Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

30.06.2025 позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] , яким просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0991282202 від 20.12.2019 в сумі 39382,07 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн та судові витрати 2422,40 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 20 грудня 2019 року між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] , було укладено договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0991282202. Пропозиція (Оферта) на отримання 2 траншу згідно Заявки-анкети № 2628609691 від 11.03.2020 в рамках договору про надання позики №0991282202 від 20.12.2019 підписано позичальником 11.03.2020, електронним цифровим підписом, який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Відповідно до умов Договору позики кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000,00 грн, в межах строку дії Договору 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, відповідно до умов Договору. Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається сторонами відповідно до умов договору. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому кредитодавцем було перераховано грошові кошти. Підписанням Договору позики відповідач, також підтвердив, що він повністю ознайомився з усіма його умовами, в тому числі з Правилами та йому було надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. 14.07.2021 між ТОВ «Інфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 14-07/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики, у т.ч. за Договором позики №0991282202 від 20.12.2019, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до Боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, у тому числі за вищевказаним Договором позики, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Відповідач взятих на себе зобов`язань за цим кредитним договором не виконав, станом на день подачі позовної заяви до суду відповідач має перед позивачем прострочену заборгованість на загальну суму 56287,07 грн, з яких: 3000,00 грн. заборгованість за кредитом; 53287,07 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 39382,07 грн., з яких: 3000,00 грн. заборгованість за кредитом; 36382,07 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. Ухвалою від 02.07.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у визначений строк відзиву на позовну заяву не подав. 11.09.2025 судове засідання відкладено через першу неявку належним чином повідомленого відповідача. 15.10.2025 розгляд справи не відбувся у зв`язку із неявкою усіх сторін по справі та зайнятістю головуючого судді у цей час розглядом іншої справи. В судове засідання 03.12.2025сторони не з`явились. Представник позивача\~у позовній\~заяві просить\~проводити розгляд\~справи у\~відсутності сторони\~позивача.\~ Відповідач повторно не з`явився в судове засідання, не повідомив суду про причини своєї відсутності. За таких обставин, суд проводить розгляд справи на підставі письмових доказів відповідно до ст.223 ЦПК України. В силу приписів ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ст.247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, перевіривши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд прийшов до такого висновку. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках На підставі ч.ч.1,6\~ст.81 ЦПК України\~\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд встановив, що 20.12.2019 між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0991282202 (а.с.51-57). Відповідно до умов договору позики кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000 грн., в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту, не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами (п.1.2. Договору). Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається сторонами відповідно до умов договору. Пропозиція (Оферта) на отримання 2 траншу згідно Заявки-анкети № 2628609691 від 11.03.2020 в рамках Договору про надання позики №0991282202 від 20.12.2019 підписано Позичальником 11.03.2020, електронним цифровим підписом (а.с.59). Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем (ТОВ «Інфінанс») було перераховано грошові кошти в розмірі 3000,00 грн. Серед основних умов кредиту (траншу) визначено: строк користування кредитом 30 днів, строк дії Договору 3 роки, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка 638,75%, загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 1575,00 грн. Підписанням Договору позики відповідач, також підтвердив, що він повністю ознайомився з усіма його умовами. Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «Інфінанс», клієнт [PERSON] з яким укладено договір №0991282202 від 20.12.2019 ідентифікований ТОВ «Інфінанс» (а.с.38). Згідно повідомлення ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» вих.№1980_250307105214 від 07.03.2025 встановлено, що було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 11.03.2020 08:12:46 на сума 3000,00 грн, макса картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua -50694639, призначення платежу: Зачисление 3000 грн на карту [NUMBER] (а.с.39). Розрахунком заборгованості ТОВ «Інфінанс» за договором №0991282202 від 20.12.2019 встановлено, що борг станом на 14.07.2021 становив 28777,07 грн, з яких 3000,00 грн сума заборгованості по основній сумі позики, 25777,07 грн заборгованість за відсотками (а.с.41-50). 14.07.2021 між ТОВ «Інфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 14-07/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики, у т.ч. за Договором позики №0991282202 від 20.12.2019, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] (а.с.27-31). Також позивачем долучено копію платіжного доручення №М1 від 14.07.2021 на підтвердження виконання договору факторингу № 14-07/21 від 14.07.2021 (а.с.31) акт приймання передавання реєстру боржників за договором факторингу № 14-07/21 від 14.07.2021 (а.с.32) та реєстр боржників до договору факторингу № 14-07/21 від 14.07.2021(а.с.33-35). Розрахунком заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» за договором №0991282202 від 20.12.2019 встановлено, що борг станом на 10.01.2023 становив 56287,07 грн, з яких 3000,00 грн сума заборгованості по основній сумі позики, 53287,07 грн заборгованість за відсотками (а.с.37). У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до Боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 (а.с. 15-22), у тому числі за Договором позики №0991282202 від 20.12.2019, укладеного між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] , що також підтверджується реєстром боржників до Договору №10-01/2023 від 10.01.2023 том №1 (а.с.23-26) Таким чином, ТОВ «Коллект центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Розрахунком заборгованості ТОВ «Коллект Центр» за договором №0991282202 від 20.12.2019 встановлено, що борг станом на 23.06.2025 становив 56287,07 грн, з яких 3000,00 грн сума заборгованості по основній сумі позики, 53287,07 грн заборгованість за відсотками (а.с.37). Статтею 6\~ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до ч.1ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 628\~ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно дост.ст.1054-1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами ). Загальні правила щодо форми договору визначено уст.639 ЦК України, згідно з якою, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді ( статті 205, 207 Кодексу ). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 08 серпня 2022 року у справі №234/7298/20. Закон України\~«Про електронну\~комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3\~цього Закону визначено, що електронний договір\~це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. У статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом, зокрема, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ч.ч.7, 12\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним \~кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12\~зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п.6 ч.1ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором\~це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки статтею 12\~зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №243/6552/20, який є обов`язковим для врахування судом відповідно до ч.4ст.263 ЦПК України. Згідно зі ст.ст.526,530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Встановлено, що договір №0991282202 від 20.12.2019, який акцептований 11.03.2020, підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між ТОВ «Інфінанс» з [PERSON] правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договір не був б укладеним. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідач таких не надав, що в силу положень статей 12,81 ЦПК України, є його процесуальним обов`язком. З огляду на викладене вище, суд вважає доведеним факт підписання [PERSON] електронного договору шляхом використання електронного підпису, відтак укладення договору узгоджується з вимогами статей\~6,\~627 ЦК України\~та статей\~11,\~12 Закону України «Про електронну комерцію». Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. При цьому, суд бере до уваги те, що відповідачем не вчинено жодних дій щодо розірвання договору, або визнання його недійсним, відповідач користувався кредитними коштами, а відповідно до позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеній в постанові від 10 січня 2019 року у справі № 526/405/13 факт не вчинення жодних дій щодо розірвання кредитних договорів, або визнання їх недійсними тривалий час, а також користуванням кредитними коштами та сплати відповідачем в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами - є нічим іншим як визнання вище наведених кредитних договорів такими що укладені з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отриманням всіх благ передбачених кредитними договорами. Таким чином матеріалами справи підтверджено укладення [PERSON] договору №0991282202 від 20.12.2019 з ТОВ «Інфінанс». Із матеріалів справи вбачається, що на виконання кредитного договору №0991282202 від 20.12.2019 ТОВ «Інфінанс» надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 3000,00 грн. відповідно до договору. Вказана обставина підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вих.№1980_250307105214 від 07.03.2025 яким встановлено, що було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 11.03.2020 08:12:46 на сума 3000,00 грн, макса картки [NUMBER] . Наведені вище обставини свідчать про факт отримання відповідачем коштів, схвалення ним, як умов договору так і визнання своїх фінансових зобов`язань перед первісним кредитором. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Позивач надав суду належні та допустимі докази, які підтверджують перехід права вимоги за договором №0991282202 від 20.12.2019 укладеним між [PERSON] та ТОВ «Інфінанс» до ТОВ «Коллект Центр». Надано копії таких документів: договорів факторингу, Актів приймання-передачі реєстру боржників, Реєстрів боржників, платіжної інструкції, якою сплачені кошти на виконання договору факторингу. За наведених обставин, суд вважає, що позивач ТОВ «Коллект Центр» як новий кредитор, набув право вимоги до відповідача за договором №0991282202 від 20.12.2019 укладеним ним з ТОВ «Інфінанс». Станом на 23.06.2025 відповідач має перед позивачем заборгованість на загальну суму 56287,07 грн., з яких: 3000,00 грн. заборгованість за кредитом; 53287,07 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 39382,07 грн., з яких: 3000,00 грн. заборгованість за кредитом; 36382,07 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Інфінтраст». На підставі наведеного, виходячи із принципів об`єктивності, реальності і справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суми заборгованості за договором позики в межах заявлених позовних вимог. Позивач просить стягнути судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу, у розмірі 7000,00 грн. В обґрунтування розміру понесених витрат позивач надав копії таких документів: договору №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року (а.с. 73-75), прайс листа АО «Лігал-Ассістанс» затверджений рішенням зборів №01-11-2023 від 01.11.2023р. (а.с.76) заявки на надання юридичної допомоги №888 від 01.05.2025 на суму 13000 грн (а.с.71), витягу з акту №10 про надання юридичної допомоги від 30.05.2025 на суму 13000 грн (а.с.72). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У постанові від 12.02.2020 у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial