Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Незамай Аліна Дмитрівна, яка діє в інтересах позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позов мотивовано тим, що 30 грудня 2023 року між Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (первісний кредитор далі ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів») та [PERSON] було укладено договір позики № 2556336. Згідно з п.1 Договору позики, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі - «Строк Позики»), шляхом їх перерахування па банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті https://clickcredit.ua/informaciya з повною\~інформацією щодо\~позичкодавця та\~його послуги,що передбачено ст.12 Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п.п.5.1 п.5 Договору позики). А також погодився, що до моменту підписання Договору позики вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику, за допомогою веб сайту та мобільного додатку «СlickСredit» (на умовах повернення позики в кінці строку позики) що розміщені на сайті https://clickcredit.ua/informaciya (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі, (п.п. 5.3. п. 5 Договору позики) Ці правила\~є публічною\~пропозицією (офертою)\~у розумінні\~ст.ст. 641,\~644\~ЦК України\~на укладення\~договору позики\~та визначають\~Порядок і\~умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення Договору. Відповідно до п. 21 Договору позики він укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №31 від 25.09.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в розмірі 29344,5 грн, з яких: 6984 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 22360,5 грн - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам договору позики, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, а тому відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за договором позики №2556336 від 30.12.2023 в розмірі в розмірі 29344,5 грн, з яких: 6984 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 22360,5 грн - сума заборгованості за відсотками. Посилаючись на викладене, умови договору та норми діючого законодавства просить задовольнити позов та стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 29344,5 грн., судові витрати у виді судового збору в розмірі 3028 грн, витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 1514 грн. Ухвалою суду від 08 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання 17.11.2025 року відкладено у зв`язку з відпусткою судді. У судове засідання представник позивача не з`явився. В позовній заяві просить розгляд справи проводити у його відсутності. У разі неявки відповідача у судове засідання не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, про час та місце розгляду справи повідомлений. Ухвалою суду від 03.12.2025 року постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Судом встановлено, що 30.12.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №2556336 (а. с. 6-9). Згідно умов даного договору, кредитодавець - ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» надало позичальнику 8000 грн строком на 19 днів за базовою процентною ставкою за перший день користування позикою 11,22% відсотків, базовою процентною ставкою з другого дня користування позикою 3% відсотка. Дата повернення позики 18.01.2024 року, орієнтовна загальна вартість позики 8912 грн (п.2 Договору). Проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за Договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного Договором /додатковими угодами ... (п.4 Договору). Первісний кредитор свої зобов`язання за договором позики виконав, перерахувавши 30.12.2023 на платіжну картку відповідача № [NUMBER] грошові кошти у сумі 8000 гривень, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» № КД-000028636/ТНПП від 13.05.2025 (а.с. 10). Згідно договору факторингу № 14/06/21/ від 14.06.2021 року, та додатковими угодами до нього №2 від 28.07.2021, №7 від 13.06.2021, №37 від 25.09.2024 року, ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передало право вимоги ТзОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (а. с. 12-18), згідно якого останнє набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики №2556336, що підтверджується актом прийому-передачі Реєстру боржників №31 від 25 вересня 2024 року та витягом з реєстру боржників №31 від 25 вересня 2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників №31 від 25.09.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором позики № 2556336 від 30.12.2023 в сумі 29344,5 гривень, з яких: 6984 гривень заборгованість за основною сумою боргу; 22360,5 гривень - заборгованість за відсотками. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 509 ЦК України \~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 5 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" (далі Закону) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514\~ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши укладення між сторонами Договору позики\~№ 2556336\~від \~30.12.2023\~року ,\~а також наявність заборгованості за ним, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за сумою наданої позики 6984 ( 8000- 1016 = 6984), враховуючи сплачену суму відповідачем 1016 грн . Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05.04.2023 року по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за "користування кредитом", так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). З наданих ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" розрахунків установлено, що за період поза межами строку кредитування, позикодавець продовжував нараховувати саме проценти за "користування кредитом". Позивачем в позовній заяві зазначено, що підтверджується доданими розрахунками заборгованості, що будь-якої неустойки за договором або інфляційних втрат та процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України відповідачу не нараховувалось. Як встановлено судом, строк кредитування був погоджений сторонами та становив за Договорами позики 19 днів. Доказів того, що позичальник на підставі п. 6 Договору позики ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту шляхом укладення додаткових договорів матеріали справи не містять. Пунктом 1.2 Договору позики чітко встановлений строки дії договору, можливості автоматичнох пролонгації строку дії договору умови Договору позики не містять. З огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним, тому проценти за користування коштами за Договором позики повинні нараховуватися з 30.12.2023 до 18.01.2024. Крім того, з наданого представником позивача розрахункув заборгованості за Договором позики установлено, що первісним позикодавцем здійснювалось нарахування відсотків за користування позикою перший день за ставкою 11,22 %, а з другого дня до дати повернення позики 3 % в день. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про споживче кредитування" законодавство про споживче кредитування в Україні ґрунтується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо надання послуг споживачам. Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1,00 %. Зміни до вказаної статті набули чинності з 24 грудня 2023 року відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг". Передбачений п. 17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою: 120 днів 2,5%, 120 днів 1,5%, поширюється лише на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання Законом чинності. Про це зазначено у ч. 2 розділу II Прикінцевих і перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг". Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Таким чином, укладаючи 30 грудня 2023 року Договору позики, який за своєю суттю є договором споживчого кредитування, позивач не мав права визначати проценту ставку в розмірі 11,22 % та 3% за кожен день користування кредитом, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% на день. Судом проведено власний розрахунок заборгованості [PERSON] відсотків протягом строку дії Договору позики за процентною ставкою 1%, яка складає: 8000 грн (сума позики) х 1% : 100 % х 19 (днів) =1520 грн; Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, надані позивачем витяги з реєстрів боржників до договорів факторингу не можуть уважатися належними доказами наявності такої заборгованості. Враховуючи наведене,\~суд дійшов\~висновку про\~часткове задоволення\~позовних вимог\~ТОВ "ФК\~"ЄФПБ"\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості в\~загальній сумі\~8504\~грн,\~зяких: 6984 грн заборгованість за сумою позики; 1520 грн заборгованість по відсотках; Частково задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 877,51 грн (8504/29344,5*3028 =877,51 ). Разом з тим, відмовити позивачу в стягненні з відповідача витрат, пов`язаних з розглядом справи в розмірі 1514 грн, оскільки вони не доведені належними, достатніми, допустимими доказами. На підставі ст.ст. 526, 549, 551, 554, 610, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: partial