Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

01 грудня 2025 року представник заявника звернувся до Самарського районного суду міста Дніпра із заявою про госпіталізацію [PERSON] до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку без його усвідомленої згоди. В обґрунтування заяви представник заявника вказує на те, що 30 листопада 2025 року [PERSON] був госпіталізований до КНТ «ДБКЛПД» ДОР» за направленням [PERSON] КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР № 274. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку громадянина [PERSON] від сестри хворого. На підставі цих відомостей громадянин [PERSON] був оглянутий черговим лікарем-психіатром [PERSON] КНТ «ДБКЛПД» ДОР» у приймальному відділенні 30 листопада 2025 року о 12 год. 30 хв., який підтвердив наявність психічних розладів та зробила висновок про необхідність його госпіталізації до стаціонарного відділення у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих, його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби. Встановлений діагноз. 01 грудня 2025 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка підтвердила обґрунтованість госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги та необхідність його лікування в умовах стаціонару. 02 грудня 2025 року судове засідання було відкладено на 03 грудня 2025 року у зв`язку з тим, що в приміщенні КНТ «ДБКЛПД» ДОР» була відсутня мережа Інтернет. У судовому засіданні лікар-психіатр підтримав заяву та просив її задовольнити на підставі викладених обставин, а також повідомив, що громадянин [PERSON] перебуває в стані, який не дай йому можливості бути присутнім у судовому засіданні та надавати пояснення. Прокурор в судовому засіданні просила заяву задовольнити. Захисник-адвокат в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви. Заслухавши пояснення лікаря-психіатра, думки інших учасників провадження, дослідивши надані суду письмові докази, суд встановив наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Згідно із ч. ч. 2, 5 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. Згідно із рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому статтею 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», є необхідною гарантією захисту її прав і свобод, закріплених, зокрема, статтями 29, 55 Основного Закону України. Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканність. Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, однак п."е" цієї статті передбачає законне затримання психічнохворих, зокрема для надання необхідної їм допомоги. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку без його усвідомленої згоди. В обґрунтування заяву вказує те, що 30 листопада 2025 року [PERSON] був госпіталізований до КНТ «ДБКЛПД» ДОР» за направленням [PERSON] КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР № 274. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку громадянина [PERSON] від сестри хворого. На підставі цих відомостей громадянин [PERSON] був оглянутий черговим лікарем-психіатром [PERSON] КНТ «ДБКЛПД» ДОР» у приймальному відділенні 30 листопада 2025 року о 12 год. 30 хв., яка підтвердила наявність психічних розладів та зробила висновок про необхідність його госпіталізації до стаціонарного відділення у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих, його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби. Встановлений діагноз. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів Комунального некомерційного підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради від 01 грудня 2025 року, [PERSON] підтверджено діагноз. Комісією лікарів-психіатрів встановлено, що пацієнт [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, у зв`язку з чим формальному мовному контакту доступний, на запитання відповідає не по суті, зісковзує на сторонні теми, кричить, крутить головою. В розмові присутні неологізми, розповідає про «значення сузір`я», називає себе «вченим». Настрій мінливий, невпорядкований, хворий потребує утримання та фіксації, намагається вирватися з бандажів, крутиться. Зоровий контакт не утримує, дистанцію у спілкуванні не витримує, погрожує лікарю, знаходиться у психомоторному збудженні. Агресивно налаштований у бік оточених. Мислення непослідовне, дезорганізоване. Пам`ять порушена на поточні події. Активно висловлює маячні ідеї відношення, збитку, особливого значення. Обмани сприйняття заперечує, поведінкою не виявляє. Суїцидальні думки на момент огляду заперечує. Агресивний до оточуючих. Сон порушений, критика до свого стану порушена. Встановлено діагноз. Комісія прийшла до висновку, що [PERSON] , [INFO] , потребує госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» через його небезпеку для себе та оточуючих, його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби. З огляду на викладене, суду приходить до висновку про необхідність госпіталізації [PERSON] до закладу з надання психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди, для надання йому психіатричної допомоги в примусовому порядку в умовах стаціонару. На підставі викладеного та

Outcome: approved