Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала в шлюбі з 12 березня 2021 року, який було розірвано рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 01 червня 2023 року по справі № 578/633/23. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . На даний момент дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дитини, матеріальну допомогу не надає. Їй стало відомо, що у відповідача є інші діти на утриманні, зокрема від іншого шлюбу, однак це не звільняє його від обов`язку брати участь у матеріальному забезпеченні їхньої спільної дитини. Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16 липня 2025 року відкрито провадження у вказаній справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи з призначенням судового засідання 30 жовтня 2025 року о 09 год. 30 хв. 11 серпня 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що позовна заява є необґрунтованою і безпідставною. Вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки між сторонами відсутній реальний спір щодо утримання дитини. Відповідач належним чином та добровільно здійснює фінансове забезпечення дитини, щомісячно надаючи грошові кошти у вигляді аліментів у розмірі, що відповідає потребам дитини та матеріальним можливостям сторін. Повідомляє, що рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 01 червня 2023 року по справі № 578/633/23 між сторонами розірвано шлюб. Внаслідок цієї обставини відповідач розпочав щомісячну добровільну сплату аліментів на дитину у розмірі від 5000 грн, що підтверджується випискою від 07 липня 2025 року. Виплати здійснюються постійно та регулярно, що підтверджується наявними доказами. Крім того, відповідач бере участь у вихованні дитини, забезпечує її побутові потреби, купує одяг, шкільне приладдя, оплачує лікування та інші необхідні витрати. Відтак, вимоги позивачки є безпідставними, оскільки аліменти вже фактично сплачуються, а отже відсутній правовий спір, що підлягає розгляду в судовому порядку. Позивачка не зверталася до відповідача з претензіями щодо несплати чи недостатності розміру аліментів. Крім того, вимога позивачки про стягнення аліментів у розмірі 1/4 від усіх доходів відповідача є надмірною та необґрунтованою, враховуючи особисті та сімейні обставини відповідача. Зазначає, що після розірвання шлюбу з позивачкою відповідач повторно одружився, що вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 31 травня 2024 року. Від вказаного шлюбу у відповідача є дитина [PERSON] , [INFO] . Нова сім`я відповідача потребує постійного матеріального забезпечення, турботи, догляду, витрат на харчування, одяг, лікування та інше. Відповідач виконує батьківські обов`язки в повному обсязі, не ухиляється від утримання ні цієї дитини, ні дитини сторін. Відповідач частину заробітку витрачає на забезпечення потреб своєї нової сім`ї, у тому числі малолітньої дитини. У зв`язку з цим сплата аліментів у розмірі 1/4 від доходу є надмірним фінансовим навантаженням і може негативно позначитися на здатності відповідача забезпечувати життєво необхідні потреби як своєї дитини від другого шлюбу, так і власного існування. Вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки від доходу є необґрунтованими і такими, що не враховують реальний матеріальний стан відповідача та його зобов`язання перед іншими утриманцями. Ураховуючи викладене, вважає позов про стягнення аліментів таким, що не підлягає задоволенню з огляду на такі обставини: відсутність спору між сторонами. Відповідач добровільно та регулярно сплачує аліменти на утримання дитини, що підтверджується відповідними доказами. Позивачка не зверталася з претензіями щодо розміру чи нерегулярності виплат, що свідчить про відсутність правового конфлікту, який потребує судового втручання; факт належного виконання обов`язків щодо утримання дитини. Окрім грошових переказів, відповідач бере участь у забезпеченні потреб дитини: оплачує лікування, купує одяг, забезпечує дозвілля тощо. Така поведінка відповідає вимогам Сімейного кодексу України і підтверджує належне виконання батьківських обов`язків; неможливість сплачувати аліменти у розмірі 1/4 доходу. Відповідач має нову сім`ю та ще одну малолітню дитину, яка також потребує утримання. Відповідно до ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів зобов`язаний враховувати наявність інших осіб, яких утримує відповідач, а також його матеріальний стан. З огляду на це, стягнення аліментів у розмірі 1/4 доходу суперечить принципам справедливості та розумного балансу інтересів усіх утриманців; порушення принципу пропорційності. Встановлення фіксованої частки аліментів без врахування реального доходу, фінансових можливостей відповідача та наявності інших осіб на утриманні призведе до необґрунтованого фінансового навантаження. Це не відповідає принципу найкращих інтересів дитини та може ускладнити належне виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо обох дітей. Просить суд відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог (а.с.36-38). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 03 жовтня 2025 року витребувано відомості про всі види доходу сторін у справі. Протокольною ухвалою суду 03 жовтня 2025 року розгляд справи відкладено до 05 грудня 2025 року 09 год. 30 хв. у зв`язку з витребуванням доказів. 29 жовтня від позивачки надійшли письмові пояснення у справі, в яких зазначає, що відповідач, дійсно, надавав їй кошти на утримання дитини у розмірі 5000 грн, проте платежі були не регулярні. Крім цього, вважає, що та сума коштів, яку він перераховував не є достатньою для забезпечення гідного рівня життя дитини. Відповідач має фінансову змогу надавати кошти на утримання дитини у більшому розмірі. Тому встановлення аліментних платежів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача є справедливим та оптимальним заходом, адже розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а рівень життя дитини має бути достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Такий рівень вона одна не може забезпечити, тому батько, який здоровий та працездатний, повинен сплачувати аліменти та відповідно брати участь в утриманні дитини. Крім цього, звернення до суду з позовом про стягнення аліментів обумовлене тим, що дитині необхідне систематичне матеріальне забезпечення, тому платежі мають бути регулярні, щомісячні, визначені судом, та стягнені органами ДВС у встановленому законом порядку. В такому випадку вона буде впевнена, що процес стягнення аліментів з відповідача контролюється державними органами та у випадку відмови відповідача від матеріального утримання дитини, до нього будуть застосовані заходи примусового стягнення аліментів, включаючи стягнення заборгованості, пені, арешт рахунків, позбавлення права керування транспортним засобам та інші заходи примусу. Відповідач є військовослужбовцем ЗСУ та відповідно отримує грошове забезпечення. Тому його матеріальне становище дозволяє забезпечувати дитину. Щодо наявності ще однієї малолітньої дитини у відповідача, то вважає, що цей факт не є підставою для звільнення від обов`язку сплачувати аліменти на нашого спільного з відповідачем сина. Розмір платежів на рівні 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача є справедливим та таким, що відповідає фундаментальним принципам міжнародного права, а також, національному законодавству у сфері захисту прав дитини (а.с.49-50). В зазначене судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, але в судове засідання не з`явився. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено,\~що сторони\~12\~березня 2021\~року уклали\~шлюб (а.с.\~5)\~та мають\~малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження (а.с. 6), а також не заперечуються відповідачем. 01 червня 2023 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 01 червня 2023 року у справі № 578/633/23 (а.с. 26-28). 31 травня 2024 року відповідач [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.31). Від цього шлюбу відповідач має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.32). Судом досліджені відповіді № 1950362 та № 1950399 від 30 жовтня 2025 року, які отримані за ухвалою суду від 30 жовтня 2025 року з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, щодо розміру доходів [PERSON] та [PERSON] за період з 1 кварталу 2024 року по 3 квартал 2025 року (а.с. 53-54, 55-56). За ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За нормами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, військовослужбовець, доказів на предмет скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я, як платника аліментів, що б унеможливлювали сплату ним аліментів на утримання малолітньої дитини\~ не надано. Суд не приймає до уваги доводи відповідача з приводу добровільної сплати ним аліментів, оскільки належних та допустимих доказів, які б вказували про погодження розміру грошових коштів з позивачкою в сумі 5000 грн. 00 коп., суду не надано. З вказаного вбачається, що відповідач має об`єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання малолітнього сина сторін, в той же час, з огляду на те, що він має на утриманні, крім дитини сторін, малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у розмірі 1/6 заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів на утримання малолітньої дитини буде розумним і співмірним з матеріальними можливостями відповідача та не призведе до погіршення його матеріального становища. За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Зазначений позов поданий до суду 10 липня 2025 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову та, оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial