Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Комунального виробничого управління "КАХОВСЬКИЙ ВОДОКАНАЛ" про розірвання трудового договору. Позов обґрунтований тим, що позивач працювала у Комунальному виробничому підприємстві "КАХОВСЬКИЙ ВОДОКАНАЛ", на посаді двірника першого розряду на дільниці ремгрупи, про що в трудовій книжці зроблено відповідний запис за №21 (наказ №8-К від 04.03.2019). 01.12.2021 в трудовій книжці зроблено запис №22 про перейменування дільниці рем групи на господарський відділ (наказ №250 від 29.11.2021). 19.10.2025 Позивач досягне пенсійного віку, після чого буде призначена пенсія за віком. У зв`язку з військовою агресією російської федерації з 24.02.2022 місто Каховка Херсонської області, де розташоване КВУ "КАХОВСЬКИЙ ВОДОКАНАЛ", опинилося в тимчасовій окупації . У листопаді 2022 року Позивач вимушена була виїхати до Республіки Польша, де до нині проживає. Надалі у Позивача виникла необхідність звільнитися з роботи за власним бажанням (ч. 1 ст. 38 КЗпП). Однак, у зв`язку з відсутністю фактичної можливості направити заяву Роботодавцю, трудові відносини юридично не були припиненні. 28.08.2025 Позивач за допомогою власної електронної пошти [INFO] , звернулася до Херсонської філії Херсонського обласного центру зайнятості із заявою, в якій просила припинити трудові відносини з Роботодавцем в односторонньому порядку. Для цього Позивач написала і додала до свого звернення заяву, адресовану керівнику КВУ "КАХОВСЬКИЙ ВОДОКАНАЛ", про її звільнення за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП з 29.08.2025. 03.09.2025 надійшла відповідь центру зайнятості, згідно якої повідомили про неможливість такого звільнення, через те, що Позивач не має статусу внутрішньо переміщеної особи, і відповідно, не претендує на статус безробітного, та рекомендовано звернутися або до роботодавця або до суду. Враховуючи той факт, що зі своїм Роботодавцем КВУ "КАХОВСЬКИЙ ВОДОКАНАЛ" об`єктивно не може вірішити це питання через відсутність зв`язку з керівником, Позивач вирішила звернутися до його засновника - Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області. Таким чином, 08.09.2025 Позивач звернулася до Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області з прохонням допомогти звільнитися з КВУ "КАХОВСЬКИЙ ВОДОКАНАЛ" за власним бажанням, та додала до свого звернення заяву про звільнення. 11.09.2025 за вихідним №1433 Позивач отримала відповідь військової адміністрації, де позивачу було повідомлено, з огляду, що директор КВУ "КАХОВСЬКИЙ ВОДОКАНАЛ" увільнений від роботи у зв`язку із призивом на військову службу, а начальник військової адміністрації не має права звільняти. Додатково було проінформовано про те, що законодавством гарантовано право звернення до суду. З огляду на викладене позивач просила розірвати (припинити) трудовий договір між [PERSON] та Комунальним виробничим управлінням "КАХОВСЬКИЙ ВОДОКАНАЛ" на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) з 29.08.2025 та стягнути з Комунального виробничого управління "КАХОВСЬКИЙ ВОДОКАНАЛ" на користь Позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн. У судове засідання позивач не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи без її участі, вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача Комунального виробничого управління "КАХОВСЬКИЙ ВОДОКАНАЛ" у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки суд не повідомив, клопотань та відзиву не надав. Фактичні обставини, які встановив суд. З копії трудової книжки серії [NUMBER] , виданої на ім`я [PERSON] , [INFO] , наявні записи про працевлаштування позивача у Комунального виробничого управління "КАХОВСЬКИЙ ВОДОКАНАЛ" з 05.03.2019. За заявою [PERSON] від 28.08.2025, остання просить у Комунального виробничого управління "КАХОВСЬКИЙ ВОДОКАНАЛ" припинити трудовий договір з 29.08.2025 на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням). З відповідді від 11.09.2025 за вихідним №1433 Військової адміністрації, позивачу було повідомлено, з огляду, що директор КВУ "КАХОВСЬКИЙ ВОДОКАНАЛ" увільнений від роботи у зв`язку із призивом на військову службу, начальник військової адміністрації не має права звільняти позивача. Норми права, які застосував суд. Відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації. Отже, трудовий договір - це юридично оформлені відносини між працівником і роботодавцем. Змістом трудових відносин є взаємні права та обов`язки сторін, а предметом таких відносин є робота, яку працівник зобов`язується виконувати за плату. При цьому, невиконання протягом тривалого часу працівником з тих або інших причин своїх трудових обов`язків свідчить про відсутність реальних трудових відносин між роботодавцем та працівником. Належні трудові відносини існують одразу у двох площинах - фактичній та юридичній. Відсутність роботи, яка фактично виконується працівником на умовах, передбачених трудовим договором, при юридично оформлених трудових відносинах, не відповідає нормам чинного законодавства та є підставою для розірвання трудового договору на вимогу працівника. У законодавстві про працю встановлено вичерпний перелік підстав розірвання трудового договору з метою охорони трудових прав громадян. Так, підстави припинення трудового договору окреслені у ст. 36 та інших статтях КЗпП Україний залежно від того, хто є ініціатором припинення трудового договору, підстави поділяються на такі групи: -припинення трудового договору за спільною (взаємною) ініціативою сторін трудового договору (наприклад, угода сторін, закінчення строку); -розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39 КЗпП України); -розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця (статті 40, 41 КЗпП України); -розірвання трудового договору з ініціативи осіб, які не є його стороною (третіх осіб) (пункти 3, 7 ст. 36, ст. 45 КЗпП України та ін.). Таким чином, розірвання трудового договору стосується лише випадків, коли трудовий договір припиняється з ініціативи будь-якої з його сторін. Припинення трудового договору є правомірним за одночасної наявності таких умов: 1) передбаченої законодавством підстави припинення трудового договору: 2) дотримання порядку звільнення; 3) юридичного факту припинення трудового договору (наказу чи розпорядження роботодавця, заяви працівника, відповідного документа особи, уповноваженої вимагати розірвання договору). Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Згідно з ч. 1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору (ч. 3 ст. 38 КЗпП України). Відповідно до п.п. 2.2, 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників до трудової книжки вносяться відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права особи, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч. ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України), як зазначено в постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15 лютого 2023 року у справі № 377/169/20. У постанові від 19 вересня 2019 року у справі № 233/2529/18 Верховний Суд, встановивши, що відповідач ні після отримання заяви позивача про розірвання трудового договору, ні після відкриття провадження у справі, не вчинив жодних дій, спрямованих на розірвання трудового договору, дійшов висновку, що відповідно до вимог частини другої статті 5 ЦПК України та виходячи з того, що пред`явлення позову по суті спрямоване на припинення трудових правовідносин між позивачем і відповідачем, ефективним і таким, що не суперечить закону буде такий спосіб захисту як припинення трудових відносин на підставі частини першої статті 38 КЗпП України. Висновки суду. Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та КВУ "КАХОВСЬКИЙ ВОДОКАНАЛ" мають трудові відносини. Трудове законодавство передбачає можливість звільнення працівника за його ініціативою. При цьому, роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник та внести відповідні записи до трудової книжки працівника. Позивач бажає припинити трудові відносини з КВУ "КАХОВСЬКИЙ ВОДОКАНАЛ", однак місцезнаходження відповідача є ТОТ, що дає підстави вважати, що відповідач припинив свою діяльність. Попозивач позбавлена можливості розірвати трудові відносини з останнім у спосіб, передбачений КЗпП України. Викладене свідчить, що за обставин, коли працівник позбавлений можливості розірвати трудовий договір з роботодавцем у порядку, передбаченому КЗпП України, то ефективним способом захисту порушеного права працівника буде ухвалення судом рішення про визнання трудових відносин між сторонами припиненими. Отже, права позивача підлягають захисту шляхом визнання трудових відносин з відповідачами припиненими за рішенням суду. Разом з тим, суд на підставі ст. 141 ЦПК України стягує з Комунального виробничого управління "КАХОВСЬКИЙ ВОДОКАНАЛ" на користь [PERSON] суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Outcome: approved