Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 01.06.2022 року акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Банк) звернулося в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову Банк вказав, що 24.05.2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № НМАWG100007420, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати [PERSON] кредит в розмірі 18700 доларів США на термін до 23.05.2022 року, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими Договором. Відповідно до Договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати Відповідач-1 повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач-1 сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. В забезпечення виконання зобов`язань Відповідача-1 за кредитним договором НМАWG100007420 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] (далі Відповідач-2) було укладено договір поруки. В порушення\~умов кредитного\~Договору Відповідач-1\~свої зобов`язання\~не виконав,\~а саме\~не здійснював\~погашення заборгованості\~за кредитом\~у встановленому\~Договором порядку\~та строки,\~у зв`язку\~з чим\~станом на\~25.02.2022\~р.\~Відповідач-1\~має заборгованість в розмірі 133783,86 доларів США, яка складається з наступного: 15790,94 доларів США- заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 34783,77 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 4381,07 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 78828,08 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Банк просив стягнути з позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] в солідарному порядку вказану суму заборгованості та судові витрати у справі. Пізніше представником\~позивача було\~подано заяву\~про залишення\~без розгляду\~позовних вимог\~до поручителя\~ [PERSON] \~(Відповідач\~-2\~по справі),\~яку згідно\~ухвали Красилівського\~районного суду\~Хмельницької області\~від 20.02.2025\~року задоволено\~та залишено\~позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в частині позовної вимоги про стягнення заборгованості з поручителя [PERSON] без розгляду. 06.03.2025 року подано уточнення до позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] . В обґрунтування в уточненні до позовної заяви зазначають про те, що 24.05.2007 р. між АТ КБ ПриватБанк та [PERSON] було укладено кредитний договір № HMAWG100007420 відповідно до умов якого АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати Відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 18700,00 [Долар США] на термін до 23.05.2022 р., а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 18700,00 [Долар США]. В порушення умов кредитного Договору, Відповідач свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором Відповідач станом на 25.02.2022 року має заборгованість - 133783,86 [Долар США]. АТ КБ ПриватБанк звернувся з позовною заявою до Відповідача у червні 2022 року, але станом на 03.02.2025 р. розмір заборгованості за кредитним договором № HMAWG100007420 від 24.05.2007 р. змінено. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 03.02.2025 р. Відповідач має заборгованість за кредитним договором у розмірі 63 593,72 [Долар США], яка складається з наступного: 15790,94 [Долар США] - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 35325,71 [Долар США] - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4477,07 [Долар США] - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 8000 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. На підставі викладеного АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просив суд стягнути з Відповідача [PERSON] на їх користь заборгованість у розмірі 63 593,72 [Долар США], що за курсом 41,7263 відповідно до службового розпорядження НБУ від 03.02.2025 року складає 2 653 530,64 грн. станом на 03.02.2025 р. за кредитним договором № HMAWG100007420 від 24.05.2007 року, яка складається з наступного: 15790,94 [Долар США] - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 35325,71 [Долар США] - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4477,07 [Долар США] - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 8000 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором та судові витрати. Аргументи учасників справи. Представник відповідача\~подав заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності та відмови у позові. В заяві зазначають про те, що у провадженні Красилівського районного суду Хмельницької області знаходиться цивільна справа за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 133 783,86 долари США із яких 15 790,94 долари США заборгованості за кредитом; 34 783,77 долари США заборгованості по процентам за користування кредитом; 4 381,07 долари США заборгованості по комісії за користування кредитом; 78 828,08 долари США пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором. Вважають, що даний позов пред`явлений із пропуском встановленого закону строку позовної давності виходячи із наступного. Відповідно до статті 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Початок перебігу позовної давності пов`язується не зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. За змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. 05.11.2009 року позивач надіслав [PERSON] повідомлення за № 378 про зміну умов кредитного договору, згідно з якими він скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України, і змінив строк виконання зобов`язань за кредитним договором, зазначивши днем остаточного погашення усієї заборгованості за кредитом 01.12.2009 року. Тобто, днем настання строку виконання основного зобов`язання є 01.12.2009 року, і з цього часу у позивача виникло право пред`явити протягом трьох років позов про стягнення із нього заборгованості. Таким чином, починаючи з 02.12.2009 року розпочав обраховуватись трьохрічний строк позовної давності щодо стягнення із нього заборгованості по даному кредиту. Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 14.09.2012 року по справі № 2-418/11 в рахунок погашення заборгованості за даним кредитним договором в розмірі 20 038,48 доларів США звернуто стягнення на належну йому квартиру [ADDRESS] початковою ціною для реалізації 128 280 грн., а також вирішено виселити [PERSON] із даної квартири. Зазначене рішення суду в частині звернення стягнення на квартиру в рахунок погашення заборгованості по кредиту не виконувалось та у встановленому законом порядку до примусового виконання органам державної виконавчої служби не пред`являлось. Разом із тим зазначене рішення не перервало та не зупинило перебіг позовної давності про стягнення заборгованості. У статті 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також, якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебігу позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності до нового строку не зараховується. Рішенням Красилівського районного суду від 14.09.2012 року про звернення стягнення на предметі іпотеки (квартиру) перервано перебіг позовної давності, тобто позивач в будь-якому разі пропустив його. Так, часиною 3 ст. 264 ЦК України передбачено, що після переривання перебіг позовної давності розпочинається заново. Рішення суду було винесено 14.09.2012 року, а тому на наступний день перебіг позовної давності розпочався заново та закінчився 15.09.2015 року. Із позовом по даній справі позивач звернувся до суду 14.06.2022 року, тобто за межами строку позовної давності. Крім того, 17.12.2015 року позивач звернувся до Красилівського районного суду із позовом про стягнення із [PERSON] та [PERSON] заборгованості за тим же кредитним договором (справа № 677/2466/15-ц). Ухвалою Красилівського районного суду від 14.05.2018 року зазначений позов залишено без розгляду. Дана ухвала суду набрала чинності 17.05.2018 року. Ч. 1 ст. 265 ЦК України передбачено, що залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Таким чином, звернення позивача до Красилівського районного суду із позовом про стягнення із [PERSON] заборгованості по справі № 677/2466/15-ц не перервало перебігу позовної давності про стягнення із [PERSON] заборгованості за вищезазначеним кредитом. Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Звертають увагу суду, що встановлений законом строк позовної давності для звернення позивача до суду із позовом про стягнення із [PERSON] заборгованості за вищезазначеним кредитним договором сплив до оголошення карантину через епідемію COVID 19 запровадження воєнного стану на території нашої держави, а тому він підлягає застосуванню. На підставі викладеного, просили суд відмовити у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення із [PERSON] заборгованості по кредитному договору № HMAWG100007420 від 24.05.2007 року у зв`язку із спливом строку позовної давності. Представник позивача надала письмову заяву про визнання поважними причини пропущення позовної давності. В обґрунтування представник зазначила про те, що дійсно 14.09.2012 р. Красилівським районним судом Хмельницької області по справі № 2/2209/8/2012 ухвалено рішення яким позов ПАТ КБ ПриватБанк про звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HMAWG100007420 від 24.05.2007 р. у розмірі 20038,48 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ЗАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Виселено Відповідача [PERSON] з предмету іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. 11.02.2013 р. [PERSON] надано згоду на реалізацію предмета іпотеки за ринковою вартістю, що відповідає інтересам Відповідача. Враховуючи вищенаведене, на їх думку строк позовної давності 11.02.2013 р. було перервано відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України. Окрім вищенаведеного, 23.12.2015 р., в межах строку позовної давності, АТ КБ ПриватБанк звернувся до Красилівського районного суду Хмельницької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № HMAWG100007420 від 24.05.2007 р. АТ КБ ПриватБанк звертає увагу на те, що вищевказаний позов Банку було прийнято судом та 06.01.2016 р. відкрито провадження у справі за № 677/2466/15-ц, яка перебувала на розгляді в Красилівському районному суду Хмельницької області до 14.05.2018 р. (ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 14.05.2018 р. позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без розгляду. В подальшому, 03.06.2022 р., АТ КБ ПриватБанк звернулося до Красилівського районного суду Хмельницької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № HMAWG100007420 від 24.05.2007 р. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому необхідно врахувати, що строк позовної давності продовжено на період карантину в Україні. Зокрема, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) № 540-IX від 30.03.2020 р., що набрав чинності 02.04.2020 року, до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України було внесено зміни, а саме додано пункт 12, яким визначено: 12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 (разом із змінами) карантин було встановлено на всій території України з 12 березня 2020 р. до 30 квітня 2021 р. Надалі карантин неодноразово продовжувався: з 22 травня 2020 р. до 31 липня 2020 р. (постанова Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 р. № 392 зі змінами); - з 1 серпня 2020 р. до 19 грудня 2020 р. (постанова Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 641 зі змінами); з 19 грудня 2020 р. до 30 червня 2023 р. (постанова Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236 зі змінами). Отже, строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України продовжувався з урахуванням п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України. Відповідно до висновків у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 травня 2021 року по справі № 903/323/20: «Законом України від 30.03.2020 р. № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 258, 549 пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, пункті 32.3.2 статті 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", та встановлені судами обставини, а саме, дату звернення позивача із даним позовом до суду - 06.05.2020 р., та періоду нарахування позивачем до стягнення коштів, що становить з 02.04.2019 по 31.08.2019, річний строк позовної давності щодо вимог у даній справі позивачем не пропущено. Таким чином, строк позовної давності, який мав би відліковуватися з 15.05.2018 року, сплинути на момент подання позовної заяви у червні 2022 р. - не міг, оскільки строк позовної давності продовжено на період карантину, з 12.03.2020 року. Проте, враховуючи, що строк позовної давності не переривається у разі пред`явлення позову, який в подальшому залишено без розгляду відповідно до правової позиції Верховного Суду висловленої у постанові Великої Палати Верховного Суду 29 червня 2021 року у справі № 904/3405/19, то строк позовної давності відраховується з 12.02.2013 р. відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України (згода Відповідача на продаж предмета іпотеки) і закінчується 12.02.2016 р. Верховний Суд неодноразово зазначав, що перебування справи у провадженні судових органів, вчинення в ній передбачених законом дій, на думку добросовісного розсудливого спостерігача, виключає необхідність вчинення процесуальних дій, спрямованих на припинення цього процесу, а саме подачі інших позовів, заяв про закриття провадження у справі тощо (постанови Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.05.2020 у справі № 922/1467/19, Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 904/3405/19). Таким чином, позивач вважає, що тривалий судовий розгляд (понад три роки) справи № 677/2466/15-ц, в результаті якого позов було залишено без розгляду, що унеможливлювало подання іншого позову, може вважатися поважною причиною пропуску строку позовної давності. Частиною 5 статті 267 ЦПК України передбачено, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском позовної давності. Тому це питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу. При цьому поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим. На підставі викладеного, просили суд визнати причини пропущення позовної давності -поважними та задовольнити позовну заяву АТ КБ ПриватБанк. У судовому засіданні представник позивача Бережна Н.М. позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Підтвердила факт пропуску строків звернення до суду з даним позовом, однак зазначені ними обставини є поважними, а тому просила їх прийняти до уваги та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На запитання представника Відповідача адвоката Сидорука Д.В. стосовно того, чи можна було реалізувати іпотечне житло відповідача, оскільки мається відповідне рішення суду, без згоди [PERSON] надала відповідь, що «можна було». На запитання представника Відповідача адвоката Сидорука Д.В. «з якою тоді ціллю бралася Банком згода Відповідача на продаж предмета іпотеки» представник позивача чіткої відповіді надати не змогла. Представник Відповідача адвокат Сидорук Д.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що строки звернення з даним позовом сплинули, викладені ними письмові заперечення підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, повідомлений належним чином. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Суд приходить до висновку про можливість розглянути справи без участі відповідача на підставі ч. 3 ст. 223 ЦПК України. Позиція суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника Позивача, представника Відповідача, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Короткий зміст фактичних обставин справи. Судом встановлено, що 24.05.2007 р. між АТ КБ ПриватБанк та [PERSON] було укладено кредитний договір № HMAWG100007420 відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати [PERSON] кредит в розмірі 18700 доларів США на термін до 23.05.2022 року, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими Договором. (а.с. 10-12, т.1). В забезпечення виконання зобов`язань Відповідача-1 за кредитним договором НМАWG100007420 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір поруки. (а.с. 14, т.1). Відповідно до рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.03.2015 року визнано припиненим договір поруки від 24.05.2007 року, укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк». Рішення набрало законної сили. (а.с. 127-128, т.1). Згідно Ухвали Вищого Спеціалізованого суду України від 22.07.2015 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.03.2015 року залишено без змін. (а.с. 130-131, т.1). Представником відповідача на підтвердження пропуску позовної давності надано повідомлення представника позивача від 05.11.2009 року № 378, рішення Красилівського районного суду від 14.09.2012 року по справі № 2-418/11, позовної заяви позивача від 17.12.2015 року про стягнення заборгованості, ухвали Красилівського районного суду від 14.05.2018 року по справі № 677/2466/15, повідомлення позивача від 03.12.2015 року № 30.1.0.0/-70523НМНО627 про заборгованість по кредиту та повідомлення позивача від 08.12.2013 року про звернення стягнення на заставлене майно. (а.с. 206-228, т. 2). Мотиви з яких виходить суд і застосовані норми права. В силу ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст.ст. 610, 611, 623 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. В силу статей 525 і 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставиться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається. Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Судом встановлено, що Відповідач порушив умови укладеного кредитного договору, а тому зобов`язаний повернути суму боргу. Разом з тим, під час судового засідання було встановлено те, що позивач звернувся з порушенням строків звернення до суду з позовом. Відповідно до статті 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Початок перебігу позовної давності пов`язується не зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. За змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Суд приймає до уваги заперечення (заяву) відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності з обґрунтуванням того, що 05.11.2009 року позивач надіслав [PERSON] повідомлення за № 378 про зміну умов кредитного договору, згідно з якими він скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України, і змінив строк виконання зобов`язань за кредитним договором, зазначивши днем остаточного погашення усієї заборгованості за кредитом 01.12.2009 року. Тобто, днем настання строку виконання основного зобов`язання є 01.12.2009 року, і з цього часу у позивача виникло право пред`явити протягом трьох років позов про стягнення із нього заборгованості. Таким чином, починаючи з 02.12.2009 року розпочав обраховуватись трьохрічний строк позовної давності щодо стягнення із нього заборгованості по даному кредиту. Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 14.09.2012 року по справі № 2-418/11 в рахунок погашення заборгованості за даним кредитним договором в розмірі 20 038,48 доларів США звернуто стягнення на належну [PERSON] квартиру [ADDRESS] початковою ціною для реалізації 128 280 грн., а також вирішено виселити [PERSON] із даної квартири. Зазначене рішення суду в частині звернення стягнення на квартиру в рахунок погашення заборгованості по кредиту не виконувалось та у встановленому законом порядку до примусового виконання органам державної виконавчої служби не пред`являлось. Разом із тим зазначене рішення не перервало та не зупинило перебіг позовної давності про стягнення заборгованості. Відповідно до ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також, якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності до нового строку не зараховується. Тлумачення статті 264 ЦК України дає підстави для висновку, що вона пов`язує переривання позовної давності з будь-якими активними діями іпотекодавця, внаслідок яких він визнає існування саме іпотеки. Тому переривання перебігу позовної давності за вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки не перериває перебігу строку позовної давності за основним зобов`язанням, оскільки вимога про стягнення боргу за основним зобов`язанням і вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки є різними вимогами (основною та додатковою). Якщо виходи із того, що рішенням Красилівського районного суду від 14.09.2012 року про звернення стягнення на предметі іпотеки (квартиру) перервало перебіг позовної давності, то позивач в будь-якому разі пропустив його. Ч. 3 ст. 264 ЦК України передбачає, що після переривання перебігу позовної давності розпочинається заново. Як слідує із матеріалів справи рішення суду було винесено 14.09.2012 року, тому на наступний день перебіг позовної давності розпочався заново та закінчився 15.09.2015 року. Із позовом по даній справі позивач звернувся до суду 14.06.2022 року, тобто за межами строку позовної давності. Крім того, як слідує з матеріалів справи, які були досліджені під час судового засідання, 17.12.2015 року позивач звернувся до Красилівського районного суду із позовом про стягнення із [PERSON] та [PERSON] заборгованості за тим же кредитним договором (справа № 677/2466/15-ц. Ухвалою Красилівського районного суду від 14.05.2018 року зазначений позов залишено без розгляду. Дана ухвала суду набрала чинності 17.05.2018 року. Даний факт представником позивача у судовому засіданні не заперечувався. Згідно ч. 1 ст. 265 ЦК України, передбачено, що залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Тобто, звернення позивача до Красилівського районного суду із позовом про стягнення із [PERSON] заборгованості по справі № 677/2466/15-ц не перервало перебігу позовної давності про стягнення із [PERSON] заборгованості за вищезазначеним кредитом. Відповідно ч. 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи вищевикладене, доводи сторони позивача стосовно поважності причин пропуску звернення до суду з даним позовом судом не приймаються. За таких обставин, суд приходить до висновку, щодо відмовити у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення із [PERSON] заборгованості по кредитному договору № HMAWG100007420 від 24.05.2007 року у зв`язку із спливом строку позовної давності. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд відмовляє у задоволенні позову, а тому судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed