Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. В середині липня 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 4 серпня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з [PERSON] договір позики №76756295. За яким ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 10 000 гривень 00 копійок, а [PERSON] зобов`язалася протягом 30 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 2,50 % за кожний день користування кредитом, в межах строку кредиту. Крім цього, 02 жовтня 2023 року ТОВ «Маніфою» уклало з [PERSON] договір позики №6246761. За яким ТОВ «Маніфою» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 3500 гривень, а [PERSON] зобов`язалася протягом 80 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 2,49 % за перший розрахунковий період, та 3% протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду. ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклало з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Маніфою» договори факторингу. За умовами яких, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги за вищевказаними кредитними договорами. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 47571 гривню 30 копійок. 2. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача Дараган Ю.О. в судове засідання не з`явилася. Про дату час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. В поданому позові просила розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Про час та місце розгляду цивільної справи повідомлялася у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовими повідомленнями, які повернулися на адресу суду, з відмітками про отримання. 3. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2025 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 4 серпня 2023 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з [PERSON] договір позики № 76756295. За яким ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 10 000 гривень 00 копійок, а [PERSON] зобов`язалася протягом 30 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 2,5 % за кожний день користування кредитом, в межах строку кредиту (а.с.7-10). Крім цього, 02 жовтня 2023 року ТОВ «Маніфою» уклало з [PERSON] договір про надання фінансового кредиту № 6246761. За яким ТОВ «Маніфою» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 3500 гривень, а [PERSON] зобов`язалася протягом 80 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 2,49 % за перший розрахунковий період, та 3% протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду (а.с.29-33). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ч.12 ст.11 цього Закону України електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що договір позики №76756295 від 04 серпня 2023 року був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора z3TrQj8smR. У такий спосіб кредитний договір був укладений в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» в електронній формі. Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19. Встановлено, що договір позики №6246761 від 02 жовтня 2023 року був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора d87539. У такий спосіб кредитний договір був укладений в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Маніфою». Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19. Всупереч вимогам ч.1 ст.81 ЦПК України відповідач не надав жодного доказу на спростування того, що вона не укладала кредитний договір, не отримувала та не вводила одноразовий ідентифікатор, не надавала ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Маніфою» відомості своєї банківської картки для переказу кредитних коштів. Встановлено, що [PERSON] неналежним чином виконувала грошові зобов`язання, тому у неї виникла заборгованість: 1) за договором позики № 76756295 від 04 серпня 2023 року в розмірі 32206 гривень 80 копійок, з яких: 8569 гривень 06 копійок сума заборгованості за основною сумою боргу, 27676 гривень 74 копійки сума заборгованості за відсотками (а.с.19); 2) за договором позики №6246761 від 02 жовтня 2023 року в розмірі 11364 гривні 50 копійок, з яких: 3500 гривень 00 копійок сума заборгованості за основною сумою боргу, 7864 гривень 50 копійок сума заборгованості за відсотками (а.с.47). 14 червня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» договір факторингу №14/06/21 (а.с.11-13). За умовами якого сторони домовились про передачу права грошових вимог по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав або виникне в майбутньому, до третіх осіб боржників від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «ФК «ЄАПБ». ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги, яке мало до [PERSON] за договором позики № 76756295 від 04 серпня 2023. Дана обставина підтверджується копією акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 20 березня 2024 року за договором факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, Витягом з Реєстру Боржників від 20 березня 2024 року за договором факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року (а.с.19). 11 січня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклало з ТОВ «Маніфою» договір факторингу №11-01/2024 (а.с.40-42). За умовами якого сторони домовились про передачу права грошових вимог по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав або виникне в майбутньому, до третіх осіб боржників від ТОВ «Маніфою» до ТОВ «ФК «ЄАПБ». ТОВ «Маніфою» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги, яке мало до [PERSON] за договором позики №6246761 від 02 жовтня 2023 року. Дана обставина підтверджується копією акту прийому передачі Реєстру Боржників від 15 лютого 2024 року за договором факторингу № 11-01-2024 від 11 січня 2024 року, Витягом з Реєстру Боржників від 15 лютого 2024 року за договором факторингу № 11-01-2024 від 11 січня 2024 року (а.с.44,46). У такий спосіб ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло прав кредитора у зобов`язаннях, які виникли за договором позики №76756295 від 04 серпня 2023 року та за договором позики №6246761 від 02 жовтня 2023 року. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатила заборгованість за кредитними договорами. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача процентів за договором позики №76756295 від 04 серпня 2023 року, то суд дійшов наступних висновків. Відповідно правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Відповідно положень п.п.2,2.1,2.2,2.3 договору позики №76756295 від 04 серпня 2023 року сума позики становить 10 000 гривень 00 копійок, строк позики становить 30 днів з 04.08.2023 по 03.09.2023 року, процентна (базова) ставка на день становить 2,5% в день (а.с.7). За умовами договору сторони встановили строк кредитування до 03 вересня 2023 року, попри це, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить суд стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку. Оскільки договором позики №76756295 від 04 серпня 2023 року визначений строк його дії, який становить 30 днів, відповідно саме протягом даного строку позивач мав право нараховувати відповідачу передбачені цим договором відсотки. Таким чином, виходячи із суми кредиту у розмірі 10000,00 грн., узгодженої процентної ставки у розмірі 2,5% за день та строку кредитування (строку договору) тривалістю 30 днів, заборгованість відповідача по відсоткам за договором надання грошових коштів у позику №76756295 від 04 серпня 2023 року становить: 10000,00 грн. * 2,5% * 30 днів = 7500 гривень 00 копійок. З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість на загальну суму 27 433 гривні 56 копійок, з яких: 8569 гривень 06 копійок заборгованість за тілом кредиту, 7500 гривень 00 копійок заборгованість за відсотками відповідно до договору позики №76756295 від 04 серпня 2023 року, 3500 гривень 00 копійок заборгованість за тілом кредиту, 7864 гривні 50 копійок заборгованість за відсотками відповідно до договору позики №6246761 від 02 жовтня 2023 року 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжної інструкції кредитового переказу коштів №118058 від 20 червня 2025 року (а.с.61) вбачається, що при пред`явленні позову ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило судовий збір у розмірі 3028 гривень. Пред`явлений позов задоволений частково, а саме 57,66% (27433,56 / 47571,30 ? 100%). З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1396 гривень 75 копійок (2422,40 / 100% ? 57,66%). На підставі викладеного та

Outcome: partial