Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

28 липня 2025 року адвокат Ляшенко М.Д. звернувся до суду в інтересах [PERSON] із позовною заявою до Головного управління національної поліції України в Миколаївській області, Прокуратури Миколаївської області, Державної казначейської служби України, про стягнення моральної шкоди за період перебування під слідством. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 07.09.2019 року відносно [PERSON] до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1\~ст. 246 КК України\~та розпочато кримінальне провадження №120191150240000432. 17 серпня 2021 року Казанківським районним судом Миколаївської області було ухвалено вирок, яким [PERSON] було визнано невинуватим та виправдано у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 246 КК України, у зв`язку із недоведеністю вчиненого ним пред`явленого обвинувачення. Виходячи з наведеного, позивач просив суд стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 717 696,00 грн із розрахунку: 384,00 грн розмір денної шкоди *1869 днів перебування під слідством та судом = 717 696,00 грн. Окрім цього, позивач вказував, що ним було сплачено гонорар адвокату під час досудового розслідування в розмірі 20 000,00 грн та під час судового провадження в розмірі 20 000,00 грн, у зв`язку із чим, просив суд стягнути з відповідачів 40 000,00 грн витрат на професійну допомогу під час кримінального провадження. Також, позивач вказував, що належне йому майно перебувало під арештом до 09.04.2025 року та під час його повернення з`ясувалося, що відсутній набір інструментів (набори ключів, головок, 2 монтіровки, гідравлічний домкрат, електричний компресор) загальною вартістю 16 551,00 грн, у зв`язку із чим позивач просив стягнути з відповідачів майнову шкоду за викрадене майно у розмірі 16 551,00 грн. Між цим, в позовній заяві також було заявлено позовну вимогу щодо винесення окремої ухвали відносно слідчого ГУНП в Миколаївській області та прокуратури Миколаївської області [PERSON] за вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 372 КК України за незаконний арешт належного позивачу майна та його викрадення. Ухвалою суду від 30.07.2025 року провадження у справі було відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 26.08.2025 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до розгляду по суті. Рішенням суду від 24 листопада 2025 року позовні вимоги були задоволені частково, ухвалено: Стягнути з Державного бюджету України на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) 416 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди за період перебування під слідством та судом. Стягнути з Державного бюджету України на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) 40 000,00 грн на відшкодування витрат у зв`язку з наданням юридичної допомоги. Стягнути з Головного управління національної поліції України в Миколаївській області (54001, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Декабристів, 5, ЄДРПОУ 40108735) в дохід держави судовий збір у розмірі 1 517,52 грн. Стягнути з Прокуратури Миколаївської області (54001, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Спаська, 28, ЄДРПОУ 02910048) в дохід держави судовий збір у розмірі 1 517,52 грн. Стягнути з Державної казначейської служби України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, ЄДРПОУ 37567646) в дохід держави судовий збір у розмірі 1 517,52 грн. Між тим, вимогу щодо винесення окремої ухвали відносно слідчого ГУНП в Миколаївській області та прокуратури Миколаївської області [PERSON] за вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 372 КК України за незаконний арешт належного позивачу майна та його викрадення не вирішено. За змістом\~ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом невирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених\~статтею 430 цього Кодексу. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступні обставини. Як вбачається з матеріалів справи, 07 вересня 2019 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України за фактом повідомлення про проведення незаконної порубки лісу (дерев) поблизу с. Миколо-Гулак Казанківського району, у зв`язку із чим було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12019150240000432. З повідомлення про підозру вбачається, що [PERSON] був повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України 20.05.2020 року. З протоколу огляду місця події від 07.09.2019 року вбачається, що слідчою [PERSON] була оглянута земельна ділянка, розташована на відстані 3 км від села Миколо-Гулак, де мається посадка дерев на грунті якої знаходяться спиляні колони дерев та бензопила марки «FA-45SForesta». З доданих до протоколу фотозображень вбачається речі, вказані у протоколі огляду. З протоколу огляду місця події від 07.09.2019 року вбачається, що слідчою [PERSON] вбачається, що об`єктом огляду є автомобіль, марки «РАФ 22031», білого кольору, д.н.з. [NUMBER] , розташований в лісопосадці на відстані 3 км від села Миколо-Гулак в якому маються пиляні колоди дерев. З доданих до протоколу фотозображень вбачається автомобіль та колоди дерев у салоні автомобіля, про що було вказано у протоколі огляду. Ухвалою слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 11.09.2019 року у кримінальному провадженні № 12019150240000432 було накладено арешт на автомобіль, марки «РАФ 22031», д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] та який використовував [PERSON] , бензопилу, марки «FA-45SForesta» та пиляні стовбури (колоди) дерев. Вироком Казанківського районого суду Миколаївської області від 17.08.2021 року, залишеним без змін ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 13.02.2025 року [PERSON] було визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України та виправдано у зв`язку із недоведеністю вчинення ним зазначеного кримінального правопорушення. Як вбачається з акту приймання передачі транспортного засобу від 09.04.2025 року позивачу було повернуто автомобіль, марки «РАФ 22031», д.н.з. [NUMBER] , який зберігався на території СПД № 1 ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області. З листа ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області від 07.08.2025 року № 147025-2025 вбачається, що в провадженні слідчого відділення відсутні кримінальні провадження за зверненням [PERSON] з приводу викрадення майна з автомобіля, марки «РАФ 22031», д.н.з. [NUMBER] . На підтвердження втрачених речей (набори ключів, головок, 2 монтіровки, гідравлічний домкрат, електричний компресор) позивачем додано до позовної заяви зображення з Інтернет ресурсів відповідних інструментів із визначенням їх вартості. Встановивши наведені обставини, суд вирішючи питання щодо винесення окремої ухвали відносно слідчого ГУНП в Миколаївській області та прокуратури Миколаївської області Шинкарюк Р.Ю. за вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 372 КК України за незаконний арешт належного позивачу майна та його викрадення, враховує наступне. Так, за змістом ч.1 ст. 262 ЦПК України вказано, щосуд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. За змістом\~ч.ч.5,6\~ст.\~262\~ЦПК України\~в окремій\~ухвалі суд\~має зазначити\~закон чи\~інший нормативно-правовий\~акт (у\~тому числі\~його статтю,\~пункт тощо),\~вимоги якого\~порушено,\~і в\~чому саме\~полягає порушення. Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно. Тобто, окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли. Правовими підставами постановлення окремої ухвали є виявлені під час розгляду справи порушення матеріального або процесуального закону; встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень. За наявності цих двох правових підстав у сукупності суд має право постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли вчиненню виявлених порушень. Окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Водночас, суд може в окремій ухвалі зазначити, елементи якого складу правопорушення слід перевірити. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для постановлення окремої ухвали немає. У постанові Верховного Суду від 12.04.2018 у справі №761/32388/13-ц (провадження № 61-3251св18) зазначено, що при вирішенні питання про постановлення окремої ухвали суд має виходити з того, що мають бути виявлені порушення закону. Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є дискреційними повноваженнями суду і є його правом, а не обов`язком. У постанові Верховного Суду від 16.04.2025 року у справі № 320/8487/24 роз`яснено, що Окрема ухвала суду може бути постановлена виключно щодо обставин, які були безспірно встановлені під час розгляду справи і стосуються виявлених порушень, а не безпосередньо предмета спору, який вирішується основним судовим рішенням. Між тим, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття\~5 ЦПК України). Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.\~ Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Тлумачення вказаних норм права свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Загальний перелік способів захисту цивільного права та інтересів визначені у статті 16 ЦК України, в якій зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18; від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, провадження № 12-187гс18; від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, провадження № 14-338цс18;від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, провадження№ 14-364цс19; від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19, провадження№ 12-84гс20 та інших), на які зокрема посилався й прокурор у касаційній скарзі. Як вбачається з матеріалів справи, позивач через свого представника звернувся до суду із позовними вимогами про стягнення моральної та матеріальної шкоди, де також просив винести окрему ухвалу відносно слідчого, яка на думку позивача вчинила неправомірні дії з арешту майнв та подальше викрадення майна із транспортного засобу. Натомість, суд не вбачає підстав для задоволення даної позовної вимоги з огляду на те, що такий спосіб захисту прав та інтересів позивача не є ефективним та не відповідає, як змісту права чи інтересу позивача, за захистом якого він звернувся до суду, так характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, на думку суду, обраний позивачем спосіб захисту не забезпечує самого захисту його прав та інтересів у спосіб винесення окремої ухвали та не усуває наслідки допущених порушень відносно позивача, у зв`язку ізчим в задоволенні позовної вимоги в цій частині слід відмовити позивачу з причин обрання ним неналежного та неефективного способу захисту своїх прав та інтересів. Виходячи з наведеного вище,

Outcome: dismissed