Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, зазначивши, що [INFO] в м. Носівка помер [PERSON] . Позивач на час смерті [PERSON] перебувала з ним в зареєстрованому шлюбі. [PERSON] заповіту не залишив. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, у встановлений законодавством шестимісячний строк подала до Носівської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, у зв`язку з чим Носівською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа до майна [PERSON] № 43 (номер у спадковому реєстрі: 2580992). У період перебування позивача і [PERSON] у шлюбі рішенням виконкому Носівської міської Ради народних депутатів Носівського району Чернігівської області № 118 від 30 серпня 1979 року «Про забудову та перебудову житлових будинків, хлівів, гаражів та літніх кухонь» [PERSON] було дозволено забудову житлового будинку по [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок фактично був збудований у 1980 році спільною працею і коштами [PERSON] та позивача, але не був введений в експлуатацію та не був у встановленому порядку зареєстрований. Постановою від 8 грудня 2020 року № 1022/02-31 державним нотаріусом Носівської районної державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений житловий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 9 березня 2023 року в цивільній справі № 741/28/22 у задоволенні позову позивача до Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно житловий будинок по [ADDRESS] було відмовлено. У цьому рішенні суд встановив, що спірний житловий будинок у встановленому законом порядку не був прийнятий в експлуатацію, а тому він вважається незавершеним будівництвом. Позивач вважає, що наявні підстави для визнання за нею прав і обов`язків забудовника житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , як в порядку спадкування цих прав (1/2 частини) після смерті [PERSON] , так і як за співвласником частки в спільному сумісному майні подружжя (1/2 частина). [PERSON] просила суд визнати за нею права та обов`язки забудовника житлового будинку [ADDRESS] . У судове засідання позивач та її представник адвокат Луєнко Ю.В. не з`явилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі та участі позивача. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для його відкладення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 1 серпня 1964 року [PERSON] та [PERSON] одружилися, що підтверджується матеріалами справи. З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконкому Носівської міської Ради народних депутатів Носівського району Чернігівської області УРСР від 30 серпня 1979 року № 118 [PERSON] був наданий дозвіл на будівництво приватного житлового будинку та господарських будівель за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні встановлено, що зазначений житловий будинок будувався спільною працею і коштами [PERSON] та [PERSON] у період їх шлюбу. Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР, який був чинним у період будівництва спірного житлового будинку та на момент смерті [PERSON] , майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. У судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON] , за заявою якої Носівською районною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 43/2003, що підтверджується матеріалами справи. 8 грудня 2020 року державний нотаріус Носівської районної державної нотаріальної контори виніс постанову, якою відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в [ADDRESS] , у зв`язку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до п. 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків і домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 95, реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. З копії технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що житловий будинок було збудовано у 1980 році. У судовому засіданні встановлено, що новозбудований житловий будинок у встановленому законом порядку не був прийнятий в експлуатацію та не був у встановленому порядку зареєстрований, а тому він вважається незавершеним будівництвом. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель органами державного архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Якщо об`єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, або право власності не було за ним зареєстроване, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов`язки, а саме: право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва; право завершити будівництво (як правонаступник спадкодавця - замінений у порядку спадкування забудовник); право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт; право одержати на своє ім`я свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності. Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 4 травня 2022 року, викладеної у справі № 372/4235/19, спадкоємець має право звернутись до суду з позовом про визнання за ним майнових прав забудовника як таких, що входять до складу спадщини. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що за позивачем підлягають визнанню права і обов`язки забудовника житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , як в порядку спадкування цих прав (1/2 частини) після смерті [PERSON] , так і як за співвласником частки в спільному сумісному майні подружжя (1/2 частина). За таких обставин суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved