Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Стислий виклад обставин справи Представник позивача Поляков О.В. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (надалі ТОВ «ФК «ЕЙС») заборгованість за кредитним договором № 00-9742633 від 26.04.2024 в розмірі 25 847,00 грн, яка складається з: 11 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 14 847,00 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, судовий збір в розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.04.2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАКС КРЕДИТ» (далі - первісний кредитор) та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії (надалі - договір, кредитний договір) № 00-9742633 на суму 10 000,00 грн у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора 10413. Зокрема позивач стверджує, що відповідачка перед укладенням кредитного договору, з метою отримання кредиту зареєструвалася на сайті кредитодавця та отримала доступ до Особистого кабінету. У процесі реєстрації вона пройшла процедуру ідентифікації та верифікації, дотримуючись підказок відповідного сайту кредитодавця. Після цього відповідачка ознайомилася з чинною редакцією правил надання коштів у позику, заповнила свої персональні ідентифікаційні дані, визначені як обов`язкові, та вказала суму коштів, яку бажає отримати. Відповідачка приєдналася до умов кредитного договору шляхом введення одноразового ідентифікатора 10413, що відповідно до вимог законодавства визнається належним та допустимим способом підтвердження волевиявлення сторони на укладення правочину. Після вчинення акцепту позичальником, кредитодавцем на кредитний договір накладено кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи із кваліфікованою електронною позначкою часу. Позивач стверджує, у кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Згідно з умовами кредитного договору № 00-9742633 від 26.04.2024 первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» на платіжну картку № [NUMBER], яку вона вказала у заявці при укладенні кредитного договору. Отже кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі, що підтверджується Повідомленням від ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» з відміткою та додатком до нього. Всупереч умов договору № 00-9742633 від 26.04.2024 [PERSON] взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, що створило заборгованість у розмірі 25 847,00 грн, яка складається з: 11 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 14 847,00 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 25.11.2024 ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу № 25112024-МК/ЕЙС згідно умов якого, ТОВ «ФК «ЕЙС» відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 00-9742633 від 26.04.2024. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 25112024-МК/ЕЙС від 25.11.2024 від ТОВ «МАКС КРЕДИТ» до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 25 847,00 грн. На підставі наведеного, позивач просить стягнути зі [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість в розмірі 25 847,00 грн, яка складається з: 11 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 14 847,00 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, судовий збір в розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 17.10.2025 відкрито провадження у справі й призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, запропоновано відповідачці у п?ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову, та задоволено клопотання про витребування доказів, зокрема витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію щодо емітування на ім?я [PERSON] платіжної картки, інформацію про зарахування коштів на картковий рахунок, а також інформацію про фінансовий номер телефону [PERSON] . На виконання ухвали суду від 17.10.2025, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 11.11.2025 надіслав суду інформацію, а саме: лист № 20.1.0.0.0/7-251022/38573 від 29.10.2025 про те, що в банку емітовано карту № [NUMBER] на ім`я [PERSON] ; підтвердження інформації, що телефон за номером [NUMBER] є фінансовим номером [PERSON] ; виписку за договором № б/н за період з 26.04.2024 по 01.05.2024 про перерахування [PERSON] коштів у сумі 10 000,00 грн. 02.12.2025 на електронну адресу суду надійшла заява [PERSON] , в якій вона просить справу слухати у її відсутності й розстрочити сплату заборгованості на 24 місяці у зв?язку з скрутним фінансовим становищем, враховуючи те, що вона не працює, перебуває у декретній відпустці, а також те, що її дитина вже 8-й день хворіє та перебуває з нею у лікарні. Представник позивача в судове засідання не з?явився, однак в прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з?явилася, подала до суду 29.10.2025 клопотання, в якому просила здійснювати розгляд справи за її відсутності так як у неї новонароджена дитина, яку треба доглядати, визнала факт отримання кредиту, просить прийняти рішення яким задоволити позов тільки в частині тіла кредиту, а також повідомила, що змінила прізвище [PERSON] у зв`язку із одруженням на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, яке видане повторно 28.05.2025. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 26.04.2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 00-9742633 на суму 10 000,00 грн (а.с. 9-13). Відповідно до п. 1.2. кредитного договору, сума кредитного ліміту складає 10 000,00 грн. Тип кредиту - кредитна лінія. Строк кредитної лінії - 360 календарних днів (п. 1.3. кредитного договору). Позичальник зобов?язаний повернути кредит Кредитодавцю (дата остаточного повернення кредиту) 21 квітня 2025 року (а.с. 9 на звороті). Відповідно до п. 1.5. кредитного договору тип процентної ставки - фіксована. За умовами п. 1.5.1. кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,47% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується у межах строку користування кредитом, зазначеного у п. 1.3. цього договору. В пункті 1.6. кредитного договору зазначено, що Кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 10,00% від суми кредиту, що складає: 1000,00 грн, яку Позичальник зобов?язаний сплатити на умовах визначених пунктом 3.5. цього договору. Згідно з п. 1.9. кредитного договору орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною кредитною ставкою на дату укладання договору становить 63 920,00 грн. Пунктом 4.3.1. кредитного договору передбачено, що Позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом порядку та строки, визначені договором. Згідно із довідкою про ідентифікацію ТОВ «МАКС КРЕДИТ» акцепт договору позичальником прийнято шляхом підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 10413, відправленого 26.04.2024 о 15:08:22 год на номер телефону вказаний відповідачкою [NUMBER] , тобто ідентифікація проведена кредитодавцем у спосіб, передбачений Постановою НБУ № 107 від 28.07.2020 «Про затвердження Положення про здійснення установами фінансового моніторингу» (а.с. 21). На підтвердження укладення договору до позову додано копію паспорту споживчого кредиту, який є частиною договору № 00-9742633 від 26.04.2024 та який підписаний електронним підписом відповідачки, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора 13419; Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАКС КРЕДИТ» (а.с. 14-20). ТОВ «МАКС КРЕДИТ» свої зобов?язання за кредитним договором № 00-9742633 від 26.04.2024 виконало належним чином, перерахувавши на банківську картку [PERSON] , через ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН», через платіжний сервіс «Platon» кредитні кошти в сумі 10 000,00 грн, що підтверджується інформаційною довідкою, реєстром транзакцій, додатком до інформаційної довідки (а.с. 22-25), а також листом № 20.1.0.0.0/7-251022/38573 від 29.10.2025 виданим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про те, що в банку емітовано карту № [NUMBER] на ім`я [PERSON] (а.с. 72), виписку за договором № б/н за період з 26.04.2024 по 01.05.2024 про перерахування відповідачці коштів у сумі 10 000,00 грн (а.с. 73). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Яремчанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 28.05.2025 [PERSON] внаслідок укладення шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.71). Згідно з детальним розрахунком заборгованості [PERSON] перед ТОВ «МАКС КРЕДИТ» станом на 25.11.2024 заборгованість становила 25 847,00 грн, яка складається з: 11 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 14 847,00 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с. 42). 25.11.2024 ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу № 25112024-МК/ЕЙС згідно умов якого, ТОВ «ФК «ЕЙС» відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 00-9742633 від 26.04.2024. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 25112024-МК/ЕЙС від 25.11.2024 від ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 25 847,00 грн (а.с. 33-39, 44-45). На виконання вимог п. 4.2.1 договору факторингу № 25112024-МК/ЕЙС від 25.11.2024 сторони склали і підписали акт приймання-передачі, згідно з яким клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників клієнта від 25.11.2025 (а.с. 40). Зважаючи на ті обставини, що відповідачка належним чином не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, станом на 01.10.2025 в [PERSON] існувала заборгованість за договором кредитної лінії № 00-9742633 від 26.04.2024 в розмірі 25 847,00 грн, яка складається з: 11 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 14 847,00 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, що підтверджується випискою з особового рахунку за кредитним договором (а.с. 43). Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачкою заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Судом встановлено, що між сторонами виникли цивільно-правові зобов`язання на підставі договору кредиту, які регулюються ЦК України. Вирішуючи даний спір суд виходить з таких мотивів та правових норм чинного законодавства. Відповідно статті 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних праві та обов`язків. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному чи кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Це кореспондується зі змістом ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами та моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 цього закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 11 зазначеного закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 зазначеного вище закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов?язаний виконати свій обов?язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов?язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов?язання не допускається. У частині 1 статті 530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов?язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). Стаття 512 ЦК України регламентує, що кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги (ст. 1084 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов?язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання. Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наявність порушення права відповідачкою, та констатує факт порушення прав позивача щодо повернення кредитних коштів з огляду на нижчевикладене. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 26.04.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] , шляхом заповнення відповідачкою заявки на сайті, з введенням коду підтвердження 10413, який є одноразовим ідентифікатором, був укладений договір кредитної лінії № 00-9742633 на підставі якого кредитор перерахував грошові кошти [PERSON] в сумі 10 000,00 грн на її банківську карту № [NUMBER] . Кредит надано на строк 360 днів, відсотки нараховувалися за ставкою 536.55% річних, стандартна процентна ставка - 1,47% за кожен день користування кредитом з 1 дня по дату повернення (закінчення строку кредитування). Крім того, на виконання пункту 1.6. кредитного договору Кредитодавець одноразово нараховував комісію за надання кредиту у розмірі 10,00% від суми кредиту, що складає: 1000,00 грн. Суд звертає увагу, що позивач не просив стягнути з відповідачки комісію за надання кредиту, а включив цю суму до тіла кредиту, відтак в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по кредиту в сумі 1000,00 грн слід відмовити, за недоведеністю позивачем надання кредиту в такій сумі відповідачці, а вимоги про стягнення комісії не заявлено. Враховуючи принципи диспозитивності та змагальності цивільного процесу суд самостійно не може уточняти складові заборгованості, заявленої до стягнення. Проаналізувавши умови кредитного договору з ТОВ «Макс Кредит» суд вважає, що розмір нарахованих відсотків за процентною ставкою 1,47% в розмірі 14847,00 грн відповідає умовам чинного законодавства. Згідно детального розрахунку заборгованості, що міститься в матеріалах справи, відсотки нараховувались за період з 26.04.2024 по 29.08.2024, що становить в сукупності 126 днів. Тіло кредиту 10 000 грн х 1,47 % = 147 грн (це сума відсотків, що нараховувались відповідачці щоденно протягом зазначеного вище періоду за користування отриманими у кредит коштами). Загальна сума нарахованих відсотків складає: 147 грн х 126 днів = 18 522,00 грн, Крім того, враховуючи оплату відповідачки 21.05.2024 та 22.05.2025 відсотків у загальній сумі 3675,00 грн сума прострочених відсотків становить 18522,00-3675,00 = 14 847,00 грн та відповідає детальному розрахунку заборгованості. Враховуючи відступлення ТОВ «МАКС КРЕДИТ» за договором факторингу № 25112024-МК/ЕЙС від 25.11.2024 ТОВ «ФК «ЕЙС» права вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 00-9742633 від 26.04.2024, який укладений відповідачкою, до останнього, відповідно до реєстру боржників перейшло право вимоги до [PERSON] . З огляду на викладене та враховуючи те, що строк виконання зобов`язання [PERSON] настав, доказів повернення боргу станом на день розгляду справи відповідачкою не надано, як і не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заявленої позивачем заборгованості за договором кредитної лінії № 00-9742633 від 26.04.2024 суд дійшов висновку, що даний позов слід задовольнити частково, з [PERSON] слід стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 24 847,00, що складає 10 000,00 грн - тіло кредиту та 14847,00 грн- відсотки за користування ним. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Щодо заявленого відповідачкою клопотання про розстрочення сплати заборгованості за кредитом на двадцять чотири місяці, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Стаття 267 ЦПК України не містить окремо визначені підстави для розстрочення виконання рішення суду, тому застосовуються положення ст. 435 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Згідно з ч. 4 ст.435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. (ч.5 ст. 435 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є мамою [PERSON] [INFO] ,що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Яремчанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 12.08.2025. Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 01.11.2025 по 10.11.2025 у КНП «Дитяча лікарня Надвірнянського району» Надвірнянської міської ради. Проаналізувавши обставини справи, наведені відповідачкою доводи, суд вважає за можливе задовольнити її клопотання частково та розстрочити виконання рішення строком на 12 місяців щомісячними платежами у розмірі 2 071,00 грн (24 847,00 грн /12 місяців). Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи. До витрат, пов?язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 265 ЦПК України передбачено, що у рішенні суд зазначає про розподіл судових витрат. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу в сумі 7 000,00 грн, які є видом судових витрат. Вирішуючи дану вимогу, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов?язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов?язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов?язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В даному випадку позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн надано договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, додаткову угоду № 25770809582 від 11.09.2025, акт прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2025 на суму 7 000,00 грн, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на ім?я Соломко О.В., довіреність адвокату Соломко О.В. як представнику ТОВ «ФК «ЕЙС» (а.с. 46-48, 50). Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 13.03.2025 у справі 275/150/22, в якій зазначено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконаних робіт. Суд,

Outcome: partial