Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі банк) звернулось в суд з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором про надання банківських послуг Monobank від 18.12.2020 року у розмірі 9364.86 гривень. В обґрунтування вимог банк вказує, що Monobank це мобільний додаток в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Зазначає, що 18 грудня 2020 року [PERSON] звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (далі - Договір). Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язався виконувати його умови. Окрім того, в Анкеті зазначено наступне: 6/ Прошу вважати наведений зразок мого власноручного підпису або його аналоги (у тому числі мій електронний підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті мені в Банку. Я засвідчую генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку з метою засвідчення моїх дій згідно з Договором. Також я визнаю, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Я підтверджую, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися мною та/або Банком з використанням електронного/удосконаленого електронного підпису. 11. Усе листування щодо цього Договору прошу здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов Договору. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 7 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,2 % на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом, з можливістю його коригування. Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), що має відображення у розрахунку заборгованості за Договором. Станом на 28.12.2022 у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п.п.5.17 п.5 Розділу II Умов, відбулось істотне порушення Клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 28 грудня 2022 року направив повідомлення пуш про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач на контакт не виходив та не погасив в повному обсязі прострочену заборгованість, в зв`язку з чим та відповідно до п.п. 5.18, 5.19 кредит став у формі «на вимогу». Посилаючись на наведене, просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом у розмірі 9364.86 грн станом на 20.11.2024 року, в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом 9364.86 грн. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 квітня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження . Відповідач надав суду відзив на позов. Вказує, що заперечує позовні вимоги. Позивач не надав первинних документів, що підтверджують операції, зазначені у виписці. Умови та правила обслуговування в АТ «Універсал Банк», які ним не підписані, не можна вважати складовою частиною спірного кредитного договору. У договорі відсутній графік платежів у розрізі сум погашення основного боргу, процентів, вартості всіх супутніх послуг та фінансових зобов`язань відповідача. Йому не було повідомлено інформацію зазначену у ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Вважає, що позивачем не дотримано порядку укладення електронного договору, встановлено законом. В матеріалах відсутні докази видачі кредитних коштів, погодження розміру процентів, їх зміни, строк кредитування. Застосований позивачем розмір процентів суперечить положенням Закону України «Про споживче кредитування» Посилаючись на наведене, просив відмовити у позові. У судове засідання представник банку не з`явився, хоча про час та місце його був повідомлений належним чином. Попередньо подав заяву про слухання справи за їх відсутності. Відповідач та його адвокат Майка М.Б. заперечили щодо задоволення позову, з підстав викладених у відзиві. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. 18 грудня 2020 року [PERSON] підписав «Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг», в якій зазначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (далі - Договір) . Підписавши Анкету-заяву Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови (п.1) [PERSON] просив відрити поточний рахунок у банку № [NUMBER] (п. 2). Просив становити кредитний ліміт на суму зазначену у мобільному додатку, пільговий період 62 дні. Уразі виходу із пільгового періоду на кредит буде нараховуватись процента ставка 3.1 % на місяць (п. 3). Згідно із положеннями п. 3 анкети-заяви, відповідач беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Окрім того, в Анкеті зазначено наступне: Прошу вважати наведений зразок мого власноручного підпису або його аналоги (у тому числі мій електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті мені в Банку. Я засвідчую генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення моїх дій згідно з Договором. Також я визнаю, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Я підтверджую, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися мною та/або Банком з використанням електронного/ електронного цифрового підпису (6). Усе листування щодо цього Договору прошу здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов Договору (п.9). До матеріалів справи долучено Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank /Universal Bank. Інформаційною довідкою Чорна картка monobank передбачено тарифи обслуговування кредитних карт Чорна картка monobank, умови та порядок користування карткою, порядок нарахування процентів та штрафних санкцій (а.с. 27-28). До матеріалів справи долучено паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank (а.с. 29-31). Відповідно до довідки АТ «Універсал Банк» про наявність рахунку від 20.11.2024 встановлено, що у [PERSON] є відкритий рахунок у банку № [NUMBER] , тип рахунку - чорна картка, валюта- гривня, платіжна картка [NUMBER] , активна до 09/24. Згідно довідки АТ «Універсал Банк» від 20.11.2024 року про розмір встановленого ліміту слідує, що розмір встановленого кредитного ліміту [PERSON] через мобільний застосунок за Договором про надання банківських послуг «Монобанк» від 18.12.2020 року за карткою [NUMBER] встановлювався кредитний ліміт 18.12.2020 року 7000 грн. Згідно наданої виписки про рух коштів по рахунку [NUMBER] , клієнт [PERSON] , період 18.12.2020 -20.11.2024 року, на якому зафіксовано як витрати, так і надходження коштів по рахунку, зокрема, - сума витрат 84 450.86 грн, сума зарахувань 75 086 грн, заборгованість станом на 01.11.2022 року 9364.86 грн. З виписки по рахунку та розрахунку заборгованості також встановлено, що відповідач активно користувався наданими йому позивачем коштами, частково здійснював погашення заборгованості, а також банком було нараховано проценти у розмірі 37,2 % річних, 3,1 % в місяць у період з 26.10.2021 року по 01.11.2022 року. У поясненнях до виписки про рух коштів на рахунку, додаткових поясненнях позивач зазначив, що сума заборгованості складається із кредитного ліміту 7000 грн та суми офердрафту (мінусу по картці), яка становить 2364.86 грн. Овердрафт виник коли на рахунку клієнт не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, тому заборгованість збільшується на суму заборгованості по відсотка, неустойці. Банк надає кредит згідно з Договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме, відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з Тарифами. У зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської картки, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку, як вбачається із виписки про рух коштів та розрахунку заборгованості, виникла така заборгованість. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши в сукупності наявні у справи докази, заслухавши пояснення відповідача, доходить такого висновку. Відповідно до вимог статті 629 ЦК України, договір є обов`язковий для виконання сторонами. Відповідно до вимог статтей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частини першої статті 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частини перша та друга статті 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору). Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України). Згідно з вимогами статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 18 лютого 2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, кредитор має право вимагати виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів». Як встановлено з матеріалів справи, в анкеті-заяві від 18 грудня 2020 року [PERSON] просив відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт зазначений у мобільному додатку. Пільговий період 62 днів. У разі виході із пільгову періоду, сторони погодили сплату процентів у розмірі 3,1 % на місяць. Наявні в матеріалах справи Умови і правила надання банківських послуг, паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, [PERSON] не підписані, в тому числі і електронним цифровим підписом, а тому, згідно з роз`ясненнями, що викладені в постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17, з огляду на їх мінливий характер, такі Умови та Правила не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін. Встановлено, що на підставі вказаної анкети-заяви [PERSON] 18. 12.2020 року на його картковий рахунок у банку було надано кредитний ліміт на суму 7000 грн, що підтверджується випискою по рахунку [PERSON] , який відкритий у банку. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок у розмірі 7000 грн, користувався кредитними коштами та періодично погашав заборгованість (хоча і не у повному обсязі), що підтверджується наданим банком розрахунком заборгованості. При цьому, сторонами також погоджено розмір відсоткової ставки у анкеті-заявці 3.1 % в місяць. А тому доводи відповідача з цього приводу не знайшли свого підтвердження. Відповідач не заперечував проти отримання кредитних коштів, не надав доказів на підтвердження цього та не навів свого контррозрахунку, не оспорює отримання кредитних коштів та користування ними. З виписку про рух коштів по рахунку відповідача також встановлено, що відповідач активно користування наданими банком коштами та частково повертав заборгованість. При цьому, банком починаючи із 31.10.2021 по 01.11.2022 року було нараховано проценти у розмірі 3.1 % в місяць, які погоджені сторонами у заявці, та були сплачені відповідачем. Вимог про стягнення інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, установлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, банк не пред`явив. Щодо розміру заборгованості за кредитним договором, то відповідно до виписки по картковому рахунку [PERSON] , яка є первинним бухгалтерським документом, станом на 01.11.2022 року витрати відповідача складають 84450,86 грн, а зарахування 75 086 грн. Таким чином сума не повернутих відповідачем коштів банку за кредитним договором складає 9364.86 грн (84450.86 75086 грн). Надані позивачем докази відповідачем не спростовані, своїх контррозрахунків відповідач не надав, фактично зводячи доводи до того, що банк неправомірно нарахував відсотки за користування кредитом, які як зазначалось вище спростовуються матеріалами справи. Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг Monobank від 18.12.2020 року в розмірі 9364.86 грн. Доказів, які б спростовували правильність наданого банку розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано. Суд не може погодитись із доводами відповідача про те, що позивач не надав суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту перерахування кредитних коштів відповідачеві, оскільки такі доводи спростовуються наданою суду випискою по рахунку відповідача, в якій відображено рух коштів, а саме як встановлення кредитного ліміту, так і використання кредитних коштів відповідачем . Наявна в матеріалах справи виписка по рахунку, за якою обліковуються кошти клієнта банку, в сукупності з іншими доказами, зокрема, розрахунком заборгованості, підтверджують наявність заборгованості відповідача за виданим кредитом. У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20 зазначено, що виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Це відповідає положенням статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Згідно позиції Верховного Суду, зазначеної у постанові від 15.01.2025 року у справі №753/16762/15-ц факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявками на переказ готівки, тощо. Крім цього, у вищезгаданій постанові колегія суддів касаційного суду виснувала, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, містять записи про операції, здійснені протягом операційного дня та є підтвердженням виконаних за день операцій. З вищезазначеного слідує, що саме з виписки про рух коштів чітко видно, що відповідач користувався кредитними коштами, вносив кошти, здійснював поповнення картки та знімав готівку в банкоматі, а тому погодився з усіма істотними умовами Договору, який укладений між ним та банком. Верховний Суд у постанові від 22.04.2024 року у справі №559/1622/19 виснував, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню. При цьому, як зазначав Верховний Суд у постановах від 26 вересня 2018 року у справі № 159/2146/15-ц та від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову. Отже, відповідач не надав суду доказів, які б підтверджували відсутність обов`язку перед банком сплачувати заборгованість, а тому суд доходить висновку про доведеності позовних вимог в частині кредитної заборгованості [PERSON] перед АТ «Універсал банк». Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», відповідно до якого вимоги позову щодо розміру заборгованості є доведеними у разі, коли стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, заявлений стороною позивача. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, користувався кредитними коштами та періодично погашав, що підтверджується наданим банком розрахунком заборгованості. Надані позивачем розрахунки відповідачем не спростовані, своїх розрахунків відповідач не надав. Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність позовних вимог та їх задоволення. Доводи відповідача про те, що позивач безпідставно та неправомірно збільшив суму заборгованості понад встановлений кредитний ліміт у розмірі - 7000 грн, суд не приймає до уваги, адже відповідно до п. 3 Анкети-заяви підписанням договору відповідач беззастережно погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку збільшувати/зменшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, погодив сплату процентів у розмірі 3,1 % в місяць. Безпідставними також є твердження відповідача щодо максимального розміру денної процентної ставки 1 % встановленої ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», оскільки такі положення Закону набрали чинності у грудні 2023 року, договір укладений 2020 році, проценти нараховані у період з 2021 по 01.11.2022 року. Обґрунтовуючи своє рішення, суд також приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача необхідно стягнути 3028 грн судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved