Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу у розмірі 63240,88 гривень за кредитним договором від 16.09.2021 року, а також просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 16.09.2021 року між АТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] укладений договір № б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на дані умови, що підтверджується тим, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання виконав та надав відповідачу кредитні кошти. Відповідач порушив зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 17.07.2023 року, виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту, загальна сума якої становить 63240, 88 грн. На даний час відповідачем умови договору не виконані, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Відповідно до звіту автоматизованого розподілу від 22.08.2023 головуючим у справі обрано суддю Шенцеву О.П. 25.08.2023 року ухвалою суду призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 23.02.2024 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості, в якому просила відмовити в задоволенні позову, з підстав викладених у відзиві. 18.11.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з заявою про проведення судового засідання згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. В судове засідання представник позивача АТ КБ «Приватбанк» не з`явився, проте до суду від нього надходило клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 16.09.2021 року відповідач [PERSON] з метою отримання банківських послуг звернулась до АТ КБ «ПриватБанк», де підписала анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та надалі отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Так, позивач виконав вимоги укладеного між ним та відповідачем договору та надав відповідачу кредитні кошти. 14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічне Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» на Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК», що підтверджується доказами, наданими позивачем, а саме копією виписки та копією статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК». З наданих до позову документів вбачається, що позивач має Банківську ліцензію на право надання банківських послуг від 05 жовтня 2011 року, визначених частиною третьою статті 47 ЗУ «Про Банки і Банківську діяльність» та інші дозволи НБУ щодо здійснення банківської діяльності та Статут ПАТ КБ «Приват Банк». Як вбачається з позову, відповідач свої зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, не здійснює відповідні платежі щодо погашення кредиту, внаслідок чого у неї перед позивачем утворилася прострочена заборгованість за кредитом. В зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом. На підтвердження обставин позову судові надано: розрахунок заборгованості за договором; виписку по рахунку, Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, Паспорт споживчого кредиту. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Згідно з ч.ч 1, 2ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Устатті 526 ЦК Українипередбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст.626,628 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1ст. 638 ЦК Українивстановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054та ч.1 ст.1048 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Частиною 2статті 1054 ЦК Українивстановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Відповідно до ч.1ст.633 ЦК Українипублічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно з ч. 1ст. 634 ЦК Українидоговором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Саме такий договір був укладений і виконувався сторонами, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку, з яких вбачається, що відповідач користувався карткою і вносив кошти на погашення кредиту. Вимог про визнання цього договору недійсним в цілому або його частин недійсними, а також про зміну або розірвання договору з передбачених законом підстав, відповідач не заявляв, в зв`язку із чим, виходячи з презумпції правомірності правочину, задекларованої уст. 204 ЦК України, доведеним є факт існування між сторонами договірних відносин, які виникли на підставі укладеного між ними 16.09.2021 року договору приєднання. З матеріалів справи вбачається, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, він неодноразово поповнював рахунок, користувався кредитним лімітом. Суд не приймає до уваги доводи відповідача, що він не укладав з позивачем кредитного договору. Відповідач, підписавши анкету-заяву, підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві. Судом встановлено, що випискою по рахунку підтверджується користування кредитним лімітом. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про Умови та Правила надання банком послуг, отримав картку і здійснював операції по частковому погашенню кредитного ліміту, користуючись ним. Оскільки наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт укладення між сторонами договору та факт існування за договором заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків по сплаті кредиту, доводи позивача про стягнення з нього на користь банку заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованим, так як із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що внаслідок неналежного виконання обов`язків за кредитним договором у відповідача виникла заборгованість за тілом кредиту у загальному розмірі 63240,88 гривень, яка і підлягає стягненню, зважаючи на те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості, як належний, допустимий і достовірний доказ, відповідачем спростований не був. При цьому, відповідачем не заперечується факт отримання ним картки з кредитним лімітом та факт користування кредитними коштами. Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, враховуючи вимоги частини другоїстатті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої та неповернутої суми кредитних коштів за поточним та простроченим тілом кредиту. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 365/159/19 та постанові від 02 грудня 2020 року у справі № 161/5267/20. Жодних доказів на підтвердження відсутності заборгованості у відповідача перед позивачем, або неотримання коштів відповідачем суду не надано, та судом не встановлено. Слід зауважити, що особливість кредитування рахунку полягає в тому, що кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії, при якій ліміт кредитної лінії визначається у вигляді максимальної суми кредитних коштів, що може знаходитись у користуванні позичальника на будь-яку дату протягом строку дії договору, при цьому, позичальник у разі часткового або повного повернення кредиту може повторно отримати кредитні кошти в межах вільного залишку ліміту. Відповідно до ч. 1ст. 77 ЦПК Україниналежними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. ч. 1-3ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 7ст. 81 ЦПК Українисуд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідач, під час розгляду справи в суді власнихрозрахунків заборгованості не надав та не заявляв клопотання про призначення судової-економічної експертизи, отже належними та допустимими доказами не спростував розмірборгу за тілом кредиту, якийвизначений позивачем на підставі первинних бухгалтерськихдокументів банку. Враховуючи встановлені судом обставини позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 63240,88 грн, яка складається з наступного: 52656,24 грн. заборгованість за тілом кредиту; 10584,64 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Розмір заборгованості, заявлений позивачем, визначений відповідно до вимог закону та умов договору. Наявність непогашеної заборгованості за відсотками позивачем доведена. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір, а тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача суми судового збору в розмірі 2684 грн.

Outcome: approved