Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідачів [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ), третя особа Приватний нотаріус Шептицькогонотаріального округу Львівської областіБойчук Наталія Іванівна, (м.Сокаль, вул.Шептицького, буд.76)в позовній заяві вказавши, що мама позивачки [PERSON] , 1946р.н., померла [INFO] , про що видано свідоцтво про смерть [NUMBER] . [INFO] помер батько позивачки [PERSON] про що видано свідоцтво про смерть [NUMBER] . За життя спадкодавець побудувала будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами: житловий будинок А1-1, загальною площею 57,9 м.кв. в т.ч. житлова площа 52,2м.кв., (1 коридор 5,7м.кв., 2 житлова кімната 24,1 м.кв., 3 житлова кімната 9,4 м.кв., 4 житлова кімната 18,7 м.кв.), господарські будівлі та споруди: Б1 господарська будівля з літньою кухнею, В1 вбиральня, Г1 навіс, №1ворота, №2 огорожа, за адресою: [ADDRESS] . Рік закінчення будівництва та введення його в експлуатації 1980р.. Реєстрація права власності на нерухоме майно, що розташоване [ADDRESS] нe проводилася, що підтверджується довідкою Шептицького МБТІ від 07.01.2025р. за №66. Позивачка прийняла спадщину (земельну ділянку пай) після смерті матері про що видано свідоцтво про право на спадщину за законом приватним нотаріусом Бойчук Н.І. 05.09.2024р.. Іншими спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця є її діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які на спадщину не претендують, що підтверджується їх заявами, які посвідчені нотаріально. За життя спадкодавець право власності на житловий будинок не оформила (не зареєструвала) в зв`язку з чим на даний час позивачка успадкувати майно як спадкоємець не може в нотаріальному порядку. Позивач [PERSON] судове засідання не прибула, надала суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримуює та просить їїзадовольнити. Відповідач [PERSON] судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги позивачки визнав. [PERSON] в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги позивачки визнала. [PERSON] в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги позивачки визнала. Третя особа: Приватний нотаріус Шептицького нотаріального округу Львівської областіБойчук Наталія Іванівнав судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи без її участі, справу просила розглядати на розсуд суду. Відповідно до ст. ст. 13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки. Якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18. Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, які не з`явилися до судового засідання. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Судом встановлено, [INFO] помер батько позивачки [PERSON] про що видано свідоцтво про смерть [NUMBER] . Спадкодавець мама позивачки [PERSON] , 1946р.н., померла [INFO] , про що видано свідоцтво про смерть [NUMBER] . За життя спадкодавець побудувала будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами: житловий будинок А1-1, загальною площею 57,9 м.кв. в т.ч. житлова площа 52,2м.кв., (1 коридор 5,7м.кв., 2 житлова кімната 24,1 м.кв., 3 житлова кімната 9,4 м.кв., 4 житлова кімната 18,7 м.кв.), господарські будівлі та споруди: Б1 господарська будівля з літньою кухнею, В1 вбиральня, Г1 навіс, №1ворота, №2 огорожа, за адресою: [ADDRESS] . Рік закінчення будівництва та введення його в експлуатації 1980р.. Реєстрація права власності на нерухоме майно, що розташоване [ADDRESS] нe проводилася, що підтверджується довідкою Шептицького МБТІ від 07.01.2025р. за №66. Наявність житлового будинку підтверджується витягом з погосподарської книги №258 за 1986р.. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина яка складалась з житлового будинку та земельної ділянки паю. Позивачка прийняла спадщину (земельну ділянку пай) після смерті матері про що видано свідоцтво про право на спадщину за законом приватним нотаріусом Бойчук Н.І. 05.09.2024р.. Іншими спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця є її діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які на спадщину не претендують, що підтверджується їх заявами, а саме заява відповідача [PERSON] від 13.04.2023р. посвідчена старостою сіл Бабичі, Вузлове, Нестаничі, Раковище, Шайноги Радехівськоїміської ради Львівської області, заява [PERSON] від 13.04.2023р. посвідчена старостою сіл Бабичі, Вузлове, Нестаничі, Раковище, Шайноги Радехівської міської ради Львівської області, заява [PERSON] від 13.04.2023р. посвідчена старостою сіл Бабичі, Вузлове, Нестаничі, Раковище, Шайноги Радехівської міської ради Львівської області, У ході вивчення наданих для оформлення спадщини документів встановлено наступне: На підставі ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадкового майна входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст. 68 Закону України «Про нотаріат» та п. 4.14 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Відповідно до п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п. 4.18 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Документів, підтверджуючих право власності у спадкодавця на житловий будинок, спадкоємцем [PERSON] , надано не було. За життя спадкодавець право власності на житловий будинок не оформила (не зареєструвала) в зв`язку з чим на даний час позивачка успадкувати майно як спадкоємець не може в нотаріальному порядку. Враховуючи вищевикладене, видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, неможливо. Відповідно дост. 328 ЦК України особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і відповідно до ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно зіст. 1216 ЦК Україниспадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно дост.1217 ЦК Україниспадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом статтей1258,1261 ЦК Україниспадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтеюст. 1218 ЦК Українивизначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.1ст.1273ЦК Україниспадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленогостаттею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Виходячи зі змісту ч. 1ст. 1269 ЦК Україниодним із способів прийняття спадщини є подання спадкоємцем нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяви про її прийняття. Згідно з ч. 1ст. 1270 ЦК Українидля прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст. 1296, ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку. До введення в діюЗакону України «Про власність», чинне законодавство не передбачало реєстрації прав власності на житлові будинки у сільській місцевості. З набранням чинностіЗакону України«Про власність» інститут суспільних груп за належністю до зайнятості власників перестав існувати. Пунктом 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР 31 жовтня 1975 року № 45/5 встановлено, що підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Разом з тим, державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на той час регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства УРСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставінаказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, і зареєстроване в Мін`юсті 18.02.2002 року за №157/6445.Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Згідно з п.16 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, до правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, відносять свідоцтва про право власності на будинки (домоволодіння), які видані виконкомами місцевих Рад депутатів трудящих або органами комунального господарства на підставі рішень виконкомів. Відповідно до пп.4.15 п.4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до Постанови ПленумуВерховного судуУкраїни від30.05.2008року №7 Про судову практику у справах про спадкування спадкоємець який позбавлений умов для одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність порушених прав позивача, а обраний спосіб захисту порушених прав є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду, тому суд дійшов висновку, що позов обґрунтований. Таким чином, належно оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, відповідачем визнаються, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved