Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частку квартири [ADDRESS] , яку вона успадкувала в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності їй [PERSON] , та членам її сім`ї матері [PERSON] та дочці [PERSON] . [INFO] її матір [PERSON] померла. Заповіту вона не склала, тому після її смерті відкрилась спадщина на усе належне їй на праві приватної власності майно, в тому числі на належну їй на праві приватної власності 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Крім неї спадкоємцем спадкового майна після смерті матері є відповідач по справі [PERSON] . На момент смерті матері вона постійно проживала та була зареєстрована разом із матір`ю, тому є такою, що прийняла спадщину. Відповідач [PERSON] на момент відкриття спадщини проживав разом із своєю сім`єю за іншою адресою, а саме у житловому будинку, який мати подарувала йому за місяць до своєї смерті. Відповідно, згідно з її волею та їх спільними усними домовленостями, частка в квартирі мала залишитися позивачці. Проте, відповідач після смерті матері подав у визначений законом шестимісячний термін до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Таким чином, вони з братом є належними спадкоємцями майна після смерті їхньої матері [PERSON] . Позивачка успадкувала 1/3 частку квартири, що належала її матері. Відповідно, за нею зареєстроване право спільної часткової власності на 1/6 частку квартири, тобто на половину спадщини. Відповідач [PERSON] оформляти спадщину та визнавати за собою право власності на 1/6 частку квартири не бажає і відмовляється, не дивлячись на неодноразові її звернення і прохання. Квартирою не цікавиться, участі у витратах за комунальні послуги по утриманню квартири не бере. Тобто він фактично відмовився від прийняття спадщини і на спадщину після смерті матері не претендує. Таким чином, вважає, що вона, як спадкоємиця першої черги, має право на спадкування 1/6 частки квартири, яку мав би успадкувати її брат відповідач по справі. Проте, оформити спадщину в нотаріальному порядку вона не може через те, що як вказувалося вище, є заява відповідача про прийняття спадщини. Враховуючи зазначені обставини, вона вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом. Ухвалою суду від 07 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено її розгляд проводити за правилами загального позовного провадження, визначено строки для подання заяв по суті справи, призначено підготовче судове засідання, задоволено клопотання позивача про витребування матеріалів спадкової справи по смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 23 жовтня 2025 року Володимирською державною нотаріальною конторою надано суду матеріали справи № 24/2018 по смерті [PERSON] за матеріалами якої встановлено, що крім позивачки спадщину в порядку спадкування за законом прийняв її рідний брат відповідач по справі [PERSON] . 03 листопада 2025 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Закревського І.В. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого зазначив, що від спадщини після смерті матері [PERSON] не відмовлявся і оформлятиме її на себе, у встановленому законом порядку. Також зазначив, що ніякої усної домовленості між ним та позивачкою щодо обставин про які зазначається вище, не було і не могло бути. 18 листопада 2025 року від позивача [PERSON] надійшла заява про те, що позовні вимоги підтримує повністю, зазначає що станом на день подання цієї заяви між нею та відповідачем досягнуто домовленості щодо спірної квартири, а саме нею сплачено відповідачу кошти за належну відповідачу частку у вказаній вище квартирі. Розгляд справи просила проводити у її відсутності. 18 листопада 2025 року від представника відповідача адвоката Закревського І.В. надійшла заява про визнання позову в повному обсязі, у зв`язку із сплатою позивачкою відповідачу грошові компенсації за належну йму частину квартири, відповідач відмовляється від своєї частки на користь позивача, просить прийняти дану відмову судом. Сторони у підготовче засідання не з`явилися, однак в матеріалах справи наявні їхні заяви датовані 18.11.2025 року про розгляд справи у їх відсутності. . Враховуючи те, що учасники справи в підготовче засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Зважаючи на те, що відповідачі визнали позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за результатами підготовчого провадження. Суд, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов таких висновків. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло від 28 березня 2005 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно 6886263 від 31.03.2005 р., квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної, спільної, сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджено копією свідоцтва про її смерть серії [NUMBER] , а отже її діти [PERSON] та [PERSON] вправі успадкувати все належне їй майно, оскільки є спадкоємцями першої черги за законом. За матеріалами витребуваної у Володимирської державної нотаріальної контори спадкової справи № 24/2018 щодо майна [PERSON] встановлено, що її діти [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину у встановленому порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно положень ст. 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 346 ЦК України, смерть власника є однією з підстав припинення права власності. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті. Згідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, судом встановлено, що позивачка [PERSON] є такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також встановлено, що згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України відповідач [PERSON] у встановлений законом строк подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 24/2018. Таким чином, спадщина була прийнята обома спадкоємцями у рівних частках: Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07.08.2025 р., Витягом з державного реєстру речових прав від 11.08.2025 р., витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 11.08.2025 р. стверджується, що позивачкою [PERSON] успадкована частина належного матері [PERSON] майна, яке складається з 1/3 частки вказаної вище квартири. Отже, відповідачу [PERSON] належить 1/6 частка квартири [ADDRESS] ,оскільки він у визначений шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 18.11.2025 року сторони досягли домовленості про перехід частки відповідача до позивачки в обмін на компенсацію, що виразилося у визнанні позову відповідачем. Відповідно до ч.3 ст. 1267 ЦК України спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Згідно з частиною 3 статті 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого з інших спадкоємців за законом. Заява відповідача про визнання позову в повному обсязі після отримання грошової компенсації є юридичним оформленням його волі щодо відмови від своєї 1/6 частки на користь позивачки, яка є спадкоємцем першої черги. Оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону (узгоджується зі ст. 1274 ЦК України) та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що існують законні підстави для задоволення позову на підставі статті 206 ЦПК України. Визнання за позивачкою права власності на 1/6 частку, яку мав успадкувати відповідач, забезпечує реалізацію досягнутої між сторонами домовленості та відновлення права позивачки на спадкове майно. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів того, що позивачка [PERSON] , що претендує за законом на спадкове майно після померлої матері [PERSON] , а відтак має право на успадкування всіх прав та обов`язків останньої, тож вимоги про визнання за нею у порядку спадкування за законом після смерті матері права власності на 1/6 частину квартири є цілком обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved