Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

На розгляд Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - позивач) до [PERSON] (далі - відповідач), про відшкодування шкоди в порядку регресу. У позові позивач посилався на те, що 25.12.2024 о 21:30 в м. Києві по вул.Скоропадського відповідач керуючи транспортним засобом «Infinity», д.н.з. [NUMBER] , при перестроюванні не надав перевагу в русі транспортному засобу «Ford», д.н.з. [NUMBER] , та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 19.03.2025 відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП). При цьому вказаним судовим рішенням було встановлено факт порушення відповідачем, як водієм транспортного «Infinity», д.н.з. [NUMBER] , вимог п.2.10 «а», 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), що призвело до ДТП. Відповідач свою цивільно-правову відповідальність на момент ДТП не застрахувала. У зв`язку з викладеним, потерпіла особа з метою отримання відшкодування звернулася до позивача з відповідною заявою та повідомленням про ДТП. Після чого, позивач визначив розмір заподіяної шкоди та здійснило регламентну виплату потерпілій особі. Позивач 12.05.2025 р. здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 50979,78 грн. Отже, позивач повністю виконав покладений на нього обов`язок по відшкодуванню потерпілій особі шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Крім того, позивач послуги аварійного комісара в сумі 3200 грн. Таким чином, фактичні витрати позивача на відшкодування витрат пов`язаних з регламентною виплатою по страховому випадку складають в сумі 54179,78 грн. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з указаним позовом за захистом прав та законних інтересів в частині стягнення в порядку регресу суми у розмірі 54179,78 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Майстренко О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, визначено сторонам строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень, призначено дату судового засідання на 09.12.2025. 09 грудня 2025 року сторони та їх представники у судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представником позивача подано заяву про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачем відзиву не подано, про причини неявки у судове засідання не повідомлено. Оскільки у встановлений судом строк відповідачем відзив на позовну заяву не подано, на підставі ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив обставини та дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 25.12.2024 о 21:30 в м.Києві по вул.Скоропадського відповідач керуючи транспортним засобом «Infinity», д.н.з. [NUMBER] , при перестроюванні не надав перевагу в русі транспортному засобу «Ford», д.н.з. [NUMBER] , та скоїв з ним зіткнення, в результаті чого зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 19.03.2025 у справі №757/5834/25-п відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 09 січня 2025 року власник транспортного засобу «Ford», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] через представника звернувся до позивача із повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування. Згідно із звітому № 20804 від 24.02.2025 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Ford», д.н.з. [NUMBER] , з урахуванням зносу, з ПДВ становила 54613,65 грн. Судом встановлено, що на підставі наказу МТСБУ № 3.1/14381 від 07.05.2025 та платіжної інструкції № 14651 власнику пошкодженого транспортного засобу було виплачено відшкодування у розмірі 50979,78 грн. На підставі платіжної інструкції № 5766 від 06.03.2025 позивач сплатив 3200 грн оплату послуг аварійного комісара (експетра) по справі МТСБУ: 114063, т.з. [NUMBER] . Відповідачем не надано до суду доказів, які б спростували наведені судом обставини. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача встановлена та доказуванню не підлягає. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним. Згідно з п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 3 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо ) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Як вбачається з матеріалів справи винною особою, тобто відповідачем, шкода потерпілій особі не відшкодована. Згідно зі ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно?правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями Моторного (транспортного) страхового бюро України є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (підпункт 39.2.1 пункту 39.2 статті 39). Відповідно до підпункту "а" п. 41. 1 ст. 41 зазначеного Закону, Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. З наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлено, що на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно зі ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Пунктом 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно?правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач, не надавши відзиву, наведені позивачем обставини не спростував, доказів повернення коштів позивачу чи виплати їх потерпілій особі не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження належного виконання ним зобов`язань та спростування суми заборгованості перед позивачем. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. За загальним правилом встановленим ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 32422,40 грн.

Outcome: approved