Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

28 березня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позо-вом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, поси-лаючись на те, що 13 березня 2023 року відповідачка, обіймаючи посаду керівниці апа-рату Господарського суду Чернівецької області, зареєструвала через канцелярію Госпо-дарського суду Чернівецької області, в якому він працює на посаді судді, заяву наступ-ного змісту: 10 березня 2023 року у Господарському суді Чернівецької області проведе-но збори суддів, на яких заслухано щорічний звіт керівниці апарату суду Пилип`як М.О.. Оскільки керівниця апарату Пилип`як М.О. вважала, що збори не були закінчені і було оголошено перерву до 17.03.2023 року, що не відповідає дійсності, заявляла про кон-флікт інтересів між нею та суддею Байталюком В.Д., тому що, за її твердженням, він є батьком її майбутньої дитини, змушував її перервати вагітність, і має на меті її звіль-нення з роботи з метою уникнення відповідальності. Також, відповідачка у своїй заяві вказує, що [PERSON] попередив її, щоб вона не чекала на допомогу від колективу, тому що він має компромат на кожного із суддів і використає його, якщо відповідачку захоче підтримати хтось з суддів. Позивач зазначив, що про існування даної заяви [PERSON] йому стало відо-мо 15 березня 2023 року, оскільки 13 та 14 березня 2023 року він перебував у відпустці. Позивач вказував, що наведене в заяві відповідачки від 13.03.2023 року не відпо-відає дійсності, оскільки 10.03.2023 року у Господарському суді Чернівецької області було проведено збори суддів із порядком денним: заслуховування щорічного звіту го-лови суду [PERSON] і керівниці апарату суду [PERSON] .. За наслідками за-слуховування звіт керівниці апарату суду було відхилено. Збори суддів розглянули усі питання порядку денного і вважаються закінченими, про що свідчить протокол зборів суддів. Позивач зазначив, що на 17.03.2023 року було призначено збори суддів Госпо-дарського суду Чернівецької області з порядком денним - оголошення недовіри керівни- ку апарату суду. З метою унекнення персональної відповідальності, яка передбачена ст. 155 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", Положення про апарат Госпо-дарського суду Чернівецької області, посадової інструкції керівника апарату суду, за-твердженої начальником ТУ ДСА України в Чернівецькій області від 08.02.2021 року, відповідачка [PERSON] вирішила розповсюдити неправдиву інформацію про пози-вача, оскільки саме він виявив ключові недоліки у її роботі. Позивач [PERSON] наголошував, що в своїй професійній діяльності він, як суддя, керується виключно законодавством України та сумлінно виконує свої посадові обов`язки, покладені на нього згідно його статусу, жодних особистих відносин з [PERSON] у позивача немає, ніяких дій і вимог, окрім здійснення нею своїх професійних обов`язків позивач не вчиняв та не заявляв, він не є батьком майбутньої дитини [PERSON] , не вимагав від неї переривати вагітність і не має компромату на жодного з суддів Господарського суду Чернівецької області, ні з метою тиску на них щодо профе-сійної діяльності [PERSON] , ні з будь-якою іншою метою. А тому поширення таких фактичних тверджень є неправдивими та таким, що завдає значної шкоди честі, гідності та діловій репутації [PERSON] , як судді, так і фізичній особі. Позивач також вказував, що 17.03.2023 року зборами суддів Господарського су-ду Чернівецької області відповідачці [PERSON] , як керівнику апарату даного суду, було оголошено недовіру. [PERSON] в цих зборах участі не приймав через поши-рення відповідачкою неправдивої інформації у її заяві від 13.03.2023 року, та з метою уникнення будь-яких інсинуацій з боку останньої, щодо прийнятого зборами суддів рі-шення. [PERSON] зазначав, що більшість суддів Господарського суду Чернівецької області на вищенаведених зборах вважала [PERSON] такою, що не відповідає зай-маній посаді. Крім того, розповсюдження завідомо неправдивої інформації щодо нього, як судді Господарського суду, без жодних підстав чи доказів, мало на меті уникнення відповідачкою власної відповідальності за порушення здійснення своїх професійних обов`язків. Позивач наголошував на тому, що він є суддею, а отже особою із спеціальним статусом, який має незаплямовану репутацію, то розповсюдження відповідачкою такої інформації завдає образи честі та гідності не тільки позивачу, а і Господарському суду Чернівецької області, в цілому. Також зазначав, що відповідачка охарактеризувала його, як особу, яка не має високих моральних цінностей. Така необгрунтована характеристика пригнічує його честь та гідність. У зв`язку з неправомірним поширенням відповідачкою широкому колу осіб недостовірної неправдивої інформації позивач знаходиться у стані постійного нервового напруження та стресу. В результаті чого, в нього різко знизилася працездатність, що в свою чергу, негативно впливає на виконання його трудових обо-в`язків та на повагу робочого колективу до нього. Позивач вказував, що, враховуючи весь зміст поданої відповідачкою заяви до зборів суддів Господарського суду Чернівецької області щодо судді [PERSON] , її положення не можна вважати оціночним судженням, а є наклепом, поширенням відпо-відачкою неправдивих фактичних даних, а тому єдиноможливим способом захисту по-рушеного права позивача є судовий захист його честі, гідності та ділової репутації. З огляду на вищенаведене, позивач вважав, що інформація, яка була надана від-повідачкою, повинна бути визнана судом недостовірною і підлягає спростуванню шля-хом подання відповідачкою до Господарського суду Чернівецької області заяви про спростування викладених нею фактів у заяві від 13.03.2023 року. Також, відповідачка, як особа, що стала першоджерелом надання неправдивої інформації, повинна принести позивачу публічні вибачення щодо приниження нею честі, гідності та ділової репутації позивача. Крім того, [PERSON] вказував, що неправомірними діями відповідачки, поширення заяви серед суддів та працівників апарату Господарського суду Чернівецької області неправдивої інформації, йому завдано моральної шкоди, яка виразилася в мо-ральних стражданнях та переживаннях, порушенні душевної рівноваги та спричиненні шкоди діловій репутації позивача. Позивач вказував, що він був змушений самоусунутись від виконання своїх прав та обов`язків на зборах суддів Господарського суду Чернівецької області, а також не-правомірними дями [PERSON] завдано непоправної шкоди саме емоційно-психоло-гічному клімату у суді. Крім того, через подання відповідачкою заяви , що містить неправдиві фактичні твердження щодо судді Байталюка В.Д., позивач змушений був звернутися з заявою до Ракди суддів України за роз`ясненням про існування реального/потенційного конфлікту інтересів між ним і відповідачкою, з метою уникнення зловживань з боку відповідачки , що теж завдало шкоди його честі, гідності і діловій репутації. [PERSON] зазначав, що навіть при спростуванні відповідачкою наведених нею фактів, йому завдано значної моральної шкоди, яка виразилась в погіршенні його як фізичного так і ментального здоров`я, оскільки повернути в повному обсязі честь, гід-ність та ділову репутацію, як професійного судді, так і фізичної особи, до кінця не вда-сться. Позивач просив суд визнати недостовірною та такою, що порушує права [PERSON] на повагу до його гідності, честі та недоторканість ді-лової репутації, наступну інформацію, розповсюджену [PERSON] 13.03.2023 року у заяві, наданій зборам суддів Господарського суду Чернівецької обла-сті , а саме: "Оскільки обговорення питань порядку денного незавершене, прошу суддів при винесенні рішення врахувати наявність реального конфлікту інтересів між керівни-ком апарату суду та суддею Байталюком. Цей конфлікт виник через мою відмову зро-бити аборт , тобто позбавити життя дитини, батько якої є суддя [PERSON] .. Доку-менти про мою вагіність додаю до цієї заяви і прошу вас звернути увагу, що свої без-підставні заяви та звинувачення на мою адресу щодо нібито неналежного виконання посадових обов`язків були направлені суддею [PERSON] на моє ім`я одразу після того, як йому стало відомо про мою вагітність. Суддя [PERSON] , з метою звільнення мене з роботи та уникнення власної відповідальності, здійснює спробу створити навко-ло мене напружену, ворожу образливу та зневажливу атмосферу. Однак, це в будь-яко-му разі не пов`язано з моєю професійною діяльністю. Я переконувала [PERSON] (при чому неодноразово), що жодних претензій до нього як батька нашої дитини я не маю і не матиму. Знаю, що зможу самостійно виховати доньку. І нібито суддя [PERSON] погодився залишити мене і мою родину в спокої та не заважати мені працювати . Але попередив, щоб я не очікувала на допомогу від колективу, так як на кожного з суд-дів він має компромат і використає його проти кожного, хто підтримає мене." Другою позовною вимогою [PERSON] просив зобовязати [PERSON] протягом 1 (одного) дня з дня набрання рішенням у даній справі законної сили спростувати поширену відносно [PERSON] недостовірну ін-формацію, шляхом подання [PERSON] через канцелярію господарсь-кого суду Чернівецької області заяву із спростуванням наступного змісту: "13 березня 2023 року мною, [PERSON] , шляхом подання заяви до Господарсь-кого суду Чернівецької області викладені недостовірні та неправдиві відомості відносно [PERSON] , а саме те, що наявний реальний конфлікт інтересів між керівником апарату суду та суддею Байталюком В.Д. . Цей конфлікт виник через мою відмову зробити аборт, тобто позбавити життя дитини, батько якої є суддя Байта-люк В.Д.. Документи про мою вагіність додаю до цієї заяви і прошу вас звернути увагу, що свої безпідставні заяви та звинувачення на мою адресу щодо нібито неналежного виконання посадових обов`язків були напрвлені суддею [PERSON] на моє ім`я о-дразу після того, як йому стало відомо про мою вагітність. Суддя [PERSON] , з ме-тою звільнення мене з роботи та уникнення власної відповідальності, здійснює спробу створити навко-ло мене напружену, ворожу образливу та зневажливу атмосферу. Однак, це в будь-якому разі не пов`язано з моєю професійною діяльністю. Я переконувала [PERSON] (при чому неодноразово), що жодних претензій до нього як батька нашої дитини я не маю і не матиму. Знаю, що зможу самостійно виховати доньку. І нібито суддя [PERSON] погодився залишити мене і мою родину в спокої та не заважати мені працювати. Але попередив, щоб я не очікувала на допомогу від колективу, так як на кожного з суддів він має компромат і використає його проти кожного, хто підтримає мене", а також принести свої публічні вибачення [PERSON] в приміщенні Господарського суду Чернівецької області, що знаходиться за адресою: 580 02, вул. Ольги Кобилянської 14, в м.Чернівці. Також, [PERSON] просив суд стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації в розмірі 1,00 грн та судовий збір в розмірі 3 757 грн 60 коп. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 06.04.2023 року позов-ну заяву [PERSON] було залишено без руху та надано строк для усунення виявле-них судом недоліків. 10 квітня 2023 року ухвалою Шевченківського райсуду м.Чернівці відкрито про-вадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації. 30.05.2023 року відповідачкою [PERSON] подано письмовий відзив на по-зовну заяву, в якому остання заперечувала проти позовних вимог, вважала їх необгрун-тованими і просила відмовити в задоволенні позову. 23.06.2023 року позивачем [PERSON] подано письмову відповідь на від-зив [PERSON] , в якому [PERSON] просив суд відхилити відзив [PERSON] а його позов задовольнити в повному обсязі. 31.07.2023 року [PERSON] звернулася до суду з клопотанням про призна-чення судової молекулярно-генетичної експертизи. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16.08.2023 року кло-потання [PERSON] про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи було задоволено та призначено зазначену експертизу, проведення якої доручено експер-там Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи. Провадження по справі зупинено. Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 11.10.2023 року апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу Шевченківського райсуду від 16.08.2023 року про призна-чення судової молекулярно-генетичної експертизи залишено без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду від 16.08.2023 року залишено без змін. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 14 березня 2024 року поновлено провадження у справі. Письмовою заявою від 08.04.2024 року [PERSON] уточнив свої позовні ви-моги, просив суд прийняти відмову від частини позовних вимог та закрити провадження по справі №727/3014/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації в частині спростування недостовірної інформації, викладеної в заяві [PERSON] від 13.03.2023 ро- ку про батьківство [PERSON] щодо дитини [PERSON] , зокрема:"батьком якої є суддя [PERSON] ", "я переконувала суддю [PERSON] (при чому неодноразово), що жодних претензій до нього як батька нашої дитини я не маю і не матиму". Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08.07.2024 року зупи-нено провадження у цивільній справі №727/3014/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації - до моменту набрання законної сили рішення по справі №727/12208/23 (суддя Слободян Г.М.) за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства. Постановою Чернівецького апеляційного суду від 27.08.2024 року залишено без змін вищенаведену ухвалу Шевченківського райсуду м.Чернівці від 08.07.2024 року про зупинення провадження до набрання чинності рішення Шевченківського районного суду м.Ченівці по справі №727/12208/23 (суддя Слободян Г.М.). Ухвалою Шевченківського районного суду від 08.10.2025 року поновлено про-вадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої уточнені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Представник позивача - адвокат Цесельська І.В. просила задовольнити уточне-ний [PERSON] позов. Відповідач [PERSON] вважала позов [PERSON] необгрутованим і про-сила відмовити в його задоволенні. Представник відповідача - адвокат Софяк В.В. просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові мате-ріали справи, і оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що в задо-воленні позову слід відмовити, з наступних підстав. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно до-держуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гід-ність інших людей. Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гаран-тується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшко-дування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використан-ням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно з частиною другою та третьою статті 34 Конституції України і статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів дер-жавної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обме-женням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному су-спільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. Статтею 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Згідно із статтею 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відпо-відь, а також на спростування цієї інформації; спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила; спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридич-ним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до ві-дома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право (аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.11. 2019 у справі № 904/4494/18). Згідно положень статті 277 ЦК України і статті 12,13 ЦПК України обов`язок до-вести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте по-зивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Частиною другою статті 302 ЦК України на особу, яка поширює інформацію, покладено обов`язок переконатися в її достовірності. В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лінгенс проти Ав-стрії" (1986 р.) суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна дове-сти, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свобо-ду на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст. 10 Кон венції, зокрема, у рішеннях цього суду у справах "Лінгенс проти Австрії" від 8 липня 1986 року та "Українська прес-група" проти України" від 29 березня 2005 року. В рішенні по справі «Ликін проти України» від 12 січня 2017 року ЄСПЛ вказав, що відповідно до тексту, за яким визначається необхідність втручання, Суд аналізує на-гальну суспільну потребу, пропорційність та доречність і достатність обґрунтування цього втручання з боку національних органів. Суд підкреслив, що втручання потрібно оцінювати в цілому, враховуючи статус позивача і відповідача, зміст критичних комен-тарів, контекст та спосіб, у який вони були оприлюднені. Аналіз законодавства України та практики Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого є обов`язковою з усіх питань, що стосуються тлумачення і застосу-вання Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованої Законом Ук-раїни від 17.07.1997 та рішення (правові висновки) якого підлягають застосуванню су-дами України при ухваленні судових рішень, надають можливість зробити суду висно-вок, що при розгляді справ за вимогами про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації важливим є визначення: чи є відомості, на нега-тивності яких наполягає позивач інформацією (фактами) або оціночними судженнями відповідача розповсюджувача вказаної інформації, висловленими ним на реалізацію своїх власних поглядів та ідей, оскільки «існування фактів можна довести, тоді як прав-дивість оцінних суджень доведенню не підлягає». Також, в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Українська Прес-група проти України», «Ляшко проти України», «Лінгенс проти Австрії» зазнача-ється щодо необхідності дотримання балансу, між обмеженням права на вільний прояв своїх поглядів та захистом честі, гідності і репутації осіб, щодо яких поширено відомо-сті. Як роз`яснено судам в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етич-ними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцін-ка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загаль-ноприйнятим уявленням про добро і зло. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені) (п. 15 постанови). У пункті 19 постанови судам роз`яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформа-ції та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Особа, яка висловлює не факти, а власні погляди, критичні висловлювання, при-пущення, не може бути зобов`язана доводити їх правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що визнається фундаментальною частиною права, захист якого передбаченого статтею 10 Конвенції. Пунктом 16 постанови зазначено, що відповідно до статті 40 Конституції Укра-їни усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб, що зобов`язані оглянути звернення і дати обґрунтовану від- повідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадках, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалі-зація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. Згідно із ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, ор-ганів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зо-бов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Звернувшись до суду з даним позовом [PERSON] поси-лався на поширення відповідачкою [PERSON] недостовірної інфор-мації відносно нього, яка була викладена у заяві останньої до Зборів суддів Господарсь-кого суду Чернівецької області від 13.03.2023 року. Судом встановлено, що [PERSON] працює на посаді судді Господарського суду Чернівецької області, в якому, до виходу у відпустку по догляду за дитиною, працювала [PERSON] , обіймаючи посаду керівника апарату Господарського суду Чернівецької області. Проаналізувавши зміст заяви керівника апарату Господарського суду Чернівець-кої області Пилип`як М.О. до Зборів суддів Господарського суду Чернівецької області від 13.03.2023 року, суд приходить до висновку, що відповідачка реалізувала своє право на звернення до компетентних органів, передбачене ст.40 Конституції України, оскільки повідомила вказані Збори суддів про наявність реального конфлікту інтересів між нею та суддею даного суду [PERSON] .. Як зазначалось вище, позивачем заявлено: - вимогу про визнання недостовірною інформації відповідачки про те, що він є батьком її дитини, і, через це, чинить на неї психологічний тиск; - вимогу про зобов`язання відповідачки спростувати таку інформацію та публічно вибачитися перед позивачем. Проте, Рішенням Ради Суддів України №51 від 13.11.2025 року вирішено, що суддя Господарського суду Чернівецької області [PERSON] , виступаючи одноосо-бово 10.03.2023 року на зборах суддів Господарського суду Чернівецької області, щодо недоліків звіту керівниці апарату суду Пилип`як М.О. та за результатами розгляду звіту висловити їй недовіру, голосуючи на зборах суддів Господарського суду Чернівецької області 10.03.2023 року за відхилення звіту керівника апарату, а 17.03.2023 року - бе-ручи участь в обговоренні на зборах суддів питання щодо висловлення недовіри керів-ниці апарату названого суду [PERSON] , діяв в умовах реального кон-флікту інтересів. Крім того, Постановою Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного ад-міністративного суду від 16.10.2025 року визнано протиправним та скасовано наказ Те-риторіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій об-ласті від 05 вересня 2023 року № 21-ОС про звільнення [PERSON] з по-сади керівниці апарату Господарського суду Чернівецької області. Поновлено [PERSON] на посаді керівниці апарату Господарського суду Чернівецької області. Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці (суддя Слободян Г.М.) від 07.03.2025 року задоволено позов [PERSON] про визнання батьківства та визнано [PERSON] , [INFO] , батьком дитини - [PERSON] , [INFO] . Рішення набуло законної чинності. Оцінюючи надані докази, суд зазначає, що сам факт звернення відповідачки до Зборів суддів Господарського суду Чернівецької області про існуючий у неї реальний конфлікт інтересів з суддею даного суду [PERSON] - не є розповсюдженням не-достовірної інформації у розумінні статті 277 ЦК України щодо позивача, оскільки такі звернення є способом захисту прав і свобод особи, що гарантовані Конституцією Ук-раїни та міжнародними нормами. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, таке звернення не може розглядатися як умисне поширення недостовірної ін-формації з метою завдання шкоди іншій особі. Окрім того, факт наявності близьких стосунків та народження від цих стосунків спільної дитини встановлено рішенням суду, а тому наведені відповідачкою відомості в заяві від 13.03.2023 року були правдивими, і не містять відомостей про порушення честі та гідності позивача. Аналіз наведених вище норм дає підстави суду для висновку, що факти, які б доводили, що звернення відповідачки від 13.03.2023 року до Зборів суддів Господарсь-кого суду Чернівецької області стосовно судді даного суду [PERSON] , мотивовано цілеспрямованими діями з метою принизити його честь, гідність чи ділову репутацію позивача - відсутні. Суд також бере до уваги, що відповідачка, будучи матір`ю дитини позивача, пе-ребуває з ним у реальному конфлікті інтересів, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, відповідачка зазначає, що її звернення до Зборів суддів Господарського суду Чернівецької області були обумовлені її суб`єктивним сприйняттям дій позивача, що само по собі не є поширенням недостовірної інформації у розумінні статті 277 ЦК Ук-раїни. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кож-ного доказу (групи доказів). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13 зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доводити так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обста-вини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втра-чає сенс. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позивач не надав достатніх доказів для підтвердження факту поширення відповідачкою завідомо недостовірної ін-формації, яка б порушувала його особисті немайнові права. Відтак, позовні вимоги [PERSON] є такими, що не підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача [PERSON] в частині зобов`язання відповідачки [PERSON] спростувати інформацію, наведену в заяві від 13.03.2023 року, після на-брання судовим рішенням законної сили та зобов`язання останньої публічно вибачитись, а також про стягнення моральної шкоди, суд враховує, що вони є похідними від вимоги [PERSON] про визнання недостовірною та такою, що порушує право на повагу до його честi, гідностi та ділової репутації, інформації про факт вагітності відповідачки від [PERSON] і народження від нього дитини, що мало прояв у її зверненні з письмо-вою заявою від 13.03.2023 року до Зборів суддів Господарського суду Чернівецької об-ласті, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed