відповідача вважає, що договір про здійснення спільної діяльності від 25.03.2024 є нікчемним, оскільки відповідач не міг виконувати будь-які умови договору, що спрямовані на настання реальних наслідків. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч.5 ст.203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Як вбачається з пояснень представника позивача в судовому засіданні, позивач, укладаючи договір про здійснення спільної діяльності, прагнув реального настання його наслідків. Зазначене твердження не спростоване представником відповідача. Враховуючи наведене, а також позицію представника відповідача про те, що по суті відповідач не заперечував проти розірвання договору, одночасно вказуючи, що зазначений договір є нікчемним, що сторонами передбачалось насправді укладення договору про придбання корпоративних прав, а в останньому судовому засіданні представник відповідача зазначив, що відповідач під час укладення договору мав намір його виконувати та досягти наслідків, передбачених договором, суд вважає, що вимога позивача про дострокове розірвання договору про здійснення спільної діяльності, містить спір, а тому підлягає вирішенню по суті та підлягає задоволенню. Враховуючи те, що сторонами після укладення договору про здійснення спільної діяльності, умови договору не були виконані, в тому числі, і позивачем щодо надання відповідачу земельних ділянок, то вимога про стягнення коштів з відповідача на користь позивача відповідно до частки урожаю за договором про здійснення спільної діяльності від 25.03.2024 в розмірі 665\~600,00 грн, задоволенню не підлягає. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивача, з урахуванням уточнених вимог, просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн. Представником позивача до закінчення розгляду справи по суті було подано докази понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн., а саме, надано: ордер про надання правничої допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, договір про надання правничої (правової) допомоги №06-12/24 від 04.12.2024, акт про надання юридичних послуг та виконаних робіт (а.с.229-233). Представник відповідача просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 35 000 грн. Представником відповідача до закінчення розгляду справи по суті було подано докази понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 35 000 грн., а саме, надано: договір про надання правничої допомоги, ордер про надання правничої допомоги, акт приймання-передачі наданої правової допомоги (послуг) від 18.11.2025, звіт про витрачений час на надання правової допомоги (а.с.56,221-223). Статтею 133\~ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зроблено висновок, що при визначенні суми\~відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Досліджені судом докази вказують на те, що сторони мають понести витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом даної справи. Однак, враховуючи заяву представника позивача про зменшення розміру витрат відповідача на правничу допомогу, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, складності даної справи, значну кількість судових засідань, підготовку представниками сторін письмових клопотань, пояснень тощо, враховуючи принцип розумності розміру витрат на правничу допомогу, суд визначає витрати сторін на професійну правничу допомогу в розмірі 20\~000 грн. Враховуючи часткове задоволення позову, а саме, задоволення однієї з двох позовних вимог, розмір витрат на професійну правничу допомогу кожної зі сторін становитиме 10\~000 грн. При цьому, суд не бере до уваги заяву представника відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу позивача, оскільки вважає, що визначений судом розмір витрат на правничу допомогу є достатнім та справедливим. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2 422,40 грн. На підставі ст.ст.1130-1133 ЦК України,

Outcome: partial