Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

У вересні 2025 року позивач звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначив наступне. З 20 липня 2017 позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб зареєстровано Магдалинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області , про що 20.07.2017року зроблено відповідний актовий запис №45. Від шлюбу мають малолітнього сина- [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з відповідачкою. Шлюбні відносини не підтримують з серпня 2024року у зв`язку із відсутністю взаєморозуміння, кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. З цих причин вважає, що шлюбні стосунки позивача з відповідачем зберегти неможливо. Просить шлюб між сторонами розірвати. Позивач [PERSON] письмово просив розгляд справи проводити за його відсутності , позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Малега С.О. письмово просила розгляд справи проводити за відсутності відповідачки та її представника , проти розірвання шлюбу не заперечували. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20липня 2017року, який було зареєстровано Магдалинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис №45. Батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Положеннями ч. 1 ст. 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст.112СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Сімейні стосунки сторони не підтримують з серпня 2024року, що не заперечувалось відповідачкою у своїй заяві. Таким чином, між сторонами склались стосунки, що виключають спільне проживання. Приймаючи до уваги те, що подружжя тривалий час стосунки не підтримує, сумісно господарство не веде, примирення між сторонами неможливе, суд вважає за можливе шлюб між ними розірвати. Положеннями ст. 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка та її представник в своїй письмовій заяві про визнання позову не ставила питання про зміну прізвища, тому суд залишає прізвище відповідачці без змін. Згідно із приписами ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст.115СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судові витрати покласти на позивача.

Outcome: approved