Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором\~ у розмірі 76964,95 грн. та судові витрати. Позовна заява обґрунтована тим, що 13 травня 2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем [PERSON] укладено угоду №200528204 щодо кредитування, за умовами якої банк надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 17204,34 грн, які відповідач зобов`язалася повернути\~ у строк до 13.05.2018. 20 липня 2020 року позивач ТОВ «ДіДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20 липня 2020 року, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071, проведеного 15 червня 2020 року, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі № 910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за договором, що був укладений з відповідачем. ПАТ «Банк Михайлівський», правонаступником якого є ТОВ «ДіДЖИ ФІНАНС», виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той час як відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. Позивач зазначав, що станом на 19 листопада 2025 року розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 49959,13 грн., з яких 17204,34 грн. заборгованість за кредитом, 32754,79\~ грн. заборгованість за відсотками. Також позивач вважає, що відповідач має сплатити 3 % річних у розмірі 4500,90 грн. та інфляційні втрати у розмірі 22504,92 грн. Тому, позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Ухвалою суду від 04.06.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, у якій не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції на адресу зареєстрованого місця проживання. До суду повернулися поштові конверти, адресатні відповідачу, з довідкою про причини невручення «адресат відсутній за вказаною адресою». Як встановлено у ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У свою чергу, відповідачка не повідомляла суд про зміну своєї адреси. Правом на подання відзиву у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження, відповідачка не скористалася, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 13.05.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем укладено угоду №200528204 щодо кредитування - кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав відповідачу у користування кредитні кошти в розмірі 17104,34 грн., строк кредиту 730 днів, з 13.05.2016 по 13.05.2018, щомісячний платіж 930 грн., сукупна вартість кредиту 30,55% річних. Відповідач зобов`язалася повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. На підтвердження факту укладення кредитного договору між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] представником позивача надано підписані відповідачем копії письмових доказів, зокрема: заяву №200528204 від 13.05.2016, анкету №2797980 від 13.05.2016, довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту, договір добровільного страхування життя № NSK200528204 від 13.05.2016. 20 липня 2020 року між ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір №7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» відступає новому кредитору ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, що підтверджується копією вказаного договору. З копії витягу з додатку №1 до Договору №7_БМ із відступленням прав вимоги за кредитними договорами від 20.07.2020, відповідно до якого до нового кредитора ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» перейшло право вимоги за кредитним договором №200528204 від 13.05.2016 року у загальному розмірі 49959,13грн.. Згідно з наданим позивачем розрахунком, сума заборгованості за договором становить 49959,13 грн, з яких 17204,34 грн. заборгованість за кредитом, 32754,79\~ грн. заборгованість за відсотками, суми 3% річних 4500,90 грн. та інфляційних втрат у розмірі 22504,92 грн., а всього загальна заборгованість 76964,95 грн. Відомості про погашення заборгованості відповідачем матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи, тому приходить про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за договором у розмірі 49959,13 грн. Разом з тим, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних витрат та трьох відсотків річних від простроченої суми боргу підлягають частковому задоволенню з огляду на п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Враховуючи вказані обставини, з відповідача на користь позивача слід стягнути інфляційні витрати у розмірі 1767,72 грн. та три відсотки річних від простроченої суми боргу у розмірі 390,09 грн. у межах періоду з 19.11.2021 по 24.02.2022. Що до строків позовної давності суд зазначає наступне. Згідно ч.4 ст.367 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як вбачається із матеріалів справи відповідач не заявила про застосування спливу строку позовної давності щодо даного спору, а тому суд не вбачає підстав розглядати клопотання про поновлення строків позовної давності для подання позову до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати, пропорційно задоволеним позовним вимогам, що становить 1640,06 грн. сплаченого судового збору. Відповідно до ст.133 ч.1,3 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно ч.8 ст.141ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На виконання вказаних вимог закону позивачем надано: договір про надання правової допомоги №26 від 15.02.2024 року, додаткова угода від 15.02.2024 року до договору про надання правової допомоги №26 від 15.02.2024 року, укладені з адвокатським бюро «Анастасії Міньковської»; детальний опис робіт (наданих послуг), згідно якого адвокатське бюро «Анастасії Міньковської» надало ТзОВ «Діджи Фінанс» правову допомогу, вартість якої визначена в розмірі 7000,00 грн. Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а також враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, з врахуванням вимог розумності і справедливості, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 3000,00 грн., які слід стягнути з позивача на користь відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: partial