Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

у січні 2025 року АТ КБ "Приватбанк" звернулося до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 09 серпня 2022 року відповідач власноручно підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, тим самим уклав з АТ КБ "Приватбанк" кредитний договір, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит у виді встановлення кредитного ліміту на банківську картку "Універсальна Gold" у розмірі 200 000,00 грн під 40,8 % річних, строком на 12 місяців з можливістю пролонгації. У зв`язку із невиконанням позичальником умов договору у нього утворилася заборгованість, яка складає 156 773, 49 грн, та яку позивач просить стягнути із відповідача у судовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 січня 2025 року позовну заяву було передано для розгляду судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 28 січня 2025 року Відповідно до інформації, яка міститься у Єдиному державному демографічному реєстрі, відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 04 лютого 2025 року було відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 24 лютого 2025 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, клопотання про витребування доказів та клопотання про призначення судової фінансово-економічної експертизи. У відзиві на позов представник відповідача зазначив, що [PERSON] визнає факт отримання у відділенні АТ КБ «Приватбанк» кредитної картки номер [NUMBER] , строк дії - 07/26, тип - "Універсальна GOLD", та проставляння свого підпису на планшеті у відповідь на пропозицію працівника банку. Проте відповідач стверджує, що він не усвідомлював того факту, що він підписує таким чином Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки не був попередньо ознайомлений з такими правилами працівником банку, копію такої заяви з його підписом, банк йому не вручав. Відповідач дійсно був у відділенні банку 09 серпня 2022 року, куди прибув за вказівкою командування військової частини, в якій він на той час проходив службу, з метою оформлення карткового рахунку [NUMBER] для здійснення виплат грошового забезпечення військовослужбовця (для отримання заробітної плати, як він це розуміє). Одночасно з отриманням відповідачем зарплатної картки, працівником банку йому додатково була вручена ще друга картка - кредитна. Потреби в її отриманні у відповідача не було, ініціативи щодо її отримання відповідач не проявляв, але працівник банку, з яким він спілкувався, запевнив його, що користування цією карткою дає йому додаткові можливості фінансування, і лише у тому випадку, коли він цього забажає, а також, що володіння такою карткою його ні до чого не зобов`язує. Коли відповідач ставив свій підпис на планшеті, він був упевнений у тому, що розписується за отримання саме зарплатної картки, оскільки сприймав вручену йому кредитну картку, як рекламну акцію банку. Про можливість отримувати кошти по кредитній карті у тимчасове користування, відповідач дізнався від своїх побратимів по службі, і, на початках, він користувався невеликими сумами запозичених коштів для здійснення внесків на придбання озброєння та обладнання, які необхідні були його підрозділу для виконання бойових завдань. В подальшому, використовував кошти для свого лікування, якого потребував у зв`язку з різким погіршенням здоров`я через умови військової служби. Так, 16 травня 2024 року у відповідача гостро погіршився стан, внаслідок чого 16 травня 2024 він був госпіталізований до неврологічного відділення КНП «Смілянська багатопрофільна лікарня ім. С. Бобринської», де лікувався в стаціонарі по 03 червня 2024 року. Також, в період з 16 червня 2024 року по 21 червня 2024 року лікувався в стаціонарі ТОВ «Медична клініка «НЕЙРОПТИМА», 17 червня 2024 року проведена хірургічна операція. 21.06.2024 р., 31.08.2024 р., 04.10.2024 р. відповідач направлявся на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеню придатності до військової служби. 25.06.2024 р., 30.07.2024 р., 29.10.2024 р. ВЛК Національного військово-медичного центру «ГОЛОВНИЙ ВІЙСЬКОВИЙ КЛІНІЧНИЙ ГОСПІТАЛЬ» виснувала, що захворювання відповідача пов`язане з проходженням військової служби та захистом Батьківщини. 01.11.2024 р. відповідач направлений на стаціонарне лікування в Національний військово-медичний центр «ГОЛОВНИЙ ВІЙСЬКОВИЙ КЛІНІЧНИЙ ГОСПІТАЛЬ», де перебував з 01.11.2024 по 07.11.2024. Також, в період з 07.11.2024 по 10.12.2024 р. відповідач знаходився на стаціонарному лікуванні у клініці ДП «Національний науковий центр радіаційної медицини». Лікування супроводжувалося витратами на придбання вартісних лікарських засобів та медичних виробів, необхідних для лікування, а також витратами на проходження обстежень з використанням медичного обладнання (КТ ГМ, МРТ, рентген, УЗД тощо). Під час лікування, в кожній лікарні (окрім центрального шпиталю), пропонується до підписання договір про добровільну згоду на придбання за власний кошт, призначених лікарем лікарських засобів та виробів медичного призначення та проведення вкрай важливих обстежень, якими медичний заклад не може забезпечити хворого який перебуває на стаціонарному лікуванні. В період лікування, відповідач дійсно користувався грошовими коштами з кредитної карти, проте обслуговувати кредит (повертати тіло кредиту та сплачувати проценти за його користування), він не мав фінансової можливості, оскільки отримуваного грошового забезпечення для цього не вистачало. В той же час, після спілкування з спеціалістом банку, приблизно у жовтні 2024 року, відповідач, зважаючи на свої фінансові можливості, приблизно по 2 000 - 3 000 грн. намагався сплачувати на користь банку. Свій обов`язок повертати взяті у користування кошти відповідач не заперечує. Він має намір виконати свої зобов`язання перед позивачем в повному обсязі, але потребує для цього додаткового часу. У зв`язку з чим, відповідач вважає заявлений позов передчасним, а недотримання ним умов договору, а також положень ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, на які посилається позивач, на його переконання є виключно наслідком настання форс-мажорних обставин. Відповідач протягом часу з 09 серпня 2022 року по 2025 рік мав і має на цей час у банку картковий рахунок для виплати заробітної плати, на який регулярно надходять кошти грошового забезпечення відповідача від військової частини [NUMBER] , а отже позивач не позбавлений можливості в порядку договірного списання самостійно здійснювати погашення коштів використаного відповідачем кредитного ліміту. Проте, з невідомих причин, позивач не користувався своїм правом, таким чином штучно збільшуючи заборгованість відповідача. Також, після оновлення даних військовослужбовців і військовозобов`язаних введеного у 2024 році, в умовах кредитування з 01 травня 2024 року з`явилась мінімальна щомісячна сума внеску 7999,68грн (+/-), чого до цього не було. Відповідач стверджує, що перебуваючи у Дніпрі у 2023 році, і в 2024 році - в Черкасах та у Києві, він особисто звертався до відділень АТ КБ «ПриватБанк» для уточнення інформації про перебування на військовій службі по мобілізації, де працівники банку фотографували його військовий квиток та посвідчення УБД з метою внесення інформації про його персональні дані в банківську інформаційну систему. Отже, позивачу достеменно відомо, що відповідач перебуває на військовій службі по мобілізації. Тому, посилаючись виключно на порушення умов договору відповідачем, та замовчуючи власну бездіяльність у виконанні умов договору, а також замовчуючи те, що йому достовірно відомо про єдине джерело фінансування, яке є у відповідача, і яке ним повністю контролюється, позивач намагається перекласти всю вину виключно на відповідача. На переконання відповідача така поведінка позивача не відповідає моральним засадам суспільства взагалі, і, зокрема, в особливий період воєнного стану, що існує в Україні. Як стверджує відповідач, що він, як в період перебування у місці бойових дій, так і під час перебування на лікуванні, неодноразово піддавався зі сторони банку великій кількості цілодобових набридливих дзвінків, які вважає здійсненням психологічного тиску на військовослужбовця, який виконує обов`язки по захисту Батьківщини. При цьому, він повідомляв банку, що перебуває на лікуванні, і що він не відмовляється повертати кредит, і має намір це робити на настанні першої можливості для здійснення платежів. Крім того, він особисто звертався до установ банку з метою врегулювання проблемного питання, але працівники банку нічого не могли запропонувати, наполягаючи виключно на повній сплаті боргу. Була також пропозиція реструктуризації, яка передбачала виплату 50% боргу відразу і далі поетапне погашення всієї заборгованості. Але така вимога, об`єктивно, не могла бути виконана відповідачем без розстрочення сплати боргу. Таким чином, належить констатувати, що відповідач усвідомлює свій обов`язок щодо повернення отриманих у кредит коштів, має намір в повному обсязі виконати свій обов`язок та повернути кредитні кошти, але через брак необхідної кількості фінансових ресурсів, потребує реструктуризації боргу та відстрочки у здійсненні платежів, узгодженої з кредитодавцем. Проте, останній, не погоджується на укладення будь-яких угод, щодо реструктуризації. Позовні вимоги є недоведеними, необґрунтованими та безпідставними, що є беззаперечною підставою для відмови у задоволенні позову в повному обсязі. Також представник відповідача зазначив, що відповідач, як учасник бойових дій, відповідно до пункту 13 статті 5 Закону України «Про судовий збір», має пільгу по сплаті судового збору. Також представник відповідача зазначив, що просить суд стягнути із позивача понесені відповідачем судові витрати. Окрім того 24 лютого 2025 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до АТ КБ "Приватбанк" про визнання недійсним кредитного договору, в обгунтування якої [PERSON] зазначив, що АТ КБ «Приватбанк»стверджує, що між ним та [PERSON] 09 серпня 2022 року був укладений договір про надання банківських послуг у формі Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, який на думку позивача, за своєю природою є кредитним договором. Проте, зі змісту документів, що додаються позивачем до позовної заяви вбачається, що зазначеним вище приписам законодавства договір про надання банківських послуг (який позивач позиціонує як кредитний договір) не відповідає, що свідчить про те, що є підстави для визнання такого договору недійсним. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24 лютого 2025 року, зустрічну позовну заяву було передано судді Шаповаловій К.В. Ухвалою суду від 26 лютого 2025 року було прийнято зустрічну позовну заяву до спільного розгляду із первісним позовом, та об`єднано їх в одне провадження. Також ухвалою суду було вирішено перейти до розгляду справи у порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на 19 березня 2025 року на 14:30 год. 13 березня 2025 року до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, у якій АТ КБ «Приватбанк» зазначило, що [PERSON] звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 09 серпня 2022 року. При цьому, підписання цієї заяви позивач за зустрічним позовом не заперечує. Вказана заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, яка підписана клієнтом банку, та Умови і Правила надання банківських послуг, які розміщені на сайті ПриватБанку, є формою договору про надання банківських послуг у ПриватБанку. Договір про надання банківських послуг за своєю правовою природою є змішаним договором та включає в себе в тому числі умови договору банківського рахунка з використанням електронного платіжного засобу та договору кредитування карткового рахунку, який є підставою для відкриття карткових/поточних рахунків клієнтам Банку та видачі до них платіжних/кредитних карток, а також видачу кредитних коштів. Згідно вказаної Заяви від 09 серпня 2022 року [PERSON] було відкрито картковий рахунок та видано до нього кредитну картку № [NUMBER] (копія Заяви міститься в матеріалах справи). Отже, позивач за зустрічним позовом як клієнт Банку і Банк перебувають у цивільних (приватно - правових) відносинах щодо відкриття, ведення та обслуговування банківського рахунку та його кредитування, користування електронним платіжним засобом, які регулюються договором, укладеним між ними, та чинним законодавством України (загальним і спеціальним). [PERSON] протягом тривалого періоду користувався послугами Банку, та фактично не заперечує сам факт користування платіжною карткою. Активація ним картки та користування картковим кредитним рахунком також свідчить про укладення сторонами договору на визначених ними умовах. На підтвердження користування [PERSON] кредитними коштами, отримання кредитної картки банком до суду разом з первісною позовною заявою надана виписка по рахунку [PERSON] за договором б/н від 09 серпня 2022 року. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку позивача - баланс станом на дату отримання картки (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції). З виписки також чітко прослідковується номер картки, якою користувався [PERSON] , та період, протягом якого використовував кредитний ліміт. Підготовче засідання 19 березня 2025 року було відкладено на 17 квітня 2025 року за клопотанням представника позивача, що подане 18 березня 2025 року. Підготовче засідання призначене на 17 квітня 2025 року було відкладено на 15 травня 2025 року на 10:00 год. за клопотанням представника відповідача, що подане 17 квітня 2025 року. 15 травня 2025 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме: скриншоти платіжних виписок, які підтверджують факт перерахування [PERSON] коштів в рахунок погашення заборгованості. Ухвалою суду від 15 травня 2025 року було задоволено клопотання представника відповідача та витребувано від АТ КБ «Приватбанк» (належним чином засвідчені копії наступних документів:1. Виписок з відкритих банком на ім`я позичальника [PERSON] усіх рахунків (поточних, аналітичних, синтетичний та усіх інших, в т.ч. позичкового рахунку у рахунок виконання кредитором узятих на себе зобов`язань щодо видачі кредиту за Кредитним договором, на якому й обліковувалися грошові кошти та кредит, що був відкритий банком позичальнику, та на який й надходили кошти від позичальника у рахунок погашення заборгованості.2. Усіх меморіальних ордерів та інших платіжних документи, зокрема квитанцій, на підставі яких й здійснювалося видача банком та погашення позичальником [PERSON] кредиту, у період з моменту укладання кредитного договору та по теперішній час, а також зарахування факту надходження від позичальника грошових коштів у рахунок погашення основної суми кредиту, процентів та усіх інших платежів, пов`язаних з видачою, обслуговуванням та погашенням позичальником вказаного кредиту.3. Копію кредитної справи позичальника [PERSON] за кредитним договором.4. Копії усіх додаткових угод з усіма додатками до Кредитного договору.5. Копію рішення кредитного комітету, яким Банк надав свою згоду на видачу позичальнику [PERSON] кредиту та визначив відповідні умови кредитування та про затвердження прийнятої кредитним комітетом такої, що діяла на час укладання Кредитного договору базової реальної ефективної процентної ставки по кредитам. Підготовче засідання у справі було відкладено на 06 червня 2025 року на 11:30 год. Підготовче засідання призначене на 06 червня 2025 року було відкладено на 22 липня 2025 року на 14:30 год. 21 липня 2025 року до суду від представника позивача АТ КБ «Приватбанк» надійшли письмові пояснення на виконання вимог ухвали суду від 15 травня 2025 року про витребування доказів у справі, з яких зазначено, що банком разом з позовною заявою надано виписку по договору за картковим рахунком [PERSON] , на який було встановлено кредитний ліміт та на який безпосередньо здійснені всі погашення заборгованості по кредиту. Виписка за картковим рахунком позивача за зустрічним позовом, підтверджує обставини видачі кредиту, його розміру, а також заборгованість по кредиту та є належним, допустимим та достатнім доказом на підтвердження обставин, які є предметом спору. Додаткові рахунки будь-якого типу до карткового рахунку [PERSON] банком не відкривались та не потребують такого відкриття в силу наданого вище поняття виписки з карткового рахунку, а тому не можуть бути надані. Підготовчі засідання призначені на 22 липня 2025 року, 20 серпня 2025 року та 29 вересня 2025 року були відкладені за клопотаннями учасників справи. Ухвалою суду від 27 жовтня 2025 року було залишено без задоволення клопотання представника відповідача адвоката Андрієнка С.В. про призначення фінансово-економічної експертизи у цивільній справі № 753/1723/25. Окрім того, ухвалою суду від 27 жовтня 2025 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 20 листопада 2025 року на 14:30 год. У судове засідання призначене на 20 листопада 2025 року з`явилися представник позивача та представник відповідача. Представник позивача зазначила, що відповідач [PERSON] у серпні 2022 року підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» та отримав кредиту у виді встановленого кредитного ліміту на відповідну платіжну картку. Відповідач користувався кредитними коштами, однак у зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору у нього утворилася заборгованість. Представник позивача зазначила, що при подачі позову банк просив стягнути із [PERSON] заборгованість у розмірі 156 773, 49 грн, однак за час перебування справи у провадженні суду відповідачем було частково погашено борг та наразі заборгованість складає 145 005,03 грн. Разом із тим, представник позивача зазначила, що позивачем не було подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, однак вона просить суд при ухваленні рішення у справі враховувати факт часткового погашення відповідачем заборгованості. Зважаючи на викладене, представник позивача зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить стягнути із відповідача вказану заборгованість. Щодо зустрічної позовної заяви, то представник позивача наголосила на тому, що заперечує щодо його задоволення, вказала на те, що дії відповідача є суперечливими, оскільки ним було подано до суду зустрічний позов про визнання кредитного договору недійсним, і той же час він продовжує користуватися кредитними коштами та частково погасив кредитну заборгованість. Також представник позивача заперечувала щодо задоволення заяви представника відповідача про стягнення із позивача понесених відповідачем судових витрат, зокрема, правової допомоги у розмірі 30 000,00 грн, вказала, що така сума є завищеною та неспівмірною із складністю даної справи. Представник відповідача зазначив, що відповідач не заперечує, що ним було отримано кредитну картку, однак вказав, що йому її надали під час отримання ним у відділенні банку картки для виплат заробітної плати. Коли відповідач підписував Умови, він не розумів, що саме підписує, думав, що це стосується саме картки для надходження заробітної плати. Разом із тим зазначив, що відповідач кредитними коштами користувався, загалом витрачав їх на лікування. Наразі має намір повністю погасити заборгованість, однак не має змоги зробити це одним платежем через скрутне фінансове становище. Представник відповідача зазначив, що відповідачу також було відмовлено у реструктуризації заборгованості, оскільки банк може здійснити реструктуризацію тільки за умови попереднього погашення половини заборгованості. Враховуючи викладене, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічну позовну заяву із підстав того, що відповідач при підписання заяви про приєднання не усвідомлював, що саме він підписує. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, заслухавши пояснення представника позивача та представник відповідача, вивчивши доводи сторін, викладені у заявах по суті, враховуючи доводи зустрічної позовної заяви, суд дійшов наступного висновку. Щодо вимоги про визнання договору недійсним (зустрічний позов). 09 серпня 2022 року [PERSON] власноручно підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, тим самим укладено з АТ КБ "Приватбанк" кредитний договір, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит у виді встановлення кредитного ліміту на банківську картку "Універсальна Gold" у розмірі 200 000,00 грн під 40,8 % річних, строком на 12 місяців з можливістю пролонгації Звертаючись із зустрічною позовною заявою [PERSON] вказав, що насправді не розумів, що він підписує саме кредитний договір, оскільки послугами банку користувався із метою отримання картки для надходжень заробітної плати. При цьому [PERSON] не заперечує, що користувався кредитними коштами для власних потреб і наразі має намір погасити наявну заборгованість. У відповідності до положень статті 11 ЦК України за своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно із статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Умови кредитного договору, на яких укладають двосторонні правочини з відповідачем, є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 Цивільного кодексу України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обовязки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Презумпція правомірності правочину є важливою гарантією реалізації цивільних прав учасниками цивільних відносин. Вона полягає у припущенні, що особа, вчиняючи правочин, діє правомірно. Своїм підґрунтям встановлення презумпції правомірності правочину має визначальні засади цивільного права як свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; справедливість, добросовісність та розумність цивільного законодавства (ст. 3 Цивільного кодексу України). Згідно з цими засадами припускається, що особа може, реалізуючи своє право свободи договору (а точніше - право свободи правочину), вчиняти з метою створення, зміни, припинення тощо цивільних прав і обов`язків будь-які правомірні дії. При цьому не вимагається прямої вказівки на правомірність тих чи інших дій у акті цивільного законодавства: достатньо, що закон не визначає ці дії як заборонені. Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Вбачається, що кредитний договір у формі заяви про приєднання був підписаний [PERSON] власноручно, що також і не заперечується самим [PERSON] . Твердження [PERSON] про те, що йому, як споживачу, не була надана інформація, яка стосується суті наданих фінансових послуг, не знайшла свого підтвердження, оскільки він користувався кредитними коштами, про що також не заперечує та не звертався до банку з метою надання інформації по тарифам тощо. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту, в якому зазначена зокрема, така інформація: сума/ліміт кредиту по картці «Універсальна» до 200000 грн., по картці «Універсальна Gold» - до 200000 грн.; строк договору - 12 місяців з пролонгацією; строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією; мета отримання кредиту - споживчі потреби; спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом (на картковий рахунок); процентна ставка у межах пільгового періоду - 0,00001% річних; процентна ставка за межами пільгового періоду: по картці «Універсальна» - 42%, по картці «Універсальна Голд» - 40,08%; тип процентної ставки - фіксована; кількість та розмір платежів 5% від заборгованості, але не менше 100 грн щомісячно; пеня - у розмірі подвійної облікової ставки НБУ; штраф за прострочення більш, ніж на 30 днів -немає; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - по картці «Універсальна» - 84%, по картці «Універсальна Gold» - 81,6%. Відповідно до пункту 7 паспорту споживчого кредиту, споживач має право відмовитись від договору про споживчий кредит протягом 14 календарних днів у порядку та на умовах, визначених ЗУ "Про споживче кредитування". [PERSON] від договору не відмовився, оскільки усвідомлено та ціленаправлено почав користуватись кредитними коштами. Суд відхиляє доводи представника позивача за зустрічним позовом, що [PERSON] не усвідомлював, що підписує, а тому наявні підстави для визнання договору недійсним, оскільки [PERSON] є повнолітньою, освіченою людиною, а отже перед тим, як поставити підпис під певним документом має усвідомлювати, що зі змістом такого документа необхідно попередньо ознайомитись. Доказів того, що представники АТ КБ "Приватбанк" не давали можливості йому ознайомитись із текстом документу, чи примушували до підпису, суду надано не було. Крім того, як вбачається з наданої банківської виписки та не заперечується представником позивача за зустрічним позовом, [PERSON] усвідомлено користувався кредитною карткою, а отже не міг не розуміти, що це кредитні кошти, які необхідно повертати, і що такі кошти не є його заробітною платою. В той же час, відсотки за користування кредитними коштами позивачу не нараховувались, оскільки він є військовослужбовцем, а списані були повернуті, що підтверджується банківською випискою. Таким чином, суд доходить висновку, що кредитний договір № б/н від 09 серпня 2022 року, був укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з дотриманням вимог щодо його укладення, відтак відсутні підстави для задоволення позову про визнання його недійсним. Стосовно вимоги про стягнення коштів за договором кредиту (первісні позовні вимоги). АТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказав, що відповідач 09 серпня 2022 року підписав заяву № б/н, відповідно до якої отримав кредит у виді кредитного ліміту на платіжну карту. Відповідач зобов`язався повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. При підписанні заяви-анкети б/н від 09 серпня 2022 року, відповідач погодився з тим, що він ознайомився з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку. З позиції позивача, підписавши заяву, відповідач погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг (розміщенні на сайті Банку www.privat.ua), тарифами банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування. Відповідач підтвердив своє волевиявлення щодо приєднання до Умов. На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав: копію заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, підписану відповідачем від 09 серпня 2022 року; паспорт споживчого кредиту підписаний [PERSON] ; виписку з карткового рахунку за договором, розрахунок заборгованості. Вбачається, що 09 серпня 2022 року відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, в якому зазначена, зокрема, така інформація: сума/ліміт кредиту по картці «Універсальна» до 200000 грн., по картці «Універсальна Gold» - до 200000 грн.; строк договору - 12 місяців з пролонгацією; строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією; мета отримання кредиту - споживчі потреби; спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом (на картковий рахунок); процентна ставка у межах пільгового періоду - 0,00001% річних; процентна ставка за межами пільгового періоду: по картці «Універсальна» - 42%, по картці «Універсальна Голд» - 40,08%; тип процентної ставки - фіксована; кількість та розмір платежів 5% від заборгованості, але не менше 100 грн щомісячно; пеня - у розмірі подвійної облікової ставки НБУ; штраф за прострочення більш, ніж на 30 днів -немає; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - по картці «Універсальна» - 84%, по картці «Універсальна Gold» - 81,6%. Відповідачем не заперечувався факт підписання заяви та користування кредитними коштами. За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. З положень частини першої статті 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межі встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язувався повернути кредитні кошти в строки та обсязі, визначені умовами договору. Як вже зазначалося, відповідач не заперечував факту отримання кредитної картки та користування нею, крім того, факт користування кредитними коштами підтверджується випискою щодо руху коштів, з якої вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами для особистих потреб, знімав готівкові кошти та здійснював поповнення через термінали самообслуговування. Зважаючи на викладені обставини, суд вважає доведеними факт отримання відповідачем кредитних коштів у позивача, користування вказаними коштами та наявність непогашеної заборгованості. Звертаючись із позовом банк просив стягнути із [PERSON] , заборгованість у розмірі 156 773, 49 грн, при цьому під час розгляду справи представником позивача було зауважено, що наразі заборгованість відповідача становить 145 005,03 грн, та просить суд це врахувати при ухваленні рішення у справі. Представником відповідача також зазначалося, що після відкриття провадження у справі відповідачем було частково внесені кошти у рахунок погашення заборгованості за договором, що підтверджується долученими до матеріалів справи платіжними інструкціями та виписками з банківської карти у період з 16 жовтня 2024 року по 15 квітня 2025 року. Крім того, за повідомленням представника позивача, відповідач 18 листопада 2025 року вніс на рахунок погашення кредитної заборгованості ще 1000 грн. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на те, що відповідачем не було спростовано доводи позивача та докази, долучені до позовної заяви, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за договором б/н від 09 серпня 2022 року підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у розмірі 145 005, 03 грн. Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідач є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення від 24 лютого 2016 року, долученого до відзиву, а отже він звільнений від сплати судового збору. Позивачем при зверненні із позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, позивачу підлягає компенсації судовий збір у розмірі 2240,56 грн (пропорційно до суми задоволених позовних вимог).

Outcome: partial