Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

20.10.2025 представник Акціонерного товариства «Ідея Банк» Жовтонецький В.М. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором кредиту та страхування №D44.24685.006025040 від 02.12.2019 та за договором кредиту та страхування №Р20.24685.005887311 від 30.10.2019 в розмірі 80365,22 грн, та судовий збір у розмірі по 3028 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 30.10.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] (надалі - позичальник) було укладено договір кредиту та страхування №Р20.24685.005887311, згідно якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 39040 грн зі сплатою 15% річних, з поверненням сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором, графіком щомісячних платежів. Окрім цього, 02.12.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування №D44.24685.006025040, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 49999 грн зі сплатою 20% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором, графіком щомісячних платежів. Отже, позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно з кредитними договорами, що підтверджується меморіальними ордерами та виписками по рахунках. Разом з тим, [INFO] позичальник померла. Станом на дату смерті у позичальника існувала непогашена заборгованість за кредитним договором №D44.24685.006025040 від 02.12.2019 у розмірі 43707,12 грн та за кредитним договором №Р20.24685.005887311 від 30.10.2019 у розмірі 36658,10 грн, що підтверджується довідками-розрахунками заборгованості, виданими AT «Ідея Банк» станом на 06.12.2020 (дата смерті). Невідкладно після отримання інформації про смерть позичальника AT «Ідея Банк» надіслало до Першої павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області претензії кредитора №12.1.4/169520 та №12.1.4/169521 від 24.12.2020, згідно яких повідомило про необхідність погашення спадкоємцями померлого позичальника наявної заборгованості за кредитними договорами. Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області листом від 21.01.2021 №98/02-14 повідомила AT «Ідея Банк», що претензію кредитора отримано та буде доведено до відома спадкоємців померлої [INFO] [PERSON] . Також отримано відомості про те, що на підставі претензії, після померлої заведено спадкову справу за №4/2021 від 08.01.2021. Заборгованість за кредитним договором №D44.24685.006025040 від 02.12.2019 на момент звернення із цим позовом становить 43707,12 грн, а за кредитним договором №Р20.24685.005887311 від 30.10.2019 36658,10 грн, що підтверджується виписками по поточному рахунку та довідками-розрахунками заборгованості станом на 14.10.2025. Відтак, загальна заборгованість позичальника за кредитними договорами становить 80365,22 грн. Зазначає, що заборгованість за кредитними договорами обчислена з урахуванням того, що починаючи з 06.12.2020 (дата смерті позичальника) банком було припинено будь-які нарахування за кредитними договорами, з огляду на що за вказаними договорами з відповідачки підлягає стягненню весь залишок по тілу кредиту (основний та прострочений борг), що залишився неоплаченим позичальником, а також проценти за користування кредитними коштами, нараховані по дату смерті позичальника. Як вбачається з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 24.12.2020, позичальнику на дату смерті належало наступне нерухоме майно: земельна ділянка, площею 2,3437 га. Кадастровий номер: 6125085600:01:001:0088. Цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Адреса: Тернопільська обл., Теребовлянський р., с/рада. Маловодівська; земельна ділянка, площею 0,5087 га. Кадастровий номер: 6125085600:01:001:0288. Цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Адреса: Тернопільська обл., Теребовлянський р., с/рада. Маловодівська; житловий будинок, з надвірними будівлями. Адреса: [ADDRESS] . Частка власності 1/1. Зважаючи на те, що [PERSON] померла [INFO] , АТ «Ідея Банк» пред`явило вимоги вчасно, шляхом надіслання вище вказаної претензії кредитора, отже, позивачем було дотримано строки пред`явлення вимоги до спадкоємців померлого позичальника, передбачені ч.2 ст.1281 ЦК України, оскільки такий почав обчислюватися лише з моменту одержання свідоцтва про право на спадщину. Зважаючи, що спадкоємець позичальника власного обов`язку щодо погашення наявної заборгованості за кредитними договорами в межах вартості успадкованого майна не виконала, просить позов задоволити. Ухвалою судді від 24.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Витребувано у Першої павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином засвідчену копію спадкової справи №4/2021, заведеної щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] . 10.11.2025 від Першої павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на виконання вимог ухвали суду від 24.10.2025 на адресу суду надійшла засвідчена копія спадкової справи №4/2021, заведеної щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] . 01.12.2025 представником відповідачки [PERSON] - адвокатом Анохіним В.О. подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначив, що вважає позовні вимоги безпідставними, з огляду на невірно обраний спосіб захисту права позивачем. Так, обраний позивачем спосіб захисту прав не відповідає вимогам частини 2 статті 1282 ЦК України, так як задоволення вимоги кредитора до спадкоємців позичальника шляхом одноразового платежу, тобто шляхом сплати грошових коштів, можливе лише в позасудовому порядку. Судовий спосіб захисту порушеного права кредитора у разі відмови спадкоємців від одноразового платежу полягає у пред`явленні до спадкоємців позову про накладення стягнення на майно. Ухвалою суду від 01.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просить проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідачка [PERSON] та її представник - адвокат Анохін В.О. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, будь-яких заяв чи клопотань від таких до суду не надходило. Представник третьої особи Першої павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явилася, просить розглядати справу без її участі. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Так, судом встановлено, що 30.10.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування №Р20.24685.005887311. Відповідно до п.1.1. кредитного договору, банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: тип кредиту - Зустрічна пропозиція (п.1.1. договору), сума кредиту - 39040 грн (п.1.2. договору), процентна ставка - 15% річних (змінювана) (п.1.3. договору), строк кредиту - 60 місяців (п.1.4. договору). Пунктом 1.6. кредитного договору визначено, дата повернення кредиту - 30.10.2024. Повернення заборгованості за договором здійснюється через рахунок № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), відкритий у банку відповідно до Графіку, викладеного в додатку №1 до даного договору. Також [PERSON] підписано паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено інформацію та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, а також Графік щомісячних платежів за кредитним договором. AT «Ідея Банк» свої зобов`язання за договором №Р20.24685.005887311 від 30.10.2019 виконало в повному обсязі, надавши позичальнику кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується меморіальними ордерами №8971186 від 30.10.2019, №8971178 від 30.10.2019, №8971180 від 30.10.2019, №8971184 від 30.10.2019, та випискою по особовому рахунку № [NUMBER] (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - [NUMBER] ). Окрім цього, 02.12.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування №D44.24685.006025040. Відповідно до п.1.1. кредитного договору, банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: тип кредиту - СМАРТ/ Розумний (п.1.1. договору), сума кредиту - 49999 грн (п.1.2. договору), процентна ставка - 20% річних (змінювана) (п.1.3. договору), строк кредиту - 60 місяців (п.1.4. договору). Пунктом 1.6. кредитного договору визначено, дата повернення кредиту - 02.12.2024. Повернення заборгованості за договором здійснюється через рахунок № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), відкритий у банку відповідно до Графіку, викладеного в додатку №1 до даного договору. Також [PERSON] підписано паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено інформацію та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, а також Графік щомісячних платежів за кредитним договором. AT «Ідея Банк» свої зобов`язання за договором №D44.24685.006025040 від 02.12.2019 виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується меморіальними ордерами №734682 від 02.12.2019, №734684 від 02.12.2019, №734680 від 02.12.2019, та випискою по особовому рахунку № [NUMBER] (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - [NUMBER] ). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 10.12.2020 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) серії [NUMBER] . Станом на дату смерті ( [INFO] ) у [PERSON] існувала непогашена заборгованість за договором кредиту та страхування №Р20.24685.005887311 від 30.10.2019, яка згідно розрахунку становила: прострочений борг - 36598,10 грн, прострочені проценти - 60 грн, а всього - 36658,10 грн, та за договором кредиту та страхування №D44.24685.006025040 від 02.12.2019, яка згідно розрахунку становила: прострочений борг - 43094,84 грн, прострочені проценти - 612,28 грн, а всього - 43707,12 грн. 24.12.2020 після отримання інформації про смерть позичальника АТ «Ідея Банк» надіслано до Першої павлоградської державної нотаріальної контори претензії кредитора, які надійшли 08.01.2021, в яких повідомлено про необхідність погашення спадкоємцями померлого позичальника [PERSON] наявної заборгованості за кредитними договорами. Відповідно до листа від 21.01.2021 №98/02-14, Перша павлоградська державна нотаріальна контора Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) повідомила, що претензії кредитора АТ «Ідея Банк» отримано та буде до відома спадкоємців померлої [PERSON] . На підставі претензії, після померлої заведено спадкову справу за №4/2021 від 08.01.2021. Згідно з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 24.12.2020 №238675829 [PERSON] належало на праві власності наступне нерухоме майно: земельна ділянка, площею 2,3437 га. Кадастровий номер: 6125085600:01:001:0088. Цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Адреса: Тернопільська обл., Теребовлянський р., с/рада. Маловодівська; земельна ділянка, площею 0,5087 га. Кадастровий номер: 6125085600:01:001:0288. Цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Адреса: Тернопільська обл., Теребовлянський р., с/рада. Маловодівська; житловий будинок, з надвірними будівлями. Адреса: [ADDRESS] . Частка власності 1/1. 05.02.2021 [PERSON] подано заяву про відмову від спадщини за законом після померлої дружини [PERSON] на користь її доньки [PERSON] , яка посвідчена приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шлеги Г.І. 05.02.2021 [PERSON] подано заяву про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] 01.11.2023 [PERSON] до Першої павлоградської державної нотаріальної контори Палоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, на підставі якої 01.11.2023 державним нотаріусом Першої павлоградської державної нотаріальної контори Палоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Тимченко О.М. видано свідоцтва про право на спадщину за законом, згідно яких спадкоємцем зазначеного у таких свідоцтвах майна [PERSON] , а саме: земельної ділянки, загальною площею 0,2494 га, розташованої по [ADDRESS] , кадастровий номер: 6125085600:02:001:0325; житлового будинку [ADDRESS] області; земельної ділянки загальною площею 0,0432 га, розташованої по [ADDRESS] , кадастровий номер: 6125085600:02:001:0326; земельної ділянки загальною площею 0,3053 га, яка знаходиться по [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки: 6125085600:02:001:0327; земельної ділянки загальною площею 0,5087 га, яка знаходиться на території Маловодівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер земельної ділянки: 6125085600:02:001:0288; земельної ділянки загальною площею 2,3437 га, яка знаходиться на території Маловодівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер земельної ділянки: 6125085600:01:001:0088, є її донька - [PERSON] . Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1, 2 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Статтею 1281 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до статті 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Вказаний висновок зроблено у постанові КЦС ВС від 18.09.2019 у справі №640/6274/16-ц. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] прийняла всю спадщину після смерті своєї матері - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 01.11.2023, яка складається з земельної ділянки, загальною площею 0,2494 га, розташованої по [ADDRESS] , кадастровий номер: 6125085600:02:001:0325; житлового будинку [ADDRESS] області; земельної ділянки загальною площею 0,0432 га, розташованої по [ADDRESS] , кадастровий номер: 6125085600:02:001:0326; земельної ділянки загальною площею 0,3053 га, яка знаходиться по [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки: 6125085600:02:001:0327; земельної ділянки загальною площею 0,5087 га, яка знаходиться на території Маловодівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер земельної ділянки: 6125085600:02:001:0288; земельної ділянки загальною площею 2,3437 га, яка знаходиться на території Маловодівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер земельної ділянки: 6125085600:01:001:0088. Зважаючи на наведене, судом встановлено, що єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину за законом після смерті [PERSON] є її донька [PERSON] . Враховуючи, що [PERSON] померла [INFO] , АТ «Ідея Банк» до спадкоємців такої пред`явило вимоги 24.12.2020, шляхом надсилання вище вказаних претензій кредитора, а свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] видано 01.11.2023, суд приходить до висновку, що позивачем було дотримано строки пред`явлення вимоги до спадкоємців померлого позичальника, передбачені ст.1281 ЦК України. Разом з тим спадкоємець позичальника вимоги АТ «Ідея Банк» щодо погашення наявної заборгованості за договором кредиту та страхування №D44.24685.006025040 від 02.12.2019 та за договором кредиту та страхування №Р20.24685.005887311 від 30.10.2019 в розмірі 80365,22 грн не задовольнила, що свідчить про порушення прав та інтересів АТ «Ідея Банк», як кредитора у даних правовідносинах. Згідно з положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно норм ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 18.09.2019 у справі №640/6274/16-ц: доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора, оскільки його відповідальність за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері - [PERSON] , вона разом з правами спадкодавця прийняла і її обов`язки, в тому числі, зобов`язання щодо погашення заборгованості спадкодавця за договором кредиту та страхування №D44.24685.006025040 від 02.12.2019 та за договором кредиту та страхування №Р20.24685.005887311 від 30.10.2019, суд вважає, що позивач АТ «Ідея Банк» набув права на стягнення з відповідачки заборгованості за кредитними договорами. Щодо розрахунку заборгованості за кредитними договорами, суд зазначає наступне. Відповідно до розрахунків, долучених до матеріалів справи, станом 14.10.2025 заборгованість за договором кредиту та страхування №Р20.24685.005887311 від 30.10.2019, становить: прострочений борг - 36598,10 грн, прострочені проценти - 60 грн, а всього - 36658,10 грн, а за договором кредиту та страхування №D44.24685.006025040 від 02.12.2019: прострочений борг - 43094,84 грн, прострочені проценти - 612,28 грн, а всього - 43707,12 грн. Разом з тим, як вбачається з виписок по особовому рахунку № [NUMBER] (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - [NUMBER] ) та № [NUMBER] (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - [NUMBER] ) позичальником сплачувалась плата за обслуговування кредитної заборгованості в загальному розмірі 32113,54 грн. Відповідно до п.1.5. договору кредиту та страхування №Р20.24685.005887311 від 30.10.2019, під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 Додатку №1 як «Інші послуги банку». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачуються згідно діючих тарифів банку. Тарифи є невід`ємною частиною договору та розміщені на веб-сайті банку. Також, згідно п.1.5. договору кредиту та страхування №D44.24685.006025040 від 02.12.2019, під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 Додатку №1 як «Інші послуги банку». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачуються згідно діючих тарифів банку. Тарифи є невід`ємною частиною договору та розміщені на веб-сайті банку. Відповідно до п.п.9.8.2., п.9.8. Договорів комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за користування кредитом позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку за Договором кредиту, що включає в себе: - надання інформації за рахунками позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів в Україні, в Контакт-центрі банку, шляхом направлення sms-повідомлень щодо суми платежу за договором кредиту, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; - надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; - опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливими, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21) відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №583/3343/19 (провадження № 61-22778св19) й постанові Верховного Суду від 15 березня 2021 року в справі №361/392/20 (провадження №61-16470св20) та зазначила, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування». Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, положення укладених кредитних договорів щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів, є нікчемними. Відповідно до частину 2 статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Таким чином, з урахуванням нікчемності умови кредитних договорів щодо необхідності сплати плати за обслуговування кредиту, враховуючи те, що позичальником була сплачена плата за обслуговування кредитної заборгованості в загальному розмірі 32113,54 грн, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором кредиту та страхування №D44.24685.006025040 від 02.12.2019 та за договором кредиту та страхування №Р20.24685.005887311 від 30.10.2019 в розмірі 48251,68 грн. При цьому, не заслуговують на увагу покликання представника відповідачки щодо обрання позивачем невірного способу захисту порушеного права, з огляду на наступне. Згідно з абзацом 1 частини другої статті 1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Наведене дає підстави для висновку, що у ЦК України визнається право кредитора на вимогу до спадкоємців боржника. У статті 16 ЦК України визначені загальні способи захисту цивільних прав та інтересів, які є універсальними для всіх правовідносин та можуть бути застосовані особою для врегулювання спірних правовідносин. Застосовувані способи захисту цивільних прав мають відповідати характеру спірних правовідносин та природі спору, що існує між сторонами. Аналіз структури та змісту ЦК України дає підстави для висновку, що застосування спеціальних способів захисту, які визначені законодавцем для захисту окремих категорій цивільних прав, не виключає можливості також застосовувати загальні способи захисту цивільних прав та інтересів. Зокрема, відповідно до абзацу 2 частини другої статті 1282 ЦК України у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. У наведеній нормі права передбачається спеціальний спосіб захисту цивільних прав та інтересів кредитора спадкодавця в разі, якщо спадкоємці не виконають його вимоги, але такий спосіб захисту не є єдино можливим. Верховний Суд у постанові від 25.04.2018 у справі №645/3265/13-ц зробив висновок, що застосування правила статті 1282 ЦК України не виключає можливості застосування альтернативного способу захисту, зокрема пункту 5 частини другої статті 16 ЦК України про примусове виконання обов`язку в натурі. Відповідно до структури ЦК України кредитор має право обрати один з способів захисту, які надаються йому законом, якщо інше правило в імперативному порядку не визначено у цивільному законі. Вибір способу захисту кредитор здійснює на власний розсуд. Відповідно до статті 5 ЦПК України застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушеної майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи. Таке розуміння права кредитора на обрання ефективного способу захисту не порушуватиме прав та інтересів спадкоємців, оскільки завжди в основі вирішення питання про прийняття спадщини лежить вольовий акт, пов`язаний з наміром спадкоємця прийняти спадщину. Таким чином, АТ «Ідея Банк» вправі вимагати з відповідача стягнення суми заборгованості за кредитними договорами, оскільки обов`язок спадкоємця боржника перед позикодавцем (кредитором) спадкодавця полягає у поверненні сум за кредитом та іншими нарахуваннями за позикою, що виникли до дня смерті спадкодавця, але в межах вартості успадкованого майна. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, виходячи з положень ч.1 ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідачки пропорційну задоволеним вимогам суму сплаченого АТ «Ідея Банк» судового збору в розмірі 1818,02 грн.

Outcome: dismissed