Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Представник АТ «Таскомбанк» звернувся з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідачки на користь АТ «ТАСКОМБАНК» кредитну заборгованість за Заявою-договором № 7353461_RESTRUCT про надання кредиту від 09.12.2019 року, в загальному розмірі 61 406 грн. 65 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 09.12.2019 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] укладено Заяву-договір № 7353461_RESTRUCT про надання кредиту. Відповідно до умов Кредитного договору Відповідачці надано споживчий кредит в рамках кредитного продукту на умовах договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до кредитного договору відповідачка погодилась повертати кредит щомісячно згідно графіку, передбаченого в Додатку « 1 до заяви. Кредитні кошти Відповідачці було надано у спосіб, зазначений в Кредитному договорі, що підтверджується відповідною Випискою. В подальшому Відповідачка перестала виконувати умови Кредитного договору в повній мірі, а саме, перестала сплачувати заборгованість по кредиту, процентах та комісії. Неодноразовими телефонними повідомленнями Банку Позичальника було сповіщено про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення у стислі терміни. Як наслідок, станом на 12.05.2025 заборгованість за кредитним договором, становить 61 406 грн. 65 коп., з яких: 39 591 грн. 30 коп. - основного боргу (в т.ч простроченого), 50 коп. - заборгованість за процентах (в т.ч прострочена), 21 814 грн. 85 коп. заборгованість по комісії (в т.ч прострочена). За наведених обставин позовні вимоги просить задовольнити. У строк встановлений судом відповідачка відзив на позов не подала, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідачки подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Представник позивача в судове засідання не з"явився, у поданій до суду заяві просив справу розглянути в його відсутність, у разі неявки в судове засідання відповідачки, не заперечує проти ухвалення заочного рішення судом. Відповідачка в судові засідання не з`являлась, про день та час слухання справи була повідомлений відповідно до вимог закону. Причину неявки суду не повідомила. З врахуванням вимог п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України за неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності учасника справи в заочному порядку за згодою позивача, та з врахуванням строків розгляду справи, в т.ч. в порядку спрощеного позовного провадження. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з"ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. 09.12.2019 року між AT «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] укладено Заяву-договір № 7353461_RESTRUCT про надання кредиту. Відповідно до кредитного договору та умов договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та паспорту споживчого кредиту Позивач надає Позичальнику грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 39 591 грн. 30 коп.; строк кредиту з 09.12.2019 по 90.12.2023; комісія за надання кредиту 0 грн.; проценти за користування кредитом 0,001%; комісія за обслуговування кредиту 2,90% на місяць від\~ основної суми кредиту (а.с.18). У зв`язку з невиконанням зобов`язань по договору відповідачці направлено повідомлення-вимогу про необхідність сплати заборгованості, яка відповідачкою не виконана. Як наслідок, станом на 12.05.2025 заборгованість за зазначеним кредитним договором, становить 61 406 грн. 65 коп., в т.ч.: 39 591 грн. 30 коп. - основного боргу (в т.ч простроченого), 50 коп. - заборгованість за процентах (в т.ч прострочена), 21 814 грн. 85 коп. заборгованість по комісії (в т.ч прострочена) (а.с.34-36). Встановлені обставини підтверджуються: копією Заяви-договору про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб яка містить розпис складових загальної вартості кредиту, розрахунком заборгованості за договором, випискою по особовому рахунку. Так, відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За умовами кредитного договору позивач ( банк) свої зобов"язання щодо надання грошових коштів у кредит відповідачу виконав, тоді як відповідач взяті на себе зобов"язання по кредитному договору виконує неналежно з порушенням строків їх виконання, що суперечить вимогам ст. 530 ЦК України, яка визначає, що якщо у зобов"язанні встановлений строк ( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов"язання, тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов"язання за даним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов"язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов"язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов"язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до ч.1 - 4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.2 ст.13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.5 та ч.6 ст.82 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] , порушила зобов"язання перед банком, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь банку кредитну заборгованість в розмірі 39 591 грн. 80 коп., а в стягнення заборгованості по комісії відмовити, виходячи з наступного. У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 № 911/19/19, Верховний Суд зазначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 визначено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року. Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Враховуючи імперативне врегулюванням законодавством про захист прав споживачів умов щодо нарахування комісії з обслуговування кредитного договору, відсутні правові підстави для задоволення позовної вимоги банку в частині стягнення комісії. В Заяві-договорі не зазначено за що саме щомісяця нараховується комісія в розмірі 2,90% від суми кредиту. Фактично вказана щомісячна комісія є прихованими відсотками, що є несправедливим по відношенні до споживача. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково на суму 39 591 грн. 80 коп., позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп., то відшкодуванню за рахунок відповідача підлягає судовий збір в розмірі 1561 грн. 84 коп., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 527 ч.1, 530, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України,

Outcome: partial