Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

ТОВ "Фінансова компанія "Віва Капітал" звернулись до\~суду з\~позовом до [PERSON] про стягнення\~заборгованості у\~сумі 25393,02\~грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.07.2024\~року між [PERSON] та ТОВ\~"Фінансова\~компанія "Віва\~Капітал" укладено кредитний договір\~№1418457635816,\~шляхом підписання\~Заявки,\~що є\~невід`ємною\~частиною Договору. ТОВ\~"Фінансова\~компанія "Віва\~Капітал" виконали зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно умов укладеного договору. [PERSON] зобов`язався у строки здійснювати погашення заборгованості, проте через неналежне виконання умов договору виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути та судові витрати по справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте позовна заява містить клопотання про розгляд справи без участі представника позивача за наявними у справі матеріалами. Відповідач у судове засідання не з`явився, проте від його представника надійшов відзив в якому зазначено, що відповідач позов не визнає, вважає його безпідставним і необгрунтованим. Позивачем не надано оригіналу кредитного договору, який би дозволяв встановити дійсний зміст його істотних умов і незмінність його змісту у наданій копії. Позивачем не доведено належними доказами факт видачі кредитних коштів відповідачу, жодних первинних документів або виписки по картковому рахунку позивачем до суду надано не було. Позивач безпідставно вимагає стягнення нейстойки (штрафу) за порушення умов кредитного договору, оскільки згідно положень пункту 18\~Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України\~позичальник звільняється\~від сплати\~штрафу за\~прострочення виконання\~забов`язання, а тому штраф стягненню не підлягає. На дату укладення договору позики існувала очевидна суперечність між одночасно чинними нормами розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України\~''Про споживче кредитування'' та пункту 18\~Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК, зазначену суперечність слід вирішувати на користь пріоритетності норм ЦК України, а тому стягнення штрафу є безпідставним. Крім того, зауважив, що умови кредитного договору є нікчемними, оскільки суперечать Закону України ''Про споживче кредитування'', оскільки базова ставка згідно умов кредитного договору складає 1,48%, в той же час ст.8 ч.5 Закону України "Про споживче кредитування" встановлюється максимальна процентна ставка у розмірі 1%, а тому договір є нікчемним у силу приписів ст.12 ч.5 Закону України "Про споживче кредитування". Щодо стягнення витрат на правову допомогу представник відповідача зазначив, що заявлені позивачем витрати на правову допомогу не відповідають критерію реальності та розумності їхнього розміру, розмір витрат є неспівмірним із складністю справи, витраченим адвокатом часом та обсягом наданих адвокатом послуг, а тому просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу у разі задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно статей 525, 526, 527, 530, 625 ЦК України: одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, що передбачено ст.1054 ч.1 ЦК України. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Судом встановлено,\~що 02.07.2024\~року між [PERSON] та ТОВ\~"Фінансова\~компанія "Віва\~Капітал" укладено кредитний договір\~№1418457635816,\~шляхом підписання\~Заявки,\~що є\~невід`ємною\~частиною Договору. Відповідно умов\~договору ТОВ\~"Фінансова\~компанія "Віва\~Капітал" надали [PERSON] кредит у сумі 7500\~грн.,\~із процентною\~ставкою 0,888%\~за кожен\~день користування\~кредитом (дисконтна), що застосовується в межах строку надання кредиту, але небільше ніж перші 20 днів користування кредитом, та 1,48%\~за кожен\~день користування\~кредитом (базова), після 20 дня користування кредитом, строком на 120 днів, зі сплатою штрафу, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання зобов`язання. Крім того, [PERSON] , шляхом підписання електронним підписом, ознайомився з паспортом споживчого кредиту, який містить умови щодо порядку та розміру нарахування заборгованості за кредитом, відсотками, комісіями, та графіком платежів. Довідка про ідентифікацію свідчить, що [PERSON] із яким укладено договір №1418457635816 від 02.07.2024 року були перераховані кредитні кошти у сумі 7500\~грн. наступною транзакцією №1433602378 на платіжну картку № [NUMBER] , що також підтверджується листом ТОВ\~"Фінансова компанія "Контрактовий дім" №7/13719 від 06.08.2025 року. Розрахунок заборгованості, проведений ТОВ\~"Фінансова\~компанія "Віва\~Капітал" свідчить, що загальна сума заборгованості 25393,02грн., яка складається з заборгованості: за кредитом 6447,40\~грн., за процентами 5820,62\~грн., за штрафами 13125\~грн. Таким чином, зваживши у сукупності надані позивачем докази по справі, суд приходить до висновку, що позивач умови кредитного договору виконав, надав відповідачу кредитні кошти на умовах передбачених договором. У свою чергу відповідач, підписавши вказаний договір, добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взявши на себе відповідні зобов`язання, частково сплачував наявну заборгованість. Разом із тим, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, тому суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, проте лише частково, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненняю заборгованість в сумі 12268,02\~грн., яка складається з заборгованості: за кредитом 6447,40\~грн., за процентами 5820,62\~грн. Щодо вимоги про стягнення заборгованості за штрафами, то згідно положень пункту 18\~Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України\~позичальник звільняється\~від сплати\~штрафу за\~прострочення виконання\~забов`язання, а тому штраф стягненню не підлягає. Щодо посилання відповідача на нікчемність умов договору, суд зауважує, що умови договору, що укладено 02.07.2024 року сторонами, містять усі складові, що визначені ст.12 ч.1 Закону України ''Про споживче\~кредитування'', не обмежують права позичальника, отже не можуть бути визнані нікчемними. Відповідач розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами не спростував, не надав власний розрахунок наявної заборгованості, заперечивши позовні вимоги загалом. Клопотання про проведення експертизи з метою визначення механізму та розміру нарахованих сум, що склали заборгованість, відповідач суду не заявив. Доказів про повернення кредитних коштів на умовах і в порядку, визначеними кредитним договором суду не надав. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд вважає, що документально підтверджені судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідатиме вимогам ст.141 ЦПК України. Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що стягненню підлягають витрати на правову допомогу в сумі 4000 грн., виходячи з наступного. Стороною позивача надано належні, допустимі та достатні докази витрат позивача на професійну правничу допомогу по даній справі, а саме договір про надання правової допомоги №1 від 02.01.2025 року, укладений між ТОВ\~"Фінансова\~компанія "Віва\~Капітал" та Адвокатського бюро\~''Грушевий Ю.В.'', акт виконаних робіт до договору про надання правової допомоги №1 від 18.08.2025 року, рахунок №15/15-01 від 15.08.2025 року, платіжну інструкцію №LK840/35 від 15.08.2025 року. Враховуючи викладене та те, що \~розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру, за відсутності протиріч між наявними у справі доказами, судова практика є сталою, застосування великої кількості законів спірні правовідносини не передбачають, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження та збирання б яких адвокат витратив значний час, враховуючи принципи співрозмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, обсягом та змістом наданих адвокатських послуг і виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн.\~

Outcome: partial