Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 30.01.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1516285, який був підписаний у порядку, визначеному\~Законом України «Про електронну комерцію», згідно якого відповідачу надано кредит у розмірі 3000 грн., строком на 30 днів, цільове призначення\~на споживчі потреби, стандартна процентна ставка\~1,9% в день. Зазначає, що 07.09.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП» було укладено Договір факторингу №1-07092021, відповідно до якого до ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №1516285 від 30.01.2021. 07.09.2021 року між ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» було укладено Договір факторингу №2-07/09/2021, відповідно до якого до ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №1516285 від 30.01.2021. Відповідач зобов`язання за договором не виконав, в результаті чого в нього виникла заборгованість у сумі 9840 грн., яка складається з 3000 грн. простроченої заборгованості за кредитом; 6840 грн. простроченої заборгованості за процентами та комісіями. Просив суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» заборгованість за кредитним договором №1516285 від 30.01.2021 року у розмірі 9840 грн., яка складається : із простроченої заборгованості за кредитом в сумі 3000 грн.; простроченої заборгованості за процентами та комісіями в розмірі 6840 грн., понесені судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві та в заяві від 22.09.2025 просить проводити розгляд даної справи без його участі за наявними у справі матеріалами, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач надав\~відзив на\~позов,\~в якому\~вказав,\~що у матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредитних коштів, позивач не заявляв клопотання про витребування інформації про належність платіжної картки відповідачу та підтвердження зарахування грошових коштів у розмірі 3000,00 грн. Крім цього, звертає увагу суду, що будь-яких даних відповідача у вказаній Інформаційній довідці не міститься. Розрахунок заборгованості не містить даних про осіб, повноважних на його видання із зазначенням прізвища та посади, відповідальних за здійснення бухгалтерської операції і правильність її оформлення. Такий розрахунок заборгованості не є належним доказом, що підтверджує наявність заборгованості за укладеним кредитним договором. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання ним логіну та паролю в даній системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору. Також відповідач не згоден із стягненням з нього правової допомоги у сумі 6000 грн. Просить у позові відмовити. 25.09.2025 до суду надійшла заява представника позивача про розподіл/відшкодування/компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, відповідно, до якого позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» витрати на правову допомогу у розмірі 10500 грн. Представник позивача у відповіді на відзив вказав, що вважає відзив безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Вказує, що між Первісним кредитором та Відповідачем було укладено кредитний договір в електронній формі, підписання якого здійснювалося шляхом застосування електронного підпису Відповідача. Зазначений підпис було сформовано із використанням одноразового ідентифікатора, направленого на номер мобільного телефону, зазначений Відповідачем під час укладення договору. Відповідач, діючи добровільно та усвідомлено, без примусу та жодного зовнішнього тиску, скористався доступом до мережі Інтернет та перейшов на офіційний веб-сайт Первісного кредитора, де самостійно, з використанням інтегрованого калькулятора, обрав бажану суму кредиту та строк кредитування. Після цього ним було надано персональні дані, зокрема реквізити банківської картки, на яку в подальшому були зараховані кошти. У процесі укладення правочину Відповідач пройшов передбачені етапи ідентифікації та підтвердження наміру укласти кредитний договір, за результатами чого між сторонами було укладено договір у встановленому законом порядку. Введення одноразового персонального ідентифікатора і є вчиненням дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, а саме акцептом в розумінні ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Тому доводи Відповідача щодо неукладеності кредитного договору є безпідставними та спростовуються наявними у справі доказами. Факт переказу відповідачу грошових коштів підтверджується листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», з якого вбачається, що 30.01.2021 о 11:35:17 було проведено транзакцію на суму 3 000,00 грн, маска картки [NUMBER] . Тому Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання відповідно до умов кредитного договору, здійснивши перерахування кредитних коштів на банківську платіжну картку( [NUMBER] ), реквізити якої були надані самим Позичальником. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач просив розглянути справу без його участі, врахувати обставини, зазначені у відзиві, відмовити у позові в повному обсязі. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 30.01.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1516285. Сума кредиту складає 3000 грн., строк кредиту 30 днів. Стандартна процента ставка становить 1,90% в день. 30.01.2021 року відповідачем також було підписано паспорт споживчого кредиту. Відповідно до довідки вих. № 2643_250702150959 від 02.07.2025 від ТОВ «Лінеура УКРАЇНА» на карту відповідача було перераховано 3 000 грн. 07.09.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-07092021, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, в тому числі право вимоги за кредитним договором № 1516285 від 30.01.2021, укладеним із [PERSON] 07.09.2021 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» укладено договір № 2-07/09/2021 відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» відступив ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, в тому числі право вимоги за кредитним договором № 1516285 від 30.01.2021, укладеним із [PERSON] . Згідно з випискою з особового рахунка за Кредитним договором № 1516285, наданим позивачем, станом на 12.06.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача становить 9840,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в сумі\~3000,00 грн., простроченої заборгованості за відсотками\~в сумі 6840,00 грн. З відповіді АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №20.1.0.0.0/7-251119/103510-БТ від 23.11.2025, отриманої на виконання ухвали суду про витребування доказів, слідує, що [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) 30.01.2021 року отримав 3000 грн на картку № [NUMBER] . Відповідно до ч. 1, 3, 4, 5, 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК). Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст.526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення\~невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Згідно з умовами договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1516285 від 30.01.2021, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 01.03.2021. Сума кредиту складає 3 000 грн. За користування кредитом клієнт сплачує товариству за стандартною процентною ставкою 1,90% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (693,50% процентів річних), застосовується у межах строку надання кредиту, зазначено в пункті 1.3 цього Договору - 30 днів. Вказане узгоджується також з додатком №1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1516285 від 30.01.2021 року Графік платежів. Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1516285 від 30.01.2021 року не передбачено нарахування процентів після закінчення строку кредитування. Окрім цього, докази, що відбулася пролонгація такого строку відповідно до умов договору суду не надані. Відповідно до ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154 цс 18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. А відтак, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками нарахованими поза межами строку кредитування задоволенню не підлягають. Отже, з врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1516285 від 30.01.2021 року проценти за користування кредитними коштами в розмірі 1,90% можуть бути нараховані лише упродовж 30 днів, тобто строку, на який були надані кредитні кошти, а тому розмір заборгованості за процентами за користування кредитними коштами за цим договором складає: 1710 грн (3000 грн. х 1,90% х 30 днів). Доказів на підтвердження пролонгації договору, відповідно до п. 4.1.1 Договору, позивачем суду не надано. Отже, з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» слід стягнути заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1516285 від 30.01.2021 року у розмірі 4710 грн., яка складається з: 3 000 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 1710 грн - заборгованість за відсотками. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача, викладені у відзиві що стосується неотримання кредитних коштів в сумі 3000 грн. та неукладення кредитного договору, оскільки вони спростовуються випискою із банківської установи, наданої на виконання ухвали суду, а також доказами, долученими позивачем до позову, що свідчать про проходження відповідачем ідентифікації, наданні повної інформації щодо своїх персональних даних, підписання електронного договору ідентифікатором надісланим на номер телефону, наданий добровільно відповідачем, а відтак суд вважає, що кредитний договір №1516285, укладений у порядку, визначеному\~Законом України «Про електронну комерцію». На підставі\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в користь ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТКОЛЛЕКШН» судові витрати, пропорційно сумі задоволених позовних вимог у розмірі 1159,50 грн. судового збору. Також, відповідно до\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження понесених витрат суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Інтереси позивача у даній справі представляє адвокат Пархомчук С.В., який діє на підставі Договору №09/07/2025 про надання правової допомоги від 09.07.2025. Представником позивача долучено наступні докази в обґрунтування витрат на правову допомогу - Договір №09/07/2025 про надання правової допомоги від 09.07.2025, Акт про отримання правової допомоги від 15.09.2025, платіжної інструкції №998 від 15.09.2025, рахунок №15.09.2025-10 від 15.09.2025, з яких вбачається, що позивач сплатив представнику адвокату Пархомчук С.В. за послуги 10500 грн. Суд враховує висновок Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі №922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт, а суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. З огляду на викладене вище, суд дійшов до висновку, що позивачем обґрунтовано належними доказами заявлену суму витрат на правову допомогу, тому така вимога підлягає до задоволення частково пропорційно сумі задоволених позовних вимог в розмірі 5025,91 грн.

Outcome: partial