Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

Позивач фермерське господарство «СГТ Полонина-Агро», в особі представника Померанської Г.І., звернувся до суду з уточненим позовом про скасування державної реєстрації права оренди земельних ділянок. Зазначав, що 10.09.2020 року на ХLVII сесії VII скликання Сторожинецької міської ради було прийнято рішення передати [PERSON] в оренду невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 78,8648 га. На підставі вказаного рішення, між Сторожинецькою міською радою та [PERSON] 16.09.2020 року було укладено договір оренди вказаних земельних ділянок. Керівник фермерського господарство «СГТ Полонина-Агро» Спіжавка Г.Г., попередньо подавши заяву про надання в оренду земель за визначеними кадастровими номерами, прибув на сесію міської ради, оскільки вважав, що мав відбутись аукціон щодо передачі земельних паїв. Зазначав, що паї не на конкурентних засадах були передані [PERSON] , без обговорень істотних умов договору. Вказував, що посадовець органу місцевого самоврядування [PERSON] підробив рішення сесії про передачу в оренду невитребуваних паїв, за фактом чого було відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 366 КК України. В суді [PERSON] визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення. Вважає, що договір оренди порушує публічний порядок, а тому є нікчемним. В зв`язку з цим просив застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину до п. 3 рішення сесії Сторожинецької міської ради № 263-47/2020 від 10 вересня 2020 року та договору оренди земельних ділянок від 16.09.2020 року шляхом скасування державної реєстрації права оренди земельних ділянок - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0287, площею 1,5030 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0309, площею 1,5030 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0298, площею 1,5031 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0299, площею 1,5032 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0296, площею 0,6910 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0295, площею 0,7925 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0206, площею 0,6263 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0256, площею 1,5035 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0260, площею 0,6263 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0262, площею 0,6263 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0263, площею 0,6262 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0147, площею 0,6262 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0148, площею 0,6263 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0179, площею 0,8282 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0176, площею 1,5018 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0154, площею 0,6266 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0153, площею 0,6265 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0152, площею 0,6267 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0151, площею 0,6266 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0181, площею 0,7430 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0145, площею 0,6262 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0059, площею 0,8318 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0067, площею 0,8915 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0068, площею 0,8840 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0078, площею 1,4361 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0118, площею 0,8170 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0094, площею 0,7159 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0091, площею 0,7162 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0086, площею 0,6263 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0085, площею 0,6263 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0131, площею 0,2721 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0132, площею 0,6345 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0133, площею 0,6263 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0134, площею 0,6263 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0136, площею 0,6262 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0137, площею 0,6264 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0138, площею 0,6263 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0139, площею 0,6263 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0141, площею 0,6263 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0143, площею 0,6262 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0144, площею 0,6264 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0099, площею 1,5032 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0097, площею 1,5033 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0109, площею 1,5032 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0101, площею 0,9019 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0111, площею 1,5032 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0113, площею 1,5032 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0129, площею 1,5032 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0126, площею 1,4652 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0121, площею 1,0117 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0297, площею 1,5032 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0300, площею 1,5032 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0150, площею 0,8125 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:7151, площею 0,8125 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0089, площею 1,5032 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0090, площею 1,5031 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0092, площею 0,6013 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0165, площею 0,8125 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0158, площею 0,8127 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0100, площею 0,9775 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0058, площею 0,8125 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0070, площею 0,8125 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0073, площею 1,5032 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0146, площею 0,8125 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0057, площею 0,8125 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0059, площею 0,8126 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0068, площею 0,8125 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0130, площею 0,9019 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0123, площею 1,2569 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0149, площею 0,8125 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0071, площею 0,8465 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0072, площею 1,4720 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0074, площею 1,5032 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0064, площею 0,8125 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0105, площею 0,8327 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0089, площею 0,8947 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0081, площею 0,6265 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0180, площею 0,3523 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0063, площею 0,8126 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0243, площею 1,5030 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0261, площею 0,6263 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0264, площею 0,6264 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:003:0307, площею 1,5032 га; - з кадастровим номером 7324587500:02:001:0056, площею 0,8126 га, за [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача адвокат Померанська Г.І. вимоги позову підтримала посилаючись на викладені в ньому обставини і правові підстави. Представник відповідача [PERSON] адвокат Роговський В.П. в судовому засіданні вимоги позову не визнав посилаючись на їх безпідставність. Відповідач Сторожинецька міська рада подала відзив на позов, яким позов не визнала та просила в його задоволенні відмовити. Просила розглянути справу без участі представника Сторожинецької міської ради. Розглянувши уточнену позовну заяву, суд встановив фактичні обставини справи і відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 16 вересня 2020 року між Сторожинецькою міською радою Чернівецького району Чернівецької області, як орендодавцем, та [PERSON] , як орендарем, було укладено договір оренди земельних ділянок (невитребуваних земельних часток (паїв)), що знаходяться в територіальних межах села Нові Бросківці Чернівецького району Чернівецької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 78,8648 га за відповідними кадастровими номерами. Договір було укладено на підставі рішення ХLVII сесії VII скликання Сторожинецької міської ради від 10 вересня 2020 року № 263-47/2020, пунктом 3 якого було вирішено передати [PERSON] в оренду земельні ділянки (невитребувані земельні частки (паї)), що знаходяться в територіальних межах села Нові Бросківці Чернівецького району Чернівецької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 78,8648 га. за відповідними кадастровими номерами. Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 23 листопада 2021 року по справі № 723/1347/21, залишеною без змін ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 28 грудня 2021 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020260150000677 від 18.09.2020 року за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366 КК, закрито на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України у зв`язку із закінченням на момент звернення до суду з обвинувальним актом строків досудового розслідування. Щодо передачі земельних ділянок в оренду [PERSON] без проведення аукціону (земельних торгів). Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. За змістом частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Преамбулою Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що цей Закон визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв). Відповідно до статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження. З моменту державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку договір оренди припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності. У разі якщо договір оренди невитребуваної (нерозподіленої) земельної ділянки, переданої в оренду в порядку, визначеному цією статтею, закінчився у зв`язку з набуттям права власності на неї до збирання врожаю, посіяного орендарем на земельній ділянці, орендар має право на збирання такого врожаю. Власник земельної ділянки має право на відшкодування збитків, пов`язаних із тимчасовим зайняттям земельної ділянки колишнім орендарем, у розмірі пропорційно до орендної плати з дня припинення договору до дня збирання врожаю. Верховний Суд в постанові від 06 лютого 2018 року по справі № 822/712/15 зробив правовий висновок про те, що системний аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки - частки (паї) не є землями державної чи комунальної власності, а перебувають лише у розпорядженні відповідних рад та адміністрацій, а тому надання таких ділянок у користування здійснюється без проведення земельних торгів, що передбаченні статтею 124 Земельного кодексу України, на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду в пункті 7.66. постанови від 01 жовтня 2019 року по справі № 922/2723/17, за змістом якого системний аналіз наведених вище норм законодавства дають підстави стверджувати, що спірні земельні ділянки є сформованими та відносяться до нерозподілених (невитребуваних) часток (паїв), які не є землями державної чи комунальної власності, а перебувають лише у розпорядженні відповідних адміністрацій до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку. Схожий висновок зробив Верховний Суд в постанові від 21 лютого 2020 року по справі № 647/195/18 та в постанові від 28 жовтня 2020 року по справі № 923/965/19 (пункти 23 26.1). За таких обставин, з огляду на усталену практику Верховного Суду, висновки якого щодо застосування відповідних норм права суд зобов`язаний враховувати до спірних правовідносин (ч. 4 ст. 263 ЦПК України), суд робить висновок про те, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки - частки (паї) не є землями державної чи комунальної власності, а перебувають лише у розпорядженні відповідних рад та адміністрацій, а тому надання таких ділянок у користування здійснюється без проведення земельних торгів, передбачених статтею 134 Земельного кодексу України, на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування. Стостовно посилання позивача на нікчемність договору оренди у зв`язку з порушенням ним публічного порядку (стаття 228 ЦК України) суд зазначає наступне. Згідно з частинами першою, другою статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У зазначеній статті визначено правові наслідки вчинення правочинів, що порушують публічний порядок, а також встановлено їх перелік. Виділяючи правочин, що порушує публічний порядок, як окремий вид нікчемних правочинів, Цивільний кодекс України виходить зі змісту самої протиправної дії, її антисоціального характеру, а також значимості порушених прав і свобод людини та громадянина внаслідок вчинення такого правочину (аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 листопада 2020 року у справі № 910/4932/19, від 10 березня 2020 року у справі № 910/24075/16, від 31 жовтня 2019 року у справі № 461/5273/16). При цьому категорія публічного порядку застосовується не до будь-яких правовідносин у державі, а лише щодо тих, які стосуються суттєвих основ правопорядку. З огляду на зазначене, можна зробити висновок, що публічний порядок - це публічно-правові відносини, які мають імперативний характер і визначають основи суспільного ладу держави. Об`єктивна сторона такого правочину вказує на суперечність його нормативно-правовим актам, в яких закріплюються конституційні права та свободи людини і громадянина; право державної, комунальної та приватної власності тощо. Суб`єктивна ознака правочину, що порушує публічний порядок, полягає у спрямованості дії стороні (сторони) на досягнення протиправного результату, яка вказує на умисне вчинення такого правочину. Отже, для нікчемного за статтею 228 ЦК України правочину очевидним є те, що особа має намір вчинити такі дії, які є суспільно небезпечними, порушують норми публічного права; зазвичай такі дії цілеспрямовано порушують публічний порядок, тобто особа саме це має на меті, усвідомлює, що її дії насправді не є правочином, а суспільно небезпечним правопорушенням. При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України потрібно враховувати вину, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Наявність умислу у сторін означає, що вони, виходячи з обставин справи, усвідомлюють або повинні були усвідомлювати протиправність вчинення зобов`язання і суперечність його мети публічному порядку інтересам держави та суспільства, та прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Правочин, який порушує публічний порядок є нікчемним, а визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачено, адже він таким є в силу закону. Тому такий спосіб захисту, як визнання недійсним нікчемного правочину, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом (подібний висновок міститься у пункті 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц). Позивач не надав належних та допустимих доказів того, що договір оренди від 16 вересня 2020 року суперечить нормативно-правовим актам, в яких закріплюються конституційні права та свободи людини і громадянина, право державної, комунальної та приватної власності тощо, та/або спрямований на незаконне заволодіння майном фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Щодо прийняття рішення без обговорення істотних умов договору оренди. Позивач зазначає, що рішення сесії від 10 вересня 2020 року прийнято внаслідок грубих порушень процедурних вимог чинного законодавства, розгляду та погодження кожної істотної умови договору не було взагалі, такі умови як спосіб та умови розрахунків та відповідальності за несплату орендної плати включені до змісту договору після проведення сесії, істотні умови договору оренди зі сторони органу місцевого самоврядування формували особи поза межами власних повноважень та без схвалення таких умов шляхом голосування депутатами місцевої ради. Згідно із статтею 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Зміст договору оренди від 16 вересня 2020 року свідчить про те, що він відповідає вимогам статті 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин). Договір оренди землі був укладений на підставі рішення сесії Сторожинецької міської ради № 263-47/2020 від 10 вересня 2020 року. Позивач не надав належних та допустимих доказів того, що Сторожинецька міська рада прийняла рішення про передачу в оренду земельних ділянок з порушенням порядку, визначеного Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та інших нормативно-правових актів, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Щодо використання підробленого рішення. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Як вбачається з ухвали Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 23 листопада 2021 року по справі № 723/1347/21, залишеної без змін ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 28 грудня 2021 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020260150000677 від 18.09.2020 року за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366 КК, закрито на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України у зв`язку із закінченням на момент звернення до суду з обвинувальним актом строків досудового розслідування. Також зі змісту ухвали Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 23 листопада 2021 року вбачається, що [PERSON] не визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366 КК, що спростовує твердження позивача про визнання ним своєї вини. Мотивувальна частина ухвали суду зводиться до аргументації щодо необхідності закриття кримінального провадження у зв`язку з тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України. Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. Положення п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України не наділяють суд дискрецією, адже законодавець чітко визначив, що суд закриває кримінальне провадження якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування. Верховний Суд в постанові від 26 жовтня 2022 року по справі № 401/217/20 зробив правовий висновок про те, що «Колегія суддів Верховного Суду\~\~погоджується із висновком апеляційної суду про те, що приписи\~\~п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України не передбачають можливості продовження кримінального провадження з метою реабілітації особи або з інших причин. Вказана норма є імперативною, й за наявності передбачених законом підстав кримінальне провадження має бути закрито. При цьому колегія суддів вбачає, що таким рішенням не порушується принцип презумпції невинуватості щодо [PERSON], оскільки при направленні обвинувального акта до суду поза межами строку досудового розслідування він навіть не набув статусу обвинуваченого, тому закриття провадження судом на підставі положень п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України не може мати для нього жодних негативних правових наслідків». Тому, враховуючи вказаний правовий висновок Верховного Суду, суд виснує, що у зв`язку з направленням обвинувального акта до суду поза межами строку досудового розслідування [PERSON] не набув статусу обвинуваченого, тому закриття провадження судом на підставі положень п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України не може мати для нього жодних негативних правових наслідків. Таким чином, зазначеними судовими рішеннями не встановлений факт підроблення п. 3 рішення сесії Сторожинецької міської ради № 263-47/2020 від 10 вересня 2020 року [PERSON] чи іншою особою. З наведених вище підстав суд дійшов висновку,\~\~що позов не підлягає задоволенню.\~\~\~\~\~ На підставі ст.ст. 124, 134 Земельного кодексу України, ст.13 «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст.ст. 16, 204, 215, 228 ЦК України та

Outcome: dismissed