Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

І. Стислий виклад позиції учасників. Позивач обґрунтовує позов тим, що 28.06.2024 о 19 годині 30 хвилин на перехресті вулиць Івана Мазепи та проспект Будівельників в м.Олександрія Кіровоградської області відповідач [PERSON] , керуючи транспортним засобом "FORTE FT-200FB" без державного номерного знаку не врахував дорожню обстановку через неуважність, не зреагував на її зміну, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем "HYUNDAI ELANTRA", державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , власником якого є [PERSON] (надалі - Потеріплий ). На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність Потерпілого була зареєстрована в ПАТ «НАСК «Оранта». 13.02.2025 постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Судове рішення набрало законної сили. На момент дорожньо-транспортної пригоди відповідач не виконав вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» та не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів. Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди транспортний засіб - автомобіль "HYUNDAI ELANTRA", зазнав пошкоджень саме з вини [PERSON] , закриття провадження з підстав спливу строків притягнення до адміністративної відповідальності не звільняє від обов`язку відшкодувати завдану шкоду. Позивач відшкодував збитки внаслідок ДТП у розмірі 56053,56 грн., а також вартість послуг експерта в сумі 3650 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач як особа, яка винна у настанні ДТП, зобов`язаний відшкодувати в порядку регресу позивачу завдану шкоду. Відповідач правом на подання відзиву у встановлені законом строки не скористався. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 07.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Огнев`юк Я.В. згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити у його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, судові документи надсилалися відповідачу за останньою відомою адресою проживання, до суду повернувся конверт з відміткою пошти «За вказаною адресою адресат відсутній». Про час та місце розгляду справи повідомлений шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України. Заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Відповідно до статті 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи ухваливши заочне рішення. За приписами частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. З постанови Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.02.2025, яка набрала законної сили, встановлено, що 28.06.2024 о 19 годині 30 хвилин на перехресті вулиць Івана Мазепи та проспект Будівельників в м.Олександрія Кіровоградської області [PERSON] , керуючи транспортним засобом "FORTE FT-200FB" без державного номерного знаку не врахував дорожню обстановку через неуважність, не зреагував на її зміну, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «HYUNDAI ELANTRA», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , власником якого є [PERSON] (надалі - Потеріплий ). Згідно постанови [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення було закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП (а.с.18-23). Власником автомобіля марки «HYUNDAI ELANTRA», державний номерний знак [NUMBER] являється [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.16-17). На момент ДТП транспортний засіб «HYUNDAI ELANTRA», державний номерний знак [NUMBER] , згідно діючого страхового полісу №АТ5576762 був застрахований у ПАТ «НАСК «Оранта» (а.с.15). В матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності у відповідача обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. 04.09.2025 [PERSON] звернулася до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 28.06.2024 о 19 годині 30 хвилин за перехресті вул.Івана Мазепи та просп.Будівельників в м.Олександрія Кіровоградської області (а.с.33-35). 02.03.2025 [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою про здійснення відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП та виплату страхового відшкодування шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок, відкритий у АТ КБ «Приват Банк» (а.с.30-31). Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортний засіб «HYUNDAI ELANTRA», державний номерний знак [NUMBER] , від 11.10.2024 затверджено Висновок - 1 ПП «Виробничо Комерційне Агенство «Ріко - Інвест», згідно якого вартість матеріального збитку складає 27 890, 89 грн. та Висновок-2 ТОВ «СОС «Сервіс - Україна» згідно якого вартість матеріального збитку становить 60641, 98 грн. До звіту також надано Протокол огляду транспортного засобу та ремонтну калькуляцію (а.с.39-110). В подальшому МТСБУ було винесено наказ про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, яка згідно довідки №1 від 11.04.2025 про розмір відшкодування шкоди становить 56053, 56 грн. (а.с.111). Згідно платіжної інструкції №11009 від 17.04.2025, МСТБ сплатило [PERSON] страхове відшкодування на суму 56053,56 грн.(а.с.117). Також, згідно платіжної інструкції №944356 від 16 грудня 2024 МСТБУ було сплачено ПП «Виробничо Комерційне Агенство «Ріко - Інвест» 1450 гривень за виконання робіт щодо визначення розміру збитку (а.с.113, 118). Крім того, згідно платіжної інструкції №18147 від 05 червня 2025 МСТБУ було сплачено ТОВ «СОС «Сервіс - Україна» 2200 гривень за послуги з оцінки вартості збитків (а.с.119). IV. Норми права, які застосував суд. Згідно статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Положеннями пунктів 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із статтею 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством. У відповідності до вимог статті 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до позивача, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто право вимоги до відповідача. Згідно статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України, встановлює, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Регрес у правовідносинах страхування характеризується тим, що страховик одержує право стягнути суму виплаченого відшкодування не лише з третьої особи, а й із самого страхувальника. Право страховика на пред`явлення регресної вимоги передбачене, зокрема, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто виникає з правовідносин страхування відповідальності. Для здійснення відшкодування шкоди, що була отримана внаслідок використання джерел підвищеної небезпеки, насамперед необхідно встановити та підтвердити вину особи, що має відповідати за шкоду, у вчиненні такої дії, отже, цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того, чи є в діях цієї особи склад адміністративного проступку чи злочину. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 16 липня 2018 року у справі № 910/20412/16. Крім того, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди (постанова Верховного Суду України від 19 серпня 2014 р. у справі №3-51гс14). З огляду на наведене, та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. За правилами статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. У пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з пунктом 40.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Тобто, у МТСБУ є всі наявні правові підстави для відшкодування понесених витрат з винуватця, які були пов`язані з розглядом страхового випадку, що підтверджується практикою Верховного Суду, зокрема, Постановою від 10.11.2021 року по справі № 368/1027/21. V. Мотивована оцінка і висновки суду. У справі, що розглядається, спір виник між страховою компанією та водієм не застрахованого транспортного засобу щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності, а саме щодо застосування до таких правовідносин положень статей 1191 ЦК України, статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Суд враховує, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 28.06.2024 відбулась внаслідок неправомірних дій водія [PERSON] . Між його неправомірними діями та шкодою, завданою потерпілому, є безпосередній причинний зв`язок. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця, відповідача у справі, не була застрахована, при цьому потерпілий, власник транспортного засобу «HYUNDAI ELANTRA», державний номерний знак [NUMBER] , мав діючий страховий поліс №АТ5576762 у ПАТ «НАСК «Оранта». Оскільки відповідач спричинив ДТП та завдав матеріальні збитки, тому зобов`язаний їх відшкодувати. Враховуючи, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування власнику автомобілю «HYUNDAI ELANTRA», державний номерний знак [NUMBER] у розмірі 56053,56 грн., то відповідач зобов`язаний відшкодувати завдані збитки в порядку регресу. Крім того, з відповідача підлягають стягненню витрати на послуги з встановлення вартості збитків у розмірі 3650 грн. В підсумку суд позовні вимоги задовольняє в повному обсязі. Щодо розподілу між сторонами судових витрат, зважаючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 3028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved