Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

26 вересня 2025 року [PERSON] , в інтересах якої дії її представник адвокат Вдовика О.М., звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просить: встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , однією сім`єю у період не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Заява обґрунтована тим, що заявниця є донькою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Заявниця звернулася до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав після смерті матері, проте постановою державного нотаріуса Третьої Білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області Карпусь І.О. їй було відмовлено у видачі свідоцтва, так як вона не прийняла спадщину у передбачений законом строк. Незважаючи на відмінність у реєстрації місця проживання заявниці та її матері, останні фактично проживали за однією адресою в селі Городище Білоцерківського району Київської області., так як матір постійно хворіла та потребувала постійної сторонньої допомоги. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 вересня 2025 року справа передана на розгляд судді Бебешко М.М. 29 вересня 2025 року судом прийнято до розгляду вказану заяву, відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд за правилами окремого провадження у відкритому судовому засіданні на 31 жовтня 2025 року. Вказаною ухвалою витребувано від Третьої Білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 21 жовтня 2025 року на адресу суду надійшло клопотання від заінтересованої особи про розгляд справи за її відсутності, за наявними матеріалами справи, на розсуд суду. В судовому засіданні 31 жовтня 2025 року заявниця та її представник підтримали заяву та просили суд її задоволити у повному обсязі з підстав, викладених у заяві. Допитана в судовому засіданні 31 жовтня 2025 року в якості свідка [PERSON] показала суду, що вона є донькою заявниці. З 1999 року її матір переїхала з міста Білої Церкви до села та почала проживати разом зі своїми батьками. До смерті бабусі мати проживала в селі Городище, так як бабуся не хотіла проживати в місті Біла Церква. Допитана в судовому засіданні 31 жовтня 2025 року в якості свідка [PERSON] показала суду, що заявниця є її сусідкою в селі Городище Білоцерківського району, яка постійно з 2000-х років проживала в будинку своїх батьків, до їх смерті, здійснивши поховання останніх. Допитана в якості свідка в судовому засіданні 31 жовтня 2025 року [PERSON] показала суду, що вона проживає в селі Городище, по сусідству з заявницею. Заявниця з 2000-х років постійно проживала в будинку із матір`ю та вела з останньою господарство. Інших дітей у батьків заявниці не було. Заявниця здійснила поховання матері після смерті останньої. Судовий розгляд у справі 31 жовтня 2025 року судом відкладено на 05 грудня 2025 року через невиконання ухвали суду про витребування інформації з Третьої Білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області щодо заведення спадкової справи відносно майна померлої [PERSON] .. 05 грудня 2025 року на адресу суду від представника заявника адвоката Вдовики О.М. надійшла заява про розгляд справи за відсутності заявниці та її представника, з проханням задовольнити заяву. 05 грудня 2025 року на адресу суду надійшов лист державного нотаріуса Третьої Білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області Карпусь Інни про те, що спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] , не заводилася. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Заявниця є донькою [PERSON] яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді житлового будинку та земельної ділянки в селі Городище Білоцерківського району Київської області. Постановою державного нотаріуса Третьої Білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області Карпусь І.О. винесено постанову, якою відмовлено [PERSON] в оформленні спадкових прав на майно та видачі\~ свідоцтва про право на спадщину, як залишилося після смерті [PERSON] , так як [PERSON] в установлений законом строк не прийняла спадщину. В присутності старости села Пилипча Поштаренко Юлія Петрівна та [PERSON] 02 вересня 2025 року склади акт про фактичне місце проживання, згідно з яким, [PERSON] зі своєю матір`ю [PERSON] , спільно проживали з 2000 року в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Заявницею надано до меду копії медичних документів щодо наявності хронічних завхорювань та тривалого їх лікування. При вирішенні справи суд виходить з наступного: Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд касаційної інстанції у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: "Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem", яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. За змістом п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні підстави встановлення факту проживання заявниці [PERSON] разом зі своєю матір`ю [PERSON] у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] з 2000 року до настання смерті матері [INFO] . Факт проживання заявниці з померлою матір`ю на протязі п`яти років перед смертю спадкодавця необхідний заявниці для реалізації її спадкових прав на оформлення спадщини після смерті померлої матері [PERSON] . Положеннями ст.80,81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved