Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. До суду 19.09.2025 надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування поданого позову позивачем зазначено про те, що 20 січня 2023 року між нею, [PERSON] у Козятинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зареєстровано шлюб, актовий запис № 13 від 20.01.2023 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.07.2024 року (видане повторно). На момент подання позову в провадженні Козятинського міськрайонного суду перебуває позовна заява про розірвання шлюбу між подружжям. У шлюбі народився їх син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Позивач вказує, що не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною яка не досягла трирічного віку, отримує невелику допомогу, на яку з сином і проживає, однак коштів на її повноцінне проживання, харчування та їх з сином утримання не вистачає. У зв`язку із викладеним, просила суд стягнути з відповідача аліментів на утримання дружини в розмірі його заробітку, щомісячно починаючи з дня подання заяви та до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач, 27.10.2025 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що Позивачем не було надано доказів стосовно її матеріального стану, розміру її доходів. Вказує, що відповідно до судового наказу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області у справі № 133/3478/25 від 12.09.2025, з Відповідача наказано стягувати на користь Позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , а у випадку задоволення позовних вимог з Відповідача в сукупності буде стягуватись значна сума від всіх його видів заробітку (доходу), що призведе до порушення його прав та інтересів, а також прав та інтересів інших осіб, які знаходяться на утриманні Відповідача. Відповідач є членом сім`ї багатодітної родини, доходів батьків не вистачає для забезпечення нормальної життєдіяльності великої родини, окрім цього мати Відповідача з червня 2020 року не отримувала жодних доходів, а батько Відповідача [PERSON] , з квітня 2025 року не отримує жодних доходів (підтверджується відповідними довідками ОК-7, що додаються до відзиву на позовну заяву) а відтак він вимушений фінансово допомагати. З урахуванням викладеного, вважає вимоги Позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. До суду 19.09.2025 надійшла вищезазначена позовна заява. Ухвалою суду від 02.10.2025 відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. До суду 17.10.2025 надійшла заява про вступ у справу представника Відповідача, адвоката Ковальчука А.О. До суду 27.10.2025, з клопотанням про продовження строку надання відзиву, надійшов відзив на позовну заяву з додатками. Клопотання судом задоволено. Сторони не заперечували. До суду 30.10.2025 надійшла відповідь на відзив. До суду 03.11.2025 надійшло заперечення на відповідь на відзив. До суду 02.12.2025 надійшли заяви від сторін про розгляд позовної заяви без їх участі. (Від представника Відповідача отримана телефонограма, що у зв`язку із відключенням світла можливості подати заяву про розгляд справи без їх участі в системі "Електронний Суд" немає. Водночас, в телефонному режимі просив розгляд справи проводити без їх участі). Позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги не визнав. Інші заяви та клопотання від учасників справи, у тому числі про витребування доказів, до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 20 січня 2023 року між Позивачем та [PERSON] у Козятинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зареєстровано шлюб, актовий запис № 13 від 20.01.2023 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.07.2024 року (видане повторно). На момент подання позову в провадженні Козятинського міськрайонного суду перебуває позовна заява про розірвання шлюбу між подружжям. У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 02.02.2023 Бердичівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис 997 від 02.02.2025. У судовому засіданні сторони не заперечували та визнали, що [PERSON] проживає разом із матір`ю та перебуває на утриманні батьків. З копій витягів з реєстру територіальної громади від 09.09.2025 року та 19.09.2023 вбачається, що малолітній син [PERSON] , зареєстрований та проживає разом з Позивачкою у [ADDRESS] . Так, відповідно до судового наказу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області у справі № 133/3478/25 від 12.09.2025, з Відповідача наказано стягувати на користь Позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів. Початок стягнення аліментів визначено з 11.09.2025. Судом встановлено, що відповідач, [PERSON] є працездатною особою, військовослужбовцем, що підтверджується довідкою про грошове забезпечення №4616 від 29.10.2025, де зазначено що останній дійсно працює у військовій частині [NUMBER] . Дохід [PERSON] за період з 01.05.2025 по 29.10.2025 склав 547\~323,69, у тому числі 516 832,40. Тобто, на час розгляду справи середній розмір доходу (до видачі) відповідача складає - 86 138 грн. Відповідач є членом сім`ї багатодітної родини, зокрема, відповідно до відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 96 від 30.09.2025, за однією адресою з Відповідачем, а саме: [ADDRESS] , проживають брати та сестри Відповідача, а також його мати, батько та бабуся: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] [INFO] ; [PERSON] [INFO] ; [PERSON] [INFO] ; [PERSON] [INFO] ; [PERSON] [INFO] . Водночас суд відхиляє твердження Відповідача щодо утримання своїх братів та сестер, а також непрацюючих батька та матері. Батьки Відповідача [PERSON] та [PERSON] є працездатними особами (доказів їх непрацездатності суду не надано), а тому фінансова підтримка своєї родини та батьків є правом, а не обов`язком Відповідача. Відтак, зміст спірних правовідносин, що виникли між позивачем і відповідачем, полягає у сімейно-правових відносинах, пов`язаних із правом позивача на утримання дружини, а саме у сплаті аліментів, що стягуються з чоловіка на утримання дружини (у тому числі після розірвання шлюбу), з якою проживає дитина віком до трьох років. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Розглянувши позовну заяву, взявши до уваги аргументи сторін, дослідивши наявні письмові докази на предмет їх належності, допустимості та достовірності, як кожного доказу окремо, та і у сукупності та взаємозв`язку, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Згідно зі ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Згідно з ч. ч. 8-10 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 75 Сімейного кодексу України, дружина чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін, як це передбачено ч. 4 ст. 15 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 18 СК України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Крім того, згідно з ч. 5 ст. 49 СК України, дружині-матері мають бути створені у сім`ї умови для поєднання материнства із здійсненням нею інших прав та обов`язків. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно з положеннями ч. 4 ст.84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до Постанови КЦС ВС від 27.05.2020 в справі № 712/4702/19 (61-929 св20), право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч. 1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19). В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. При вирішенні питання про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, військовослужбовцем, має належний та достатній дохід для утримання дружини, яка перебує у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дружини керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що враховуючи відсутність у позивача самостійного доходу, та відсутність доказів неможливості надання чоловіком матеріальної допомоги, останній має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині до досягнення дитиною трирічного віку. Суд дійшов висновку, що встановлення аліментів на утримання дружини у розмірі 1/4 від усіх доходів Відповідача, за умови що він уже сплачує 1/4 частину доходу на дитину, порушить справедливий баланс між інтересами платника аліментів і Позивача. Тому вимоги позову підлягають частковому задоволенню. Щодо судових витрат Згідност.141ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що при звернені до суду позивач звільнена від сплати судового збору, позовні вимоги задоволені частковол, з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Outcome: partial