Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] , через свого представника адвоката Заборського О.В., звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я, посилаючись на те, що позивач [PERSON] працював з 21.03.2018 по 03.11.2022 року сталеваром електропечі дільниці виплавки електросталі в електропечах, розливання сталі (ДСП 25Т, ДСП 12Т, ДСП6Н2, ДСП3А) технологія фасоносталеволеварного цеху у ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛИВАРНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» та здійснював трудову діяльність у шкідливих умовах на підприємстві. Вказує, що у зв`язку з шкідливими умовами праці Позивач з вини Відповідача отримав наступні хронічні професійні захворювання за діагнозами: - Сидеросилікоз першої стадії, ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень другої стадії, група В. ЛН другого ступеня. Захворювання професійне. Відповідно до п.17 Акту форми П-4, хронічні професійні захворювання виникли у Позивача за наступних обставин згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 28.01.2023 №320 підставою для встановлення професійного характеру захворювання послужив профмаршрут: З 21.03.2018 року по 03.11.2022 рік сталеваром електропечі ФСЛЦ ТОВ «Ливарно-механічний завод» виконував наступні види робіт: Виконання робіт з ведення технологічного процесу виплавки сталі та сплавів в електропечах різних типів до 25 тон, а також робіт з включення та вимкнення з пульта електроживлення пічного трансформатора, насосів, насосно акумуляторної станції, регулювання напруги та сили струму по ходу плавки, керування підйомом та опусканням електродів, нахилом печі під час випуску металу, відповідно до виробничого завдання. Внаслідок недосконалості робочого місця, технологічного процесу та устаткування, підпадав під вплив підвищених параметрів пилу, шуму, мікроклімату, важкості праці, напруженості трудового процесу. Причина виникнення хронічного професійного захворювання: пил фіброгенної дії з вмістом діоксид кремнію від 2 до 10% в повітрі робочої зони в 2,3 рази перевищує нормативне значення (9,2 мг/м при ГДК 4,0 мг/м) згідно до вимог «Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.07.2020 № 1596. Відповідно до п. 13 Акту форми П-4 зроблено висновок про наявність шкідливих умов праці на робочому місці Позивача так згідно інформаційної довідки про умови праці від 24.01.2023 N ПС/3.1/2512-23, підготовленої Південно-Східним Міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці, та згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 N?248, умови праці [PERSON] відносяться: - за показниками важкості праці до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); - за вмістом хімічних речовин у повітрі робочої зони - до 3 класу , 2 ступеня (шкідливі); - за показниками рівня шуму - до 3 класу 3 ступеня (шкідливі); - за показниками мікроклімату - до 3 класу 2 ступеню (шкідливі); - за показниками напруженості праці - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі). Згідно до п. 18 Акту форми П-4 причинами виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) у Позивача є наступні фактори. Важкість праці: Пил фіброгенної дії з вмістом діоксид кремію від 2 до 10% в повітрі робочої зони в 2,3 рази перевищує нормативне значення (9,2 мг/м при ГДК 4,0 мг/м), згідно до вимог «Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони» затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.07.2020 № 1596. 3. 01.08.2023р. у зв`язку із отриманням хронічних професійних захворювань Позивач первинно пройшов огляд МСЕК, де йому було встановлено ступінь втрати працездатності у розмірі 30%, встановлено необхідність медикаментозного лікування, забезпечення виробами медичного призначення, сан-курортне лікування, що підтверджується копією довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №129678, що додається. Документ сформований в системі «Електронний суд» 16.06.2025 4 27.08.2024 року Позивач повторно пройшов МСЕК та йому було встановлено (підтверджено) ступінь втрати працездатності у розмірі 30% Безстроково та встановлено 3 групу інвалідності з 01 серпня 2024 року безстроково. Внаслідок отриманого професійного захворювання порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки Позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, він постійно відчуває підвищену втому, задишку, хрипи під час видиху, має затруднене дихання, часто здається що він задихається та на фоні цього з`явились панічні атаки. Наявність даних негативних явищ в житті Позивача свідчить про постійне перенесення Позивачем больових відчуттів та про необхідність проходження лікування, а також вказує на відсутність у Позивача можливості в достатній мірі реалізовувати свої звички та бажання, що в свою чергу, призводить до зниження якості життя Позивача та зменшення благ, які Позивач мав до моменту професійного захворювання та втрати професійної працездатності. Тривалий процес лікування позбавляє Позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічних професійних захворювань, Позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Позивач, внаслідок отриманого хронічного професійного захворювання, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначилося та позначається сьогодні на душевному та фізичному станах Позивача, який в тому числі не має можливості приділяти належну увагу своїй родині. Крім того соціальний аспект поняття непрацездатності свідчить про нездатність, в даному випадку, Позивача, матеріально забезпечити себе та членів своєї сім`ї на рівні, визначеному достатнім для проживання людини в Державі, що також завдає моральних страждань Позивачу. Вважає, що саме Відповідач повинний відшкодувати йому моральну шкоду, яка завдана втратою працездатності внаслідок професійного захворювання. Просить стягнути з ПАТ «АрселорМітталКривий Ріг» на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання 240 000,00 гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. Ухвалою суду від 21 червня 2025 року вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. В судове засідання сторони не викликалися, клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам\~ст. 247 ЦПК України. Відповідач ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", отримавши копію позовної заяви та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву. Відзив на позовну заяву про відшкодування моральної шкоди, відповідачем було подано до суду та зареєстровано канцелярією суду в межах процесуального строку, встановленого ухвалою суду від 21 червня 2025 року, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову повністю, додатково зауваживши, що позивач при пред`явленні позову про стягнення моральної шкоди має довести в чому полягає завдана шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю Відповідача її заподіяно, з яких міркувань виходив Позивач визначаючи розмір шкоди, та якими доказами він це підтверджує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що, відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці, на ім`я [PERSON] , вказано, що останній працював на підприємстві Відповідача, а саме: з 21.03.2018 по 03.11.2022 року сталеваром електропечі дільниці виплавки електросталі в електропечах, розливання сталі (ДСП 25Т, ДСП 12Т, ДСП6Н2, ДСП3А) технологія фасоносталеволеварного цеху у ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛИВАРНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД». 28 березня 2023 року ЛЕК ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» видано медичний висновок № 320, згідно з яким позивачу було установлено такі професійні захворювання: Сидеросилікоз першої стадії, ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень другої стадії, група В. ЛН другого ступеня. Захворювання професійне. По факту професійного захворювання позивача було проведено розслідування комісією, створеною на підприємстві, про що був складений Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 26.04.2023 року, де в п. 17 вказано, що хронічне професійне захворювання (отруєння) виникло за таких обставин: згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 28.03.2023 №320 підставою для встановлення професійного характеру захворювання послужив профмаршрут: З 21.03.2018 року по 03.11.2022 рік сталеваром електропечі ФСЛЦ ТОВ «Ливарно-механічний завод» виконував наступні види робіт: Виконання робіт з ведення технологічного процесу виплавки сталі та сплавів в електропечах різних типів до 25 тон, а також робіт з включення та вимкнення з пульта електроживлення пічного трансформатора, насосів, насосно акумуляторної станції, регулювання напруги та сили струму по ходу плавки, керування підйомом та опусканням електродів, нахилом печі під час випуску металу, відповідно до виробничого завдання. Внаслідок недосконалості робочого місця, технологічного процесу та устаткування, підпадав під вплив підвищених параметрів пилу, шуму, мікроклімату, важкості праці, напруженості трудового процесу. Пунктом 18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання встановлено, що причиною виникнення хронічного професійного захворювання є: Причина виникнення хронічного професійного захворювання: пил фіброгенної дії з вмістом діоксид кремнію від 2 до 10% в повітрі робочої зони в 2,3 рази перевищує нормативне значення (9,2 мг/м при ГДК 4,0 мг/м) згідно до вимог «Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.07.2020 № 1596. Відповідно до п. 20 Акту розслідування професійного захворювання від 26.04.2023 року, враховуючи роботу [PERSON] в умовах впливу шкідливих факторів та неодноразову зміну керівництва, конкретних посадових осіб, які відповідальні за профілактику виникнення професійного захворювання встановити неможливо. 01.08.2023 року у зв`язку із отриманням хронічних професійних захворювань Позивач первинно пройшов огляд МСЕК, де йому було встановлено ступінь втрати працездатності у розмірі 30%, встановлено необхідність медикаментозного лікування, забезпечення виробами медичного призначення, сан-курортне лікування, що підтверджується копією довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №129678. 27.08.2024 року Позивач повторно пройшов МСЕК та йому було встановлено (підтверджено) ступінь втрати працездатності у розмірі 30% Безстроково та встановлено 3 групу інвалідності з 01 серпня 2024 року безстроково. Згідно відомостей з медичної документації, що наявна в матеріалах справи вбачається, що позивач неодноразово проходив лікування у зв`язку з професійними захворюваннями. Статтею 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до Закону України «Про охорону праці», на підприємство покладено обов`язок забезпечити безпечні умови праці. Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 №20рп-08 по справі № 1-32/2008 встановлено, що громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, мають право на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 1167 ЦК України та ст.237-1 КЗпП України за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року N 2694-XII державна політика в області охорони праці базується на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення незалежних, безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року "Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року з питання відшкодування моральної шкоди безпосередньо роботодавцем, у абзаці 9-му пункту 5-го встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до статті 153 КЗпП України з забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Суд прийшов до висновку, що виниклі правовідносини врегульовані статтею 237-1 КЗпП України, яка діяла на момент виникнення правовідносин та якою передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, отриманого внаслідок умов праці під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, суд вважає, що спричинена моральна шкода підлягає компенсації. Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 №1-рп/2004передбачено: «4.1. Відповідно до статей 23,1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання..». Визначене спростовує твердження відповідача про відсутність доведення позивачем наявності моральних страждань. Оскільки, наявність фізичних страждань і викликає моральні страждання, адже фізичний біль неможливо переносити без душевного болю - це є аксіоматична парадигма людського життя і не потребує якогось казуістичного опосередкованого доведення, на якому наполягав представник відповідача. На спростування доводів представника відповідача, матеріали справи переконливо доводять стан залежності позивача від отриманого професійного захворювання, та на сьогоднішній день є даність, яка формує його сприйняття оточуючого світу, перетворюючись на справжню муку. З урахуванням викладеного, доводи відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» повинен виплатити позивачеві моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує роз`яснення наведені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової)шкоди» №4від 31.03.1995 з подальшими змінами, й приймає до уваги конкретні обставини по справі, зокрема: ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань позивача, ступінь втрати професійної працездатності за професійним захворюванням, час протягом якого позивач працював у відповідача на посаді пов`язаної з виникненням професійного захворювання, глибину і ступінь його моральних страждань пов`язаних з фізичним станом здоров`я, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої позивачу моральної шкоди суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, істотність вимушених негативних змін в його житті, ступінь втрати ним професійної працездатності, безстроковість даних негативних змін, виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 140 000 (сто сорок тисяч) грн., що буде домірним спричиненій позивачу шкоді та достатнім для її відшкодування. Згідно\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~позивач звільнений від сплати судового збору. Згідно з пункту 1 частини 1\~статті 4 Закону України «Про судовий збір»\~за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, з відповідача, з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 1400,00 грн.

Outcome: partial