Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

У серпні\~2025\~року позивач\~звернувся до\~суду з\~позовом до\~відповідача про\~стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що 12.03.2020 між ТОВ «Сучасний Факторинг» та відповідачем було укладено договір позики №30200009190, за яким [PERSON] отримав позику в розмірі 23\~750,00 грн. строком на 6 місяців, зі сплатою процентів відповідно до умов договору. Свої зобов`язання за договором позики ТОВ «Сучасний Факторинг» виконав у повному обсязі, однак відповідач свої зобов`язання виконував неналежним чином, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 30\~563,60 грн., з яких: 23\~750,00 грн. загальна заборгованість за тілом кредиту; 6\~813,00 грн. заборгованість за сумою комісії/відсотків, яку позивач, а також судові витрати по справі просив стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 22.08.2025 справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Розгляд (формування та зберігання) судової справи проводиться в змішаній (паперовій та електронній) формі. Ухвалою суду від 22.10.2025 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, просив розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що 12.03.2020 між ТОВ «Сучасний Факторинг» та [PERSON] було укладено договір позики №30200009190, за яким [PERSON] отримав позику в розмірі 23\~750,00 грн., строком на 6 місяців, зі сплатою процентів відповідно до умов договору. Сукупна вартість позики за даним договором становить 30\~876,06 грн. (п. 3.7. Договору позики №30200009190). ТОВ «Сучасний Факторинг» свої зобов`язання за договором позики №30200009190 від 12.03.2020 виконав в повному обсязі. Утім, згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №30200009190 від 12.03.2020, вбачається, що станом на 20.07.2025, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №30200009190 від 12.03.2020 становить 30\~563,60 грн., з яких: 23\~750,00 грн. загальна заборгованість за тілом кредиту; 6\~813,00 грн. заборгованість за сумою комісії/відсотків. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов`язку. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. В силу приписів ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц зазначила, що визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 Цивільного кодексу України\~встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідачем [PERSON] не надано до суду доказів виконання своїх зобов`язань за договором позики №30200009190 від 12.03.2020. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики №30200009190 від 12.03.2020 в розмірі 30\~563,60 грн., з яких: 23\~750,00 грн. загальна заборгованість за тілом кредиту; 6\~813,00 грн. заборгованість за сумою комісії/відсотків. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Позивач заявив про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5\~000,00 грн. На підтвердження таких витрат надав до суду Договір про надання правничої допомоги №20/06-СФ від 20.06.2025, укладений між Адвокатським бюро «Тараса Онищенка», акт №243 прийому-передачі наданих послуг від 25.07.2025, платіжну інструкцію №731043 від 01.08.2025. Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував на тому, що суд не має права зменшити суму правничих витрат з власної ініціативи. Це суперечить нормам ЦПК, ГПК та КАС. Адже розмір гонорару визначається лише домовленістю адвоката з клієнтом, а суд не може втручатися в ці правовідносини. Зменшення витрат можливе лише за клопотанням іншої сторони, яка довела їх неспівмірність. Клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу до суду не надходило. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved