Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Короткий виклад обставин справи [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Ковалець М.І., звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб укладений між сторонами який зареєстрований Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, актовий запис 395. В обгрунтування позову зазначено, що 11.06.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, в якому у них народились спільні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказано, що на даний час шлюбні відносини між подружжям припинені, оскільки у сторін різні погляди на сімейні відносини. Шлюб фактично перестав існувати з грудня 2024 року, має формальний характер, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Позивач наголошує, що примирення між сторонами неможливе, бажає розірвати шлюб і просить не надавати строк для примирення. Процесуальні дії по справі, заяви сторін Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.11.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторін. Позивач в судове засідання 08.12.2025 не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, при цьому, 24.11.2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Ковалець М.І., яка діє на підставі ордера серія АО №1184528 від 10 липня 2025р. у справі №308/15857/25 поступила заява, в якій просить розглянути справу без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у судове засідання 08.12.2025 повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки та смс-повідомлення на його номер телефону вказаний у позовній заяві. При цьому, про причини неявки відповідач суд не повідомив, заяв про відкладення та відзиву від нього не надходило. Так, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження та судові повістки. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно з ч. 8 ст.\~178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За наведених обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень сторони позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~оскільки розгляд\~справи здійснюється\~судом за\~відсутності учасників\~справи,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 11.06.2019 року в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що 11 червня 2019 року складено відповідний актовий запис №395. Прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - « [PERSON] », дружини - « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 11 червня 2019 року. З копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 27.10.2020 року вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , а з копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] що [INFO] народилася [PERSON] , їх батьками записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів Відповідно до ч.1 ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу сторін та порушує їх особисті інтереси, що мають істотне значення, що суперечить ч.1 ст.51\~Конституції України про добровільну згоду жінки та чоловіка на перебування в шлюбі. Суд бере до уваги зазначені у позові обставини, що у сторін в шлюбі є двоє неповнолітніх дітей 2020 та 2022 року народження, однак шлюбні відносини між подружжям припинені, оскільки у сторін різні погляди на сімейні відносини. Позивач вважає що шлюб між ними фактично перестав існувати з грудня 2024 року, має формальний характер, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. З урахуванням\~фактичних взаємин\~подружжя,\~дійсних причин позову, категоричної позиції позивача щодо розірвання шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім`ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110-112, 114 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 12, 76-81, 137, 141, 142, 247, 280-283, 354-355 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved