Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову зазначено про те, що 24.09.2011 року з відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти мешкають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дітей не надає, а тому позивач змушена звернутися до суду з вказаним позовом у якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей , в розмірі 1/3 від заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до повноліття дітей, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 11.11.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання. Позивач [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. 03.12.2025 року суд перейшов до стадії ухвалення рішення та зважаючи на складність справи відклав складення повного рішення на строк не більш як на десять днів. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення Дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 24.09.2011 року [PERSON] та [PERSON] , уклали шлюб. Від шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні, що також підтверджується довідкою про склад сім`ї. За змістом частини першої\~статті 180СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статті 8 Закону України "Про охорону дитинства "кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом\~ст.141СК України\~батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Згідно роз`яснень у п. 17постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3„Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу\~України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Відповідно до частин першої, другої, третьої\~статті 181СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Наразі сторони добровільно не домовилися про утримання дитини , а тому кошти на його утримання (аліменти) присуджує суд. За змістом\~ст.182СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно вимог ч 2ст.\~182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2\~статті 183СК України\~визначено обов`язок суду у разі стягнення аліментів на двох і більше дітей визначити єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 19.10.2016, справа № 6-1798цс16. Отже, з урахуванням встановлених судом обставин, та на підставі положень діючого законодавства України, суд вважає можливим встановити відповідачу розмір належних до сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,що відповідає заявленим позовним вимогам. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ч.1ст.191\~СК України стягнення аліментів необхідно присудити із дня пред`явлення позову до суду, тобто 09.10.2025 року. Відповідно дост. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. У відповідності до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 1 211,20 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved