Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Короткий зміст позовним вимог У жовтні 2025 року представник позивача ТОВ ФК «ЄвроКредит» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 17 серпня 2021 року, який укладений з АТ «Мегабанк» (первісний кредитор) в розмірі 29401,14 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2420,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11200,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 17 серпня 2021 року між АТ «Мегабанк» та [PERSON] укладено Договір № TDB.2021.0011.23744 про приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank. В індивідуальній та публічній частинах Кредитного договору сторони погодили істотні умови договору. На виконання умов укладеного договору відповідачу встановлений кредитний ліміт до 200000,00 грн, зі строком користування 12 місяців, сплатою відсотків у пільговий період 0,001 грн, в базовий період - 56% річних. В порушення умов зазначеного договору відповідач належним чином не виконала своїх зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 17 серпня 2022 року утворилась заборгованість в сумі 29401,14 грн., яка складається з: 9985,15 грн. - заборгованість за кредитом, 19415,99 грн. - заборгованість по сплаті відсотків. 03 вересня 2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09 липня 2024 року, між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги. Крім того 27 грудня 2024 року між ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК «ЄвроКредит» укладено договір про відступлення прав вимоги № 1/12. Відповідно до умов договору ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» відступило свої права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄвроКредит» набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі було відступлено право вимоги за договором № TDB.2021.0011.23744 від 17 серпня 2021 року. ТОВ «ФК «Євро Кредит», як правонаступник, просить суд стягнути з відповідача заборгованість та судові витрати. Рух справи Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 жовтня 2025 року головуючим суддею у справі визначено суддю Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду від 29 жовтня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду на 08 грудня 2025 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 05 грудня 2025 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки через засоби поштового зв'язку, направленням sms - повідомлення. Копія ухвали суду про відкриття спрощеного позовного провадження надсилалась відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Проте, повернута без вручення, з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслала, про причину неявки суд не повідомила, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що 17 серпня 2021 року між АТ «Мегабанк» та [PERSON] укладено Договір № TDB.2021.0011.23744 про приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank. За умовами укладеного договору, [PERSON] відкрито поточний рахунок у гривні, на якому Банк встановив Доступний ліміт кредитної лінії у межах максимального ліміту кредитної лінії до 200000,00 грн, що встановлений у п.4. розділу «Запевнення та умови» кредитного договору. Спосіб надання кредиту - шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на Поточному рахунку Клієнта (п. 3 Паспорту споживчого кредиту). В індивідуальній та публічній частинах кредитного договору сторони погодили істотні умови договору: строк користування 12 місяців, сплатою відсотків у пільговий період 0,001 грн, в базовий період - 56% річних. В порушення умов зазначеного договору відповідач належним чином не виконала своїх зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 17 серпня 2022 року утворилась заборгованість в сумі 29401,14 грн., що складається з: 9985,15 грн. - заборгованість за кредитом (в тому числі построчена), 19415,99 грн. - заборгованість по сплаті відсотків, що доводиться випискою з особового рахунку. 03 вересня 2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09 липня 2024 року, між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги. Крім того 27 грудня 2024 року між ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК «ЄвроКредит» укладено договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. Відповідно до умов договору ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» відступило свої права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄвроКредит» набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі було відступлено право вимоги за договором № TDB.2021.0011.23744 від 17 серпня 2021 року. Відповідно до витягу з Додатку №1 до Договору № 1/12 про відступлення прав вимоги, укладеного 27 грудня 2024 року, до ТОВ «ФК «ЄвроКредит» перейшло право вимоги до боржника [PERSON] в розмірі 29401,14 грн. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України) Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Судом досліджена виписка АТ «Мегабанк» з особового рахунку відкритого на [PERSON] , з якого встановлено, що прострочений розмір кредитної заборгованості по договору № TDB.2021.0011.23744 від 17 серпня 2021 року становить 9985,15 грн, прострочена заборгованість по відсоткам 19415,99 грн. На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що обсяг заборгованості [PERSON] знайшов своє документальне підтвердження, тому підлягає стягненню на користь ТОВ «ФК «ЄвроКредит», як правонаступика в загальному розмірі 29401,14 грн. Щодо стягнення судових витрат Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно положень ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн, відповідно до платіжної інструкції № 3474 від 23 жовтня 2025 року. Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ ФК «Єврокредит» підлягають задоволенню, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати з оплати судового збору 2422,40 грн. Також, представник позивача просить відшкодувати позивачу понесені витрати на правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги № 1/07-25 року від 01 липня 2025 року, відповідно до умов якого виконавець взяв на себе зобов`язання надати замовнику визначену цим Договором правову допомогу щодо представництва та захисту прав, свобод та законних інтересів клієнта. Згідно Акту приймання-передачі наданих послуг від 14 серпня 2025 року, підписаного сторонами договору про надання правничої допомоги № 1/07-25 року від 01 липня 2025 року, адвокатом наведено перелік наданих юридичних послуг та їх вартість щодо вирішення спору про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] в загальному розмірі 11200 грн., за проведення юридичного та фінансового аналізу боржника -1200,00 грн та складання, підписання та подання до суду позовної заяви - 10000,00 грн. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. При визначенні розміру компенсації позивачу витрат на правничу допомогу суд враховує, що ціна позову становить 29401,14 грн, розмір витрат позивача на правничу допомогу становить 38% від ціни позову. Суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт. Дослідивши матеріали справи, надані позивачем докази витрат на правничу допомогу, обсяг наданих представником послуг, суд вважає, що наведений адвокатом обсяг послуг, їх вартістю 11200 грн. є не співмірним з ціною позову, справа є незначної складності, не потребує додаткового вивчення законодавства, будь-які докази проведення фінансового та юридичного аналізу боржника не надані, отже суд приходить до висновку, що заявлені витрати не відповідають критерію їх реальності, а їх розмір є завищеним. З урахуванням вимог розумності та справедливості, наявні підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача до 5000 грн.

Outcome: approved