Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01 грудня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №509623044 у формі електронного документа, відповідно до якого відповідач отримав від Товариства кредитні кошти (з урахуванням всіх траншів) у розмірі 18600,00 грн. На виконання умов договору грошові кошти були перераховані товариством на банківську карту № [NUMBER] , яка була вказана відповідачем при укладанні договору. Проте, в порушення умов договору та правил, позичальник не повернув надані йому кредитні кошти та не сплатив проценти за їх користування в обумовлені сторонами строки. В подальшому, 04.03.2025 товариство відступило право вимоги за договором до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» за Договором Факторингу № МВ-ТП/25. Зобов`язання зі сторони кредитора за договором виконані в повному обсязі, в свою чергу, відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем становить: 65851,14 грн. У зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути частину заборгованості за договором. Загальна сума заборгованості за кредитним договором, заявлена до стягнення позивачем, становить - 56551,24 грн, з них: заборгованість по кредиту - 18599,80 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом - 37951,44 грн. На підставі викладеного вище, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Таліон Плюс» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі: 56551,24 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу 5000,00 грн. Ухвалою суду від 09 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачка повідомлялася про розгляд справи шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця її проживання, згідно відмітки АТ «Укрпошта» - «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до\~п.4\~ч.8\~ст.\~128\~ЦПК України,\~днем вручення\~судової повістки\~є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Враховуючи, що справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, ненадходження від відповідача відзиву на позовну заяву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Крім того, клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 01 грудня 2024 року [PERSON] подала заявку на отримання грошових коштів в кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», в якій зазначила свої персональні дані, суму кредитного ліміту - 18600,00 грн, початковий строк дисконтного періоду кредитування 30 днів, строк кредитування 1826 днів, номер банківської картки. 01 грудня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою [PERSON] укладено договір кредитної лінії №509623044. Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у формі кредитної лінії, на суму 18600,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплати проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту. На момент укладення договору строк дисконтного періоду користування складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Кінцева дата повернення (виплати) кредиту 31.12.2029. Сторони погодили, що встановлений в п.3.1 договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав (зокрема неустойки), за умови , якщо позичальником в особистому кабінеті активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду не обмежена. Пунктом 3.3. договору визначено, що для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів дисконтного періоду проценти у розмірі 1116,00 грн та нараховану комісію за надання кредиту у розмірі 930,00 грн. Для суми кредиту отриманої за першим траншем, що вказана в п. 2.3. договору, за перші 30 днів дисконтного періоду та без повного дострокового повернення всієї суми кредиту протягом дисконтного періоду, орієнтовна загальна вартість кредиту складе 24998 грн 40 коп та буде включати в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 5468,40 коп, комісію за надання кредиту у розмірі 930 грн 00 коп та суму кредиту у розмірі 18600 грн 00 коп. Орієнтовна реальна річна процентна ставка, з припущення користування кредитом протягом дисконтного періоду зі сплатою процентів за базовою ставкою, розрахована згідно методики Національного банку України, складе 3549,14 відсотків річних. Денна процентна ставка 0,98 відсотків вдень. Договір підписаний позичальником [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. В паспорті споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору від 01.12.2024 №509623044 відображені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та додаткова інформація. ТОВ «ПрофітГід» надало підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів [PERSON] , згідно договору (оферти): 509623044 в сумі 18600,00 грн, номер платіжної картки [NUMBER] , емітент платіжної картки АТ «ПУМБ». Із наданої АТ «ПУМБ» інформації від 20.10.2025 №КНО-07.8.5/14092БТ слідує, що на ім`я [PERSON] була випущена банківська платіжна картка: [NUMBER] до банківського рахунку у гривні. 01.12.2024 була виявлена операція по надходженню грошових коштів в сумі 18600,00 грн через сервіс іншого банку. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 01.12.2024 №509623044 у [PERSON] станом на 04.03.2025 рахується заборгованість, яка складається із: сума заборгованості за кредитом 18599,80 грн, сума заборгованості за відсотками 11520,84 грн, неустойка 9299,90 грн. Згідно вказаного розрахунку заборгованості відповідачкою 30.12.2024 сплачено в рахунок погашення процентів 1078,80 грн, в рахунок погашення комісії 930,00 грн. 04 березня 2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) укладено договір факторингу № МП-ТП/25. Відповідно до п.2.1 договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги за переліком в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Пунктом 4.1 договору передбачено, що з моменту укладення реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників. Відповідно до реєстру прав вимоги від 04.03.2025 ТзОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором від 01.12.2024 №509623044. Заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) становить 18599,80 грн, заборгованість по процентах -11520,84 грн., неустойка 9299,90 грн, загальна заборгованість 39420,54 грн. Позивачем долучено до матеріалів справи розрахунок заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» до кредитного договору від 01.12.2024 №509623044, відповідно до якого заборгованість [PERSON] станом на 27.07.2025 становить: тіло кредиту 18599,80 грн., нараховані проценти 37951,44 грн, неустойка 9299,90 грн, загальна сума 65851,14 грн. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» повідомило [PERSON] про відступлення прав вимоги за кредитним договором від 01.12.2024 №509623044 та направило реквізити для оплати. ТОВ «Таліон Плюс» повідомило [PERSON] про дострокове розірвання договору від 01.12.2024 №509623044 з 18.08.2025 та про необхіність оплати всієї суми заборгованості в розмірі 65851,14 грн та направило реквізити для оплати. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 11 ЦК України\~встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно із ст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦКУ встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 2 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Частинами 1 та 2 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України\~передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст.ст.1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. У відповідності до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, якщо відповідач заперечує проти позову, то саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами. Оскільки судом встановлено, що відповідачка не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання за договором кредитної лінії від 01.12.2024 №509623044, суму отриманих грошових коштів не повернула, що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення в частині стягнення з [PERSON] заборгованості по основному боргу у розмірі 18599,80 грн; заборгованості по процентам 37951,44 грн, що становить 56551,24 грн. Оскільки, позовні вимоги задоволено повністю, тому судові витрати, які понесені позивачем і документально підтверджені, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а тому суд стягує з відповідачки на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. Крім того, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав договір про надання правової допомоги від 02.12.2024 №5, укладений між Адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій» та ТОВ «Таліон Плюс», додаткову угоду №1565 від 02.09.2025 про надання правничої допомоги до договору №5 від 02.12.2024, акт приймання-передачі наданих послуг відповідно до договору про надання правничої допомоги від 02.12.2024 №5, платіжну інструкцію кредитного переказу коштів від 02.09.2025 в сумі 5000,00 грн. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, представник позивача підтвердив надані адвокатські послуги належними засобами доказування, а також не подання відповідачкою клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам, а тому суд стягує з відповідачки на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Outcome: approved