Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , факт смерті якої зареєстрований 09.11.2021 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що за життя [PERSON] залишила заповіт, згідно з яким усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] , [INFO] . Заповіт посвідчений 19.12.2021 року. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 17.10.1998 року відділом комунальної власності міськвиконкому м. Орджонікідзе, [PERSON] та її син, [PERSON] були співвласниками квартири загальною площею 44,1 кв.м., розташованої у [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] . Після його смерті [PERSON] до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлого сина не зверталася, оскільки на момент його смерті була особою пенсійного віку, проживала разом з сином і вважала, що спадщину прийняла. приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Бойко Л.П., р№"2862. 02.09.2024 року [PERSON] склав заяву, справжність підпису посвідчено віцеконсулом Генерального Консульства України в Дюссельдорфі, відповідно до якої прийняв спадщину після померлої [PERSON] , [INFO] . Постановою нотаріуса від 24.09.2024 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріусом було відмовлено, з огляду на те, строк для прийняття спадщини пропущений, [PERSON] на момент смерті спадкодавця [PERSON] спільно з ним зареєстрованою не була, факт родинних відносин між нею та [PERSON] відсутній. Просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме: [PERSON] , [INFO] , проживала з [PERSON] по день його смерті [INFO] , а також визначити [PERSON] додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , протягом двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду. Позивач та його представник до суду не з`явилися, представник позивача надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Повноважний представник відповідача до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, при винесенні рішення поклався на розсуд суду. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали\~справи в\~їх сукупності,\~суд дійшов\~до наступних\~висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , факт смерті якої зареєстрований 09.11.2021 року Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за актовим записом №784, видане свідоцтво про смерть [NUMBER] . За життя [PERSON] залишила заповіт, згідно з яким усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] , [INFO] . Заповіт посвідчений 19.12.2021 року приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Бойко Л.П., р№ 2862. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 17.10.1998 року відділом комунальної власності міськвиконкому м. Орджонікідзе, [PERSON] та її син, [PERSON] були співвласниками квартири загальною площею 44,1 кв.м., розташованої у [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] . Після його смерті [PERSON] до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлого сина не зверталася, оскільки на момент його смерті була особою пенсійного віку, проживала разом з сином і є такою, що спадщину фактично прийняла. 02.09.2024 року [PERSON] склав заяву, справжність підпису посвідчено віцеконсулом Генерального Консульства України в Дюссельдорфі, відповідно до якої прийняв спадщину після померлої [PERSON] , [INFO] . 13.09.2024 представник [PERSON] [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кулика Олександра Петровича щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Постановою нотаріуса від 24.09.2024 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом було відмовлено, з огляду на те, строк для прийняття спадщини пропущений, [PERSON] на момент смерті спадкодавця [PERSON] спільно з ним зареєстрованою не була, факт родинних відносин між нею та [PERSON] відсутній. Вирішуючи вимогу про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання [PERSON] , [INFO] , зі своїм сином [PERSON] по день його смерті [INFO] , суд виходить з наступного. На момент смерті сина [PERSON] була непрацездатною особою в силу віку (69 років на момент смерті сина), а тому мала право на обов`язкову частку у спадщині відповідно до ст.1241 ЦК України. На переконання суду, [PERSON] та [PERSON] проживали разом за адресою: [ADDRESS] , були співвласниками цієї квартири. Вказане підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 17.10.1998 року відділом комунальної власності міськвиконкому м. Орджонікідзе, а також інформацією виконавчого комітету Покровської міської ради від 20.09.2024, відповідно до якої [PERSON] на день смерті була зареєстрована в [ADDRESS] , та інформацією виконавчого комітету Покровської міської ради від 23.09.2024, відповідно до якої [PERSON] також був зареєстрований за цією адресою, але знятий з реєстрації місця проживання 23.12.1999 у зв`язку з засудженням до позбавлення волі. Отже, вимог щодо встановлення факту, що має юридичне значення, знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду, а тому заявлену вимогу в цій частині слід задовольними. Вирішуючи вимогу щодо визначення позивачу додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, суд виходить з наступного. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Граничний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] - [INFO] , який позивач порушив. Обґрунтовуючи поважність терміну пропуску звернення до нотаріусу з заявою про прийняття спадщини, позивач вказує на те, що у зв`язку з повномасшабним вторгненням російської федерації на територію України він був змушений евакуюватися разом з неповнолітніми дітьми до Республіки Німеччина. Судом встановлено, що 14.03.2022 позивач був зареєстрований у [ADDRESS] , про що свідчить інформація з відділу міграції м. Крефельд, переклад виконаний перекладачем Рєковою Н.М., а також посвідченням особи № [NUMBER] . За твердженням позивача, повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України та перебування позивача поза межами України спричинило неможливість прибуття позивача до м. Покров для звернення до нотаріуса. Загальновідомим є факт ракетних ударів містам України, які спричинили значну кількість жертв та руйнувань цивільної інфраструктури. Очевидною є небезпека пересування між містами України. Тому суд приймає таке твердження позивача, оскільки ці факти є загальновідомими, інформація про них публікувалася засобами масової інформації, зокрема оприлюднювалася на офіційних сторінках у мережі Інтернет головами військових адміністрацій. Саме по собі пересування між містами спричиняло реальну загрозу для життя та здоров`я позивача. Очевидною для суду є реальність загрози для життя позивача у разі пересування дорогою громадського користування. Суд враховує також те, що державою двічі змінювалися правила щодо перебігу строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття встановлені на період дії воєнного стану згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». Так, в початковій редакції зазначеної Постанови Кабінету Міністрів України строк прийняття спадщини зупинявся взагалі на весь період дії воєнного стану, а в редакції від 24.06.2022 року строк прийняття спадщини зупиняється не більше ніж на 4 місяці під час дії воєнного стану. Вказане створило правову невизначеність для позивача щодо строків звернення з заявою про прийняття спадщини. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст.1216-1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з цього часу виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із ст.ст.1268-1270\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотрималась та після відкриття спадщини не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст.1272\~ЦК України). В той же час, відповідно до ст.ст.1273-1275ЦК\~України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Відповідно до ст.ст.1296-1298ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування. У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за законом необхідно подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом. При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Як вбачається з матеріалів справи, позивач як спадкоємець за законом звернувся до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна поза межами шестимісячного строку для прийняття спадщини. Позивач просить встановити йому додатковий строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, посилаючись на те, що він з поважних причин його пропустив. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30\~травня 2008\~року № 7\~"про\~судову практику\~у справах\~про спадкування" роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, зважаючи на те, що факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, суд приходить до висновку, що позивач з поважних причин пропустив строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому позовні вимоги цій частині підлягають до задоволення. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує заяву позивача, а тому розподіл судових витрат не здійснює.

Outcome: approved