Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ЛКП «Господар» заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.09.2023 року по 31.08.2025 року у розмірі 12250,98 гривень. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 365 від 08.06.2007 року «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м.Львові», Львівські комунальні підприємства визначено виконавцями житлово-комунальних послуг у м.Львові. Зокрема, на балансі ЛКП «Господар» перебуває будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , при цьому, відповідачі зареєстровані за вказаною адресою та користуються житлово-комунальними послугами, які надаються позивачем. Для здійснення оплати відповідачам відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Окрім цього вказує, що між сторонами укладено Договір б/н про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01.11.2019 року, що підтверджує взаємні права та обов`язки сторін. Послуги надаються вчасно та належної якості, однак, відповідачі не оплачують житлово-комунальні послуги у повному обсязі. Заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період часу з 01.09.2023\~року по\~31.08.2025\~року становить 12250,98 гривень. Дану суму позивач просить стягнути солідарно з відповідачів у примусовому порядку. Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідачі не скористалися. При цьому, 01.12.2025 року відповідач [PERSON] подав клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку із його тривалим захворюванням. Розглядаючи заявлене клопотання суд зазначає наступне. Згідно з\~п.2\~ч.1\~ст.252\~ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку захворювання учасника справи, підтвердженого медичною довідкою, що виключає можливість явки до суду протягом тривалого часу. Тобто, зупинення провадження у справі з цієї підстави є правом суду, яке застосовується з урахуванням об`єктивних обставин, тобто такої форми захворювання учасника справи, яке потребує тривалого лікування та може призвести до невизначеного часу розгляду справи, стороною якої він є. Разом з тим, дослідивши клопотання відповідача, суд відхиляє таке з підстав його необґрунтованості, оскільки до клопотання відповідачем не долучено жодних доказів (медичної довідки), які б підтверджували поважність причин неможливості його явки до суду протягом тривалого часу у зв`язку із захворюванням. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику осіб) за наявними в ній матеріалами, тобто судове засідання в такому випадку не проводиться, учасники в таке не викликаються, а отже необхідності у явці сторін до суду не має, останні викладають своє вимоги, заперечення у письмових заявах по суті. Інших заяв по суті справи, виключно в яких в силу вимог ч.1 ст.174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору не надходило. Позовна заява поступила до суду 30.09.2025 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 01.10.2025 року, прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено таку до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання за наявними у ній матеріалами. Визначено сторонам строк та черговість подання заяв по суті справи. Разом з ухвалою про відкриття провадження у справі суд надіслав сторонам інформаційне повідомлення про права та обов`язки. Ухвалою суду від 04.11.2025 року розгляд справи відкладено у зв`язку із поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про неможливість вручення поштового відправлення відповідачам з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Суд у відповідності до вимог ч.5 ст.12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Разом з тим, у відповідності до вимог ч.7 ст.81 ЦПК України суд розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків. Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. В будь якому випадку, право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів, якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (ч.3 ст.367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх у апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою також зареєстровані та проживають члени сім`ї власників - [PERSON] , що підтверджується довідкою ЛКП «Господар» № 33 від 28.04.2025 року (а.с.8). Вказані обставинами сторонами не оспорюються. Між ЛКП\~«Господар» та\~уповноваженою особою\~співвласників багатоквартирного\~будинку за адресою: [ADDRESS] , укладено Договір б/н про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01.11.2019 року та Додатки до вказаного договору (а.с.9-15). Житлово-комунальні послуги мешканцям вказаного будинку надавалися та надаються позивачем, що підтверджується внутрішніми договорами, актами, кошторисами, інструкціями, платіжними інструкціями тощо, укладеними між ЛКП «Господар» та іншими підрядниками (виконавцями замовлених послуг) (а.с.18-39). Згідно розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 01.09.2023 року по 31.08.2025 року заборгованість відповідачів за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території становить 12250,98\~гривень (а.с.16-17). З метою стягнення зазначеної заборгованості з відповідачів позивач звернувся до суду з цим позовом. Питання надання житлово-комунальних послуг регулюються спеціальним законодавством, чинним на час виникнення спірних правовідносин, а саме:\~Законом України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» (далі Закон № 1875-ІV). Так згідно зі ст.13 Конституції України власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1 Закону № 1875-IV, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Такі послуги надаються споживачу - фізичній чи юридичній особі, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до статті 5 Закону №\~1875-IV до житлово-комунальних послуг належить: 1) житлові послуги - послуги з управління багатоквартирним будинком,\~що включає: забезпечення\~утримання спільного\~майна багатоквартирного\~будинку,\~зокрема прибирання\~внутрішньобудинкових приміщень\~та прибудинкової\~території,\~якщо прибудинкова\~територія,\~за даними\~Державного земельного\~кадастру,\~знаходиться у\~власності або\~користуванні співвласників\~багатоквартирного будинку\~відповідно до\~вимог законодавства,\~виконання санітарно-технічних\~робіт,\~обслуговування внутрішньобудинкових\~систем (крім\~обслуговування внутрішньобудинкових\~систем,\~що використовуються\~для надання\~відповідної комунальної\~послуги у\~разі укладення\~індивідуальних договорів\~з обслуговуванням\~внутрішньобудинкових систем\~про надання\~такої послуги,\~за умовами\~яких обслуговування\~таких систем\~здійснюється виконавцем),\~утримання ліфтів\~тощо; купівлю\~електричної енергії\~для забезпечення\~функціонування спільного\~майна багатоквартирного\~будинку; поточний\~ремонт спільного\~майна багатоквартирного\~будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Хоч у частині першій статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні» обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Наведеними положеннями закону передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду (справа № 210/5796/16-ц) від 18 березня 2019 року, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 та підтверджено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц. Судом встановлено, що між сторонами існують договірні відносини, згідно Договору б/н про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01.11.2019 року. Надаючи виниклим між сторонами по справі відносинам належну правову оцінку, суд звертає увагу, що згідно з частинами першою та другою статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 Цивільного кодексу визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як передбачено ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, між позивачем та відповідачами виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надавав житлово-комунальні послуги, а відповідачі ними користувалися, про що свідчить також їх часткова сплата. Позивач зі свого боку виконав свої обов`язки, та забезпечив надання відповідачам житлово-комунальних послуг, відповідачами борг за надані житлово-комунальні-послуги не погашено. У справі, яка розглядається ніщо не свідчить про те, що проведені позивачем розрахунки заборгованості є невірними. Крім того, ніщо не свідчить про ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості житлово-комунальних послуг, оскільки доказів протилежного відповідачами не представлено. Таким чином, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, зважаючи на те, що відповідачі за отримані житлово-комунальні послуги не сплачували грошові кошти у повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість, суд дійшов висновку про те, що відповідачі, отримавши за спірний період послуги належної якості, зобов`язані були оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів. А тому, позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення, шляхом стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.09.2023 року по 31.08.2025 року у розмірі 11250,98 гривень. Крім того, в даній справі відповідачі жодних заперечень щодо позовних вимог не заявили та доказів на підтвердження таких до суду не подали, відповідно саме на них суд покладає ризик настання наслідків, пов`язаних із задоволенням позову. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів в рівних частинах на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3028,0 гривень, сплата якого підтверджується відповідною платіжною інструкцією № 19523 від 23.09.2025 року (а.с.5).

Outcome: approved