Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал» до Індустріального районного суду міста Харкова із вказаним позовом, який за підсудністю було передано до Шевченківського районного суду міста Харкова. Позов обґрунтовано тим, що 30.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс груп» та [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором було укладено договір про надання фінансового кредиту № 09533-08/2023, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 3100,00 грн. На підставі договору факторингу, право вимоги за даним кредитним договором перейшло від ТОВ «Стар Файненс груп» до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит капітал». Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконав, що призвело до утворення заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 14957,50 грн, з яких заборгованість по кредиту, що становить 3100,00 грн., заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 11857,50 грн. та комісія - 1750,00 грн., які разом з судовим збором ТОВ «Фінансова компанія «Кредит капітал» просило стягнути з відповідача. Ухвалою Шевченківський районний суд м. Харкова від 11.06.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, також було встановлено строки для реалізації права сторін на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. У відзові представник відповідача заперечувала факт укладення електронного договору [PERSON] , вважала, що довідка про ідентифікацію, складена позивачем, а тому не може вважатися безспірним доказом, зазначала про відсутність доказів підписання кредитного договору саме відповідачем, а неповне зазначення номеру картки: [NUMBER] не дає можливості встановити факт отримання кредитних коштів саме відповідачем. Разом з тим, розмір нарахованих процентів вважала несправедливим. Враховуючи викладене в позові просила відмовити. У відповіді на відзив представник позивача вказала, що договір між сторонами укладено у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію», а тому вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору у письмовій формі. Для укладення договору відповідач через особистий кабінет на веб-сайті кредитодавця подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, після чого їй було надіслано одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідачем використано для підтвердження підписання кредитного договору. У кредитному договорі зазначені, необхідні дані для ідентифікації особи відповідача: реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні данні, адреса проживання, номер телефону. Без активних дій відповідача кредитний договір не був би укладений, адже для отримання кредиту відповідач самостійно мала здійснити вхід на сайт, створити особистий кабінет та ввести ідентифікаційні данні для заявки. Відповідач ознайомившись з умовами договору та підписавши останній прийняла на себе зобов`язання сплатити отримані кошти і відсотки у розмірі, встановленому договором. В запереченні представник відповідача виклала доводи аналогічні вказаним у відзові, вважала відсутнім існування у відповідачки заборгованості за кредитним договором №09533-08/2023, а позов таким, що не підлягає задоволеню. Від сторін не надходило заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Через наявність сумніву, що сторони надають повну інформацію щодо предмету спору суд скористався своїм правом, передбаченим ч. 7 ст. 81 ЦПК України, отримати докази та ухвалою від 12.09.2025 зобов`язав АТ КБ «Приватбанк» надати інформацію про належність картки [NUMBER] , зарахування на рахунок даної картки спірних кредитних коштів, використання номеру телефону [NUMBER] в якості фінансового за рахунком до названої картки, а також надати первинні документи щодо зарахування на рахунок відповідача спірних коштів. Представник позивача, відповідач були належним чином повідомлені про час, дату та місце судового розгляду, однак в судове засідання не з`явилися, причини не повідомили, правом взяти участь в судовому засіданні в режимі відеконференції не скористалися. Представником позивача до суду було неодноразово подано заяви про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин судом, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 30.08.2023 між ТОВ «Стар Файненс груп» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 09533-08/2023 (далі за текстом Кредитний договір) в електронній формі, відповідно до умов якого останній було надано кредит на власні потреби в сумі 3100,00 грн., дата надання 30.08.2023, стрком на 360 днів до 23.08.2024 із сплатою кожні 25 днів відсотків за ставкою 2,5% на день. (п.п. 1.1 - 1.2, 1.4 - 1.5). Кредит мав бути наданий в безготівковій формі на рахунок відповідача до картки [NUMBER] (п. 1.6). В додатку № 1 до Кредитного договору було встановлено графік плажів. В договорі було вказано данні відповідача: [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , вказано телефони, в т. ч.: [NUMBER] . РНОКПП, адреса і телефон [PERSON] вказані в Кредитному договорі співпадають із її даними, що вказані останньою у власноруч написаній до суду заяві від 25.06.2025. Кредитний договір і додаток було підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором W2542, що направлявся на телефон [NUMBER] , як свідчить довідка про ідентифікацію ТОВ «Стар файненс груп». Листом №3426_250328153705 від 28.03.2025 ТОВ «Універсані платіжні рішення» повідомили ТОВ «Стар файненс груп» про успішне перерахування коштів у сумі 3100,00 грн. на платіжну картку [NUMBER] . Згідно наданої АТ КБ «Приватбанк» інформації на ім.'я [PERSON] РНОКПП: [NUMBER] було емітовано картку [NUMBER] , рахунок [NUMBER] , тел..: [NUMBER] є фінансовим і знаходиться в анкетних даних [PERSON] . У відповідності до виписки на вказаний рахунок 30.08.2023 було зараховано переказ у сумі 3100,00 грн. Відповідачу ТОВ «Стар файненс груп» у розрахунку заборгованості було нараховано відсотки за період з 30.08.2023 по 29.01.2024 за 153 днів, у межах строку користування кредитом, за ставкою 2,5% у сумі 11857,50 грн. (3100х2,5%х153). 29.01.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит капітал» (далі - Фактор), що внесено до Державного реєстру фінансових установ та ТОВ «Стар файненс груп» (далі - Клієнт) було укладено Договір факторингу № 29012024 (далі - Договір факторінгу) згідно з умовами якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (п. 1.1 договору факторінгу). Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора, за п. 1.4 Договору факторінгу, з моменту набрання чинності даним договором, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. У Розділі 2 Договору факторінгу визначено, що «право вимоги» - це право грошової вимоги клієнта до боржників, сторк за якою настав та право грошової вимоги, яке виникне в майбутньому щодо погашення заборгованості, яка виникла на підставі укладених боржниками кредитних договорів. Також, надано визначення «реєстру боржників» - реєстр у письмовій та паперовій формі, який містить перелік персональних даних боржників, розмірів грошових зобов`язань кожного з боржників, а також інші дані про боржника якими володіє клієнт. За п. 13.1 Договору факторінгу він набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2025, але у будь-якому випадку до повного виконання відповіднх зобов`язань Сторонами. До матеріалів справи додано витяг з підписаного реєстру боржників до Договору факторингу щодо [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , номер договору № 09533-08/2023 від 30.08.2023 із загальною заборгованістю 14957,50 грн. з яких 3100,00 грн. - сума боргу за кредитом, 11857,50 грн. - заборгованість за відсотками. Сума боргу відповідає вищенаведеному розрахунку заборгованості. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частинапершастатті627 ЦК України). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частинадругастатті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір був укладений сторонами в електронній формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). За правилами частини дванадцятої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є, зокрема, використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Зважаючи, що без здійснення вищенаведених дій відповідача, зокрема підписання його електронним підписом, кредитний договір не був би укладений сторонами, то цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до приписів статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України). На час виникнення спірних відносин обмеження розміру відсотків, встановлене пунктом 17 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» не діяло. За вказаних обставин позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитом і відсотками підлягають задоволенню в повному обсязі. Як передбачено ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Звертаючись з позовом до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40грн., які підлягають стягненню на користь останнього з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved