Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

Представник ТОВ «Діджи Фінанс» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 101299974 від 19.07.2021 у розмірі 40025,00 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 19.07.2021 відповідачем подано Заявку на отримання кредиту № 101299974 до ТОВ «МІЛОАН» у власному кабінеті на веб-сайті товариства та між сторонами укладено кредитний договір № 101299974. На підставі платіжного документа відповідачу перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 10000 грн. Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання. 29.10.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено Договір відступлення права вимоги № 11Т, згідно умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступлено право вимоги за кредитним договором № 101299974 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Згідно Договору відступлення сума боргу перед новим кредитором становить 40025, з яких: 10000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 29025 грн. заборгованість за відсотками; 1000 грн. заборгованість за комісією. Позивачем надано докази отримання професійної правничої допомоги, що підтверджують співмірність витрат на професійну правничу допомогу із складністю справи. До теперішнього часу відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконав, чим порушив свої зобов`язання, встановлені Договором. Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від представника позивача та відповідача клопотань про проведення судового засідання не надходило. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не викликалися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися у встановлений зобов`язанням строк, належним чином відповідно до умов договору, вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК передбачено, що кредит надається на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Цивільне законодавство передбачає заміну кредитора в будь-якому зобов`язанні, за винятком зобов`язань, нерозривно пов`язаних з особою кредитора (ст. 515 ЦК України). При цьому заборона на відступлення права вимоги має встановлюватися законом або договором. Таким чином відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Отже, для стягнення заборгованості за кредитним договором суд на підставі відступлення права вимоги до інших осіб, повинен перевірити на підставі належних та допустимих доказів як факт наявності в Клієнта права вимоги до боржників, так і факт переходу права вимоги до Фактора, зокрема, здійснення повної оплати Фактором Клієнту права вимоги, що переходить. 19.07.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 101299974 (далі Договір). Згідно умов Договору сума кредиту 10000,00 грн., строк кредитування 15 днів з 19.07.2021, дата повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 03.08.2021, проценти за користування кредитом 2625,00 грн., процентна ставка 1,75% за кожен день користування від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; комісія за надання кредиту 1000 грн., 10% одноразово. Згідно з наданим розрахунком, заборгованість [PERSON] складає в сумі 40025,00 грн., з яких: 10000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 29025,00 грн. заборгованість за відсотками; 1000,00 грн. заборгованість за комісією. Щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам в сумі 29025,00 грн., суд зазначає наступне. Як зазначено в постанові ВП ВС від 28.03.2018 \~ \~ \~ \~ у справі № 444/9519/12 (провадження № 14/10-цс/18) відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах Верховний Суд забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання Враховуючи, що строк кредитування становить 15 днів, а даних про продовження сторонами строку кредитування матеріали справи не містять, то стягненню з відповідача підлягають тільки відсотки в розмірі 2625,00 грн. нараховані за процентною ставкою 1,75 % за кожен день користування кредитом, нараховані в межах строку кредитування 15 днів. Таким чином, заявлені вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам в сумі 26400,00 грн. не підлягають задоволенню, так як нараховані поза строком кредитування. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за Договором у розмірі 13625,00 грн., з яких: 10000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 2625,00 грн. заборгованість за відсотками; 1000,00 грн. заборгованість за комісією. 29.10.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 11Т, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № 11Т від 29.10.2021 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача за Договором в сумі 13625,00 грн. В той же час, судом встановлено необґрунтоване нарахування відповідачу заборгованості по відсотках в сумі 26400,00 грн. за Договором, які стягненню на користь позивача не підлягають. Матеріалами справи підтверджено перехід прав вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Таким чином, внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором [PERSON] порушив обумовлені договором строки і порядок повернення суми кредиту, а також визначені діючим цивільним законодавством України вимоги до виконання зобов`язань, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з нього суми заборгованості за кредитом та відсотками у розмірі 13625,00 грн. ґрунтуються на законі, отже підлягають задоволенню. Представник позивача заявив клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування клопотання зазначив, що співмірність витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. відповідає складності справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає клопотання обґрунтованим з наступних підстав. Статтею 133 ЦПК України передбачено види судових витрат, які складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До матеріалів заяви представником позивача додано Договір про надання правової допомоги № 01-05/05 від 05.05.2025 згідно з яким, [PERSON] прийняв на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та погоджено вартість надання послуг. Згідно Акту надання послуг від 31.07.2025 сторони підтвердили надання правових послуг вартістю 5000,00 грн. за наступним списком: - правовий аналіз правовідносин та надання консультацій (1 година) 1000,00 грн.; - складання позовної заяви (2 години) 3000,00 грн.; - формування додатків до позовної заяви (0,5 години) 500,00 грн.; - подання позовної заяви до суду (0,5 години) 500,00 грн. Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. суд зазначає наступне. За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine), заява № 19336/04, § 268). В той же час, відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач не подав жодних заперечень з приводу не співмірності витрат позивача на правничу допомогу. Суд не вправі самостійно перебирати на себе обов`язок сторони щодо оспорювання понесених іншою стороною витрат на правничу допомогу. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Відповідно до постанови ВП ВС від 25.05.2021 № 149/1499/18 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша та пункт 3 частини другої статті 141 ЦПК України). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Оскільки, судом задоволено позовні вимоги на суму 13625,00 грн., що складає 34,04 відсотка від заявлених, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог: витрати по сплаті судового збору в розмірі 824 грн. 58 коп., витрати на правничу допомогу 1702 грн. 00 коп.

Outcome: partial