Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

[PERSON] \~звернулася в\~суд з\~даним позовом,\~в якому\~просить визначити\~їй додатковий\~строк \~для подання\~ заяви\~про прийняття\~ спадщини\~ після\~смерті \~ [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] ,\~строком на\~ три\~місяці з\~дня набрання\~ рішенням\~суду \~законної сили.\~ Позовні вимоги обгрунтовані тим, що [INFO] померла [PERSON] , актовий запис про смерть № 155 від 09.03.2022 року. Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема земельну ділянку (пай) розміром 2.30 га (Державний акт на право приватної власності на землю серії IV - ВН № 024775), яка розташована на території Баланівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, та яка згідно свідоцтва про право на спадщину серії ВТ 963513 від 19.11.2012 року, належить [PERSON] 29.09.2015, [PERSON] , було складено заповіт, згідно якого вона заповідає земельний пай, який розташований на території Баланівської сільської ради Бершадського району Вінницької області (Державного акту на право приватної власності на землю серії IV - ВН № 024775), [PERSON] , [INFO] . Даний заповіт посвідчений секретарем виконкому Баланівської сільської ради Бершадського району Вінницької області Устяк Л.В. та зареєстрований у реєстрі за № 76. На даний час даний заповіт не скасований та є дійсним. 14.08.2025 року, [PERSON] , звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , але згідно листа № 807/02-14 від 14.08.2025 року, приватним нотаріусом Роздільнянської нотаріальної контори Одеської області Патраманської Л.М., позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. [PERSON] пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини у зв`язку з необізнаністю про існування заповіту від [PERSON] на її ім`я. [PERSON] та [PERSON] не є біологічними родичами ( [PERSON] є хрещеною [PERSON] ). [PERSON] спочатку проживала у с.Баланівка Бершадського (на даний час Гайсинського) району Вінницької області, але у 1980 році, переїхала на постійне місце проживання у с.Бецилове Роздільнянського району Одеської області. У с.Баланівка Бершадського району проживали 2 сестри [PERSON] до яких вона періодично приїжджала у гості та в послідуючому на їх поховання. У серпні 2025 року, до [PERSON] , подзвонила нотаріус Роздільнянського нотаріального округу Одеської області Патраманська Л.М. та повідомила, що інший спадкоємець за іншим заповітом після смерті [PERSON] , - [PERSON] , (який успадкував житловий будинок у с.Бецилове Роздільнянського району Одеської області), передав їй заповіт, згідно якого [PERSON] заповідає [PERSON] земельну ділянку у Бершадському районі Вінницької області (та документи на дану земельну ділянку), які [PERSON] , знайшов у папці з документами [PERSON] , коли розбирав старі речи на горищі будинку, успадкованого після смерті [PERSON] . Після цього [PERSON] , приїхала у м.Роздільна Одеської області, отримала дані документи та надала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом, після смерті [PERSON] . Тобто про існування заповіту який [PERSON] , склала на ім`я [PERSON] , спадкоємець дізналася лише у серпні 2025 року. Позивачка [PERSON] надала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи в її відсутність. Від представника Бершадської міської ради, [PERSON] , надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить провести розгляд справи за наявними в матеріалах справи документами та провести розгляд справи у відсутність відповідача. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Роздільнянським відділом ДРАЦС у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) [INFO] померла [PERSON] , актовий запис про смерть № 155 від 09.03.2022 року. 29.09.2015, [PERSON] , було складено заповіт, згідно якого вона заповідає земельний пай, який розташований на території Баланівської сільської ради Бершадського району Вінницької області (Державного акту на право приватної власності на землю серії IV - ВН № 024775), [PERSON] , [INFO] . Даний заповіт посвідчений секретарем виконкому Баланівської сільської ради Бершадського району Вінницької області Устяк Л.В. та зареєстрований у реєстрі за № 76. Спадкоємців за законом або спадкоємців які мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] немає. 14.08.2025 року, [PERSON] , звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , але згідно листа № 807/02-14 від 14.08.2025 року, приватним нотаріусом Роздільнянської нотаріальної контори Одеської області Патраманської Л.М., позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину та рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Частиною першою статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, відповідно до наведених вище положень цивільного законодавства України для набуття прав щодо вступу в спадщину, на спадкоємця покладається вимога подати відповідну заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17, в якій зазначив, що необізнаність спадкоємця щодо порядку та строків прийняття спадщини є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питань про важливість причини пропуску строки для прийняття спадщини потрібно знати свободу заповіту як основний принцип спадкового права. Крім того, у постанові КЦС ВС від 26 липня 2021 року у справі № 405/7058/19 Верховний Суд зробив висновок, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З наявної в матеріалах справи заяви приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманської Л.М. від 19.09.2025 № 925/01-16 встановлено, що у 2022 році [PERSON] після смерті [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 7,70 га, що розташована на території Бецилівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області. У серпня 2025 року до неї звернувся [PERSON] та повідомив, що коли розбирав документи в успадкованому ним будинку, то знайшов папку з документами [PERSON] , серед яких був заповіт, згідно якого [PERSON] заповідає [PERSON] земельну ділянку у Бершадському районі Вінницької області та документи на дану земельну ділянку. Вказані документи [PERSON] передав їй та просив повідомити спадкоємця за заповітом. Через Баланівський старостинський округ вона отримала контакти [PERSON] зв`язалася з нею та повідомила про заповіт. 14.08.2025 [PERSON] приїхала у м. Роздільна Одеської області та розповіла, що їй не було відомо про наявність вказаного заповіту. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 76 ЦПК України, докази в їх сукупності, оскільки позивач, являючись спадкоємцем за заповітом на земельну ділянку на території Баланівської сільської ради (на даний час Бершадської міської ради) Бершадського (Гайсинського) району Вінницької області після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , про наявність заповіту на своє ім`я обізнаною не була, пропустила строк прийняття спадщини, а тому суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а вимоги позивача про надання їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини обґрунтованими. Таким чином суд, з метою захисту прав спадкоємця на спадщину, вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, визначивши позивачу додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved