Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

У грудні 2025 року заявник [PERSON] звернувся через систему «Електронний суд» до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаною заявою в порядку статті 317 ЦПК України, в якій просив суд встановити факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Донецьк Донецької області, яка померла [INFO] в м. Донецьк Донецької області. Заява обґрунтована тим, що заявник є сином [PERSON] , яка померла [INFO] . Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. В заяві [PERSON] просить суд розглянути справу про встановлення факту смерті за відсутністю його та його представника. 03.12.2025 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю . 03.12.2025 ухвалою судді заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні 04.12.2025. Згідно із ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. В судове засідання заявник, її представник та представник заінтересованої\~ особи не з`явились, про розгляд справи, враховуючи строки розгляду даної категорії справ, повідомлялись належним чином через систему «Електронний суд». В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.12.1976, актовий запис № 47, копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 27.12.1975, актовий запис № 3502, та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 08.08.1989, актовий запис № 397. В матеріалах справи містяться копії паспортів громадян України [PERSON] № 000443912 від 05.04.2017, орган що видав 3210, місце народження: м. Донецьк, Донецька область, Україна та [PERSON] серії [NUMBER] від 06.12.2000, місце народження: м. Донецьк, а також копія картки про присвоєння податковою інспекцією [PERSON] ідентифікаційного номера платника податків. [INFO] [PERSON] померла в місті Донецьк, що вбачається з копії медичного свідоцтва про смерть № [NUMBER] від 09.08.2025, причина смерті: сердечна недостатність та дифузний кардіосклероз, а також копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.08.2025. Вказані документи видані на тимчасово окупованій території, де органи державної влади України не здійснюють своїх повноважень і які не мають юридичної сили для органів державної влади та інших органів на підконтрольній території держави Україна. В матеріалах справи містяться фотокопії місця захоронення померлої. При вирішенні справи суд зазначає наступне. У відповідності до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Стаття 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту п`ятого частини другої вказаної статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно із пунктом восьмим частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні запроваджено воєнний стан, який продовжено на час призначеної судом дати судового засідання. Частиною першою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 № 2398-VI передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. За приписами розділу ІІІ гл. 5 п. 1 пп. а Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія тимчасово окупованих російською федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] [PERSON] померла в місті Донецьк у віці 71 рік. У відповідності до Указу Президента України «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» № 32/2019 від 07.02.2019, м. Донецьк Донецької області визнано тимчасово окупованою територією російською федерацією. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі статтею 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, так званого «намібійського винятку», не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій територій, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки для заявника, тоді як чинним законодавством України не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті за даних обставин справи. Враховуючи вищевикладене та оцінюючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] , тому заява про встановлення юридичного факту підлягає задоволенню. Згідно із ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved