Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» адвокат Усенко М.І. звернувся до Теофіпольського районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором з ціною позову 10 658,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.11.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - ТОВ «Мілоан») та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 6761183, який підписано [PERSON] з використанням електронного цифрового підпису позичальниці, відтвореним шляхом використання позичальницею одноразового ідентифікатора, за умовами якого кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі 3000,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначені договором. Як зазначає позивач, отримавши грошові кошти у позику від ТОВ «Мілоан», відповідачка не виконала належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого, на підставі договору відступлення права вимоги № 97-МЛ від 29.05.2023 ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»), а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до відповідача, на підставі чого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просить суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором № 6761183 від 19.11.2022 у розмірі 10 658,00 грн, з яких: 2400,00 грн становить заборгованість за основною сумою боргу (за тілом кредиту), 7688,00 грн становить заборгованість за нарахованими процентами, 570,00 грн становить заборгованість за комісією. Ухвалою судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 07.10.2025 провадження у справі відкрито, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, справу призначено до розгляду по суті на 10:00 год 06.11.2025, встановлено учасникам строк для подання заяв по суті справи. У судове засідання, призначене на 06.11.2025 учасники справи не з`явились, заяв чи клопотань до суду не надходило. Надіслана відповідачці копія ухвали про відкриття провадження та призначення справи до розгляду повернулась на адресу суду 17.10.2025 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». На підставі положень п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідачка вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи судом. У зв`язку з неявкою учасників справи судове засідання відкладено на 19.11.2025. У судове засідання, призначене на 19.11.2025, сторони не з`явились, явку уповноважених осіб не забезпечили. Надіслана відповідачці судова повістка про виклик до суду на 19.11.2025 повернулась на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». На підставі положень п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідачка вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи судом. У судове засідання, призначене на 03.12.2025 сторони не з`явилися. Із урахуванням поданого у позовній заяві клопотання позивача про розгляд справи у відсутності представника позивача, а також заяви про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи, на підставі положень ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу 03.12.2025 за наявними матеріалами на підставі поданих сторонами доказів та постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням фактичних обставин справи, змісту позовних вимог, позицій сторін та їх представників, викладених у заявах по суті справи, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність такого, що підлягає судовому розгляду, спору між сторонами, що виник з відносин договору кредиту та договору факторингу. При вирішенні питання про наявність підстав для стягнення з відповідача грошових коштів, зазначених у позові, суд, оглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши правову позицію сторін, висловлену у наявних у справі заявах по суті справи (у позові), виходячи із змісту спірних правовідносин, встановив такі фактичні обставини справи. 1. Факт укладення договору кредиту. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері регламентує Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2017, який набрав чинності 10.06.2017. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2017, договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. За змістом ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2017, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Суд встановив, що 19.11.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 6761183, який було підписано [PERSON] з використанням електронного цифрового підпису позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора L88550, за умовами п. 1.1. якого кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно з п. 1.4. договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. Сторонами договору в його п. 1.2. обумовлено суму кредиту в розмірі 3000,00 грн, строк кредитування тривалістю 100 днів з 19.11.2022, пільговий період 10 днів, який завершується 29.11.2023 (п. 1.3.1. договору), поточний період 90 днів, який настає з дня, наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 27.02.2023 (п. 1.3.2. договору), встановлено, що позичальник має повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 29.11.2022, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 27.02.2023, комісія за надання кредиту нараховується одноразово і становить 570,00 грн (п. 1.5.1 договору), проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду становлять 600,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом пільгового періоду (п. 1.5.2. договору), проценти за користування кредитом протягом поточного періоду становлять 8100,00 грн та нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п. 1.5.3. договору); кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] (п. 2.1. договору). За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У довідці, виданій ТОВ «Мілоан», зазначено, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , підписала договір про споживчий кредит № 6761183 від 19.11.2022 з використанням одноразового ідентифікатора «L88550», відправленого 19.11.2022 о 20:12:47 год на номер телефону [NUMBER] . У позовній заяві, а також у копії договору про споживчий кредит № 6761183 від 19.11.2022, заявці на отримання кредиту від 19.11.2022, та інших документах у справі зазначено ідентичні зазначеним відповідачем у відзиві на позов номер засобу мобільного зв`язку та електронної пошти [PERSON] , а також інші актуальні персональні дані. Встановивши, що 19.11.2022 [PERSON] договір про споживчий кредит № 6761183 було підписано з використанням електронного цифрового підпису позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора L88550, суд дійшов висновку про належне укладення договору про споживчий кредит № 6761183 від 19.11.2022 між ТОВ «Мілоан» та позичальницею [PERSON] . 2. Факт отримання грошових коштів у позику. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування», споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Про намір відмовитися від договору про споживчий кредит споживач повідомляє кредитодавця у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг») до закінчення строку, встановленого частиною першою цієї статті. У матеріалах справи відсутні відомості про відмову споживача від договору про споживчий кредит. До відносин за кредитним договором застосовуються положення § 1 Глави 71 ЦК України (позика), якщо інше не встановлено § 2 Глави 71 ЦК України (кредит) і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На вимогу ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Факт отримання [PERSON] грошових коштів у позику від ТОВ «Мілоан» за договором про споживчий кредит № 6761183 від 19.11.2022 підтверджено копією платіжного доручення № 87315735 від 19.11.2022, відповідно до якого кошти згідно договору № 6761183 в сумі 3000,00 грн було перераховано [PERSON] на банківську картку № [NUMBER] . Відтак, матеріалами справи підтверджено, що первісний кредитор ТОВ «Мілоан» зобов`язання перед [PERSON] , взяті на себе за договором про споживчий кредит № 6761183 від 19.11.2022 виконав у повному обсязі, грошові кошти у сумі 3000,00 грн, було передано відповідачці у власність шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідачки. З огляду на вказане, суд вважає факт виконання кредитодавцем умов договору з передачі грошових коштів доведеним, та на цій підставі, виниклим обов`язок відповідача повернути позичені грошові кошти в порядку та на умовах, визначених договором кредитування. 3. Факт невиконання позичальником обов`язку з повернення кредиту. Порядок та строки повернення кредиту визначено у договорі (п. 1.5.) та надано у вигляді графіку платежів за договором про споживчий кредит № 6761183 від 19.11.2022, паспорта споживчого кредиту № 6761183, анкеті-заяві на кредит № 6761183, які є невід`ємними частинами договору, підписаного відповідачкою з використанням електронного цифрового підпису, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. Відповідачка підписанням кредитного договору підтвердила, що перед укладанням цього кредитного договору їй було в чіткій та зрозумілій формі надано інформацію щодо умов кредитування. Із долучених позивачем відомостей про щоденні нарахування та погашення [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за договором № 6761183 вбачається, що [PERSON] частково сплатила на користь первісного кредитора заборгованість за тілом кредиту та нарахованими процентами на загальну суму 1550,00 грн, а саме: 29.11.2022 у сумі 300,00 грн (з яких 120,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 90,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами, 90,00 грн - заборгованість за комісією за пролонгацію), 04.01.2023 у сумі 1250,00 грн (з яких 480,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 670,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами, 100,00 грн - заборгованість за комісією за пролонгацію). Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази того, що отримавши грошові кошти у позику в сумі 3000,00 грн, відповідачка повернула їх ТОВ «Мілоан» повністю. За змістом ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Належні і допустимі докази виконання позичальницею [PERSON] взятих на себе за договором про споживчий кредит № 6761183 від 19.11.2022 обов`язків з повернення позичених грошових коштів та нарахованих процентів повністю в матеріалах справи відсутні. 4. Факт переходу права вимоги від клієнта до фактора. У ході дослідження права на позов у контексті переходу права вимоги щодо боржника [PERSON] від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у кредитних правовідносинах, що виникли на підставі договору про споживчий кредит № 6761183 від 19.11.2022, укладеного між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , суд встановив таке. Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ст. 1079 ЦК України). Виконання боржником грошової вимоги факторові звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом (ст. 1082 ЦК України). За змістом ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. 29.05.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення права вимоги № 97-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором та боржниками. Права вимоги переходять до нового кредитора у день здійснення фінансування (оплати) на користь кредитора у повному обсязі в сумі, вказаній у п. 7.1 Договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості (пп. 6.2.3 Договору). Відповідно до п. 7.1. договору в якості компенсації за придбання (відступлення) прав вимоги, новий кредитор протягом 5 робочих днів від дати підписання цього договору сплачує кредиторові плату в розмірі, що станом на дату підписання сторонами цього договору складає 1 104 663,30 грн. Згідно з копією платіжної інструкції № 71529 від 29.05.2023 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатило ТОВ «Мілоан» грошові кошти в сумі 1 104 663,30 грн, призначення платежу: оплата згідно договору відступлення прав вимоги № 97-МЛ від 29.05.2023. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимог № 97-МЛ від 29.05.2023 до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором № 6761183 від 19.11.2022, у розмірі 10 658,00 грн, з яких 2400,00 грн - залишок за тілом кредиту; 7688,00 грн - залишок за процентами; 570,00 грн - залишок за комісією. Претензією № 23454818/2752 від 21.03.2025 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» повідомило [PERSON] про відступлення права вимоги відповідно до Договору відступлення прав вимоги № 97-МЛ від 29.05.2023 та вимагало сплатити заборгованість за Договором № 6761183 від 19.11.2022 в сумі 10 658,00 грн. Відтак, суд вважає доведеною обставиною перехід прав вимоги на підставі договору про відступлення прав вимоги № 97-МЛ від 29.05.2023 щодо боржника [PERSON] від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у кредитних правовідносинах, що виникли на підставі договору про споживчий кредит № 6761183 від 19.11.2022, укладеного між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Отже, судом встановлено факти укладення договору про споживчий кредит № 6761183 від 19.11.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] ; виконання ТОВ «Мілоан» зобов`язань перед [PERSON] , взятих на себе за договором про споживчий кредит № 6761183 від 19.11.2022 у повному обсязі; передання грошових коштів у сумі 3000,00 грн відповідачці у власність шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідачки; невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за договором про споживчий кредит № 6761183 від 19.11.2022; переходу на підставі договору відступлення прав вимоги № 97-МЛ від 29.05.2023 прав вимоги щодо боржника [PERSON] від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у кредитних правовідносинах, що виникли на підставі договору про споживчий кредит № 6761183 від 19.11.2022, укладеного між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Як вбачається із наведеного позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» розрахунку заборгованості позичальника [PERSON] за договором про споживчий кредит № 6761183 від 19.11.2022, сума загальної заборгованості позичальника перед кредитодавцем становить 10 658,00 грн, з них 2400,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 7688,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами, 570,00 грн - заборгованість за комісією. На підставі положень ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Якщо інше не встановлено законом, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитодавець самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, а в разі збільшення процентної ставки - поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується нова ставка. У разі незгоди позичальника із збільшенням процентної ставки позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за договором у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дня отримання повідомлення про збільшення процентної ставки. З дня погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі зобов`язання сторін за таким договором припиняються. При цьому до моменту повного погашення заборгованості, але не більше 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про збільшення процентної ставки, застосовується попередній розмір процентної ставки. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен забезпечувати точне визначення розміру процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитодавець не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Стосовно суми заявленого до стягнення основного зобов`язання (тіла кредиту) в розмірі 2400,00 грн суд виходить із відсутності у справі доказів виконання позичальницею її обов`язків щодо повернення позичених коштів, разом з тим, з урахуванням принципу диспозитивності, вважає за можливе на підставі наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості, здійсненого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», врахувати його при вирішенні питання про обґрунтованість позовних вимог, відтак, зазначені грошові кошти підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача у заявленому розмірі. Відповідно до п. 2.2. кредитного договору, позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.3. договору, в один з термінів (дат) вказаних в п.1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2., в сумі та на умовах визначених п. 2.3 договору. Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п. 2.2.3 договору. Проценти нараховуються за стандартною ставкою, що визначена п. 1.5.3. цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, та з інших причин визначена в п. 1.5.2 процентна ставка запропонована позичальнику протягом пільгового періоду зі знижкою і є меншою за стандартну ставку встановлену п. 1.5.3 договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної ставки, то після завершення пільгового періоду, з урахуванням пролонгацій, проценти протягом поточного періоду продовжують нараховуватись за стандартною ставкою згідно п.1.5.3. Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Умови пролонгації визначені у п. 2.3. кредитного договору. Позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені цим п. 2.3 договору та розділом 6 правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (якщо передбачено). Можливі періоди продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту, що визначається як відсоток від суми наданого кредиту: 3, 7 або 15 днів. Вирішуючи спір в частині стягнення заборгованості за нарахованими процентами, суд здійснив перерахунок нарахованих позивачем процентів за період дії договору кредитування, з урахуванням сплаченої відповідачкою частини заборгованості, а також положень п. 1.5.2, 1.5.3., 1.6., 2.2., 2.3. договору про споживчий кредит № 6761183 від 19.11.2022, застосовуючи процентну ставку 2% від суми кредиту за день користування кредитом протягом пільгового періоду, процентну ставку 2% від суми кредиту за день користування кредитом протягом періоду пролонгацій, а також стандартну процентну ставку 3% від суми кредиту за день користування кредитом протягом поточного періоду. Із долучених позивачем відомостей про щоденні нарахування та погашення [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за договором № 6761183 вбачається, що [PERSON] частково сплатила на користь первісного кредитора заборгованість за нарахованими процентами на загальну суму 760,00 грн, а саме: 29.11.2022 у сумі 90,00 грн, 04.01.2023 у сумі 670,00 грн. У результаті перерахунку нарахованих позивачем процентів за формулою: сума процентів = (3000/100х2х10 + 2880/100х2х3 + 2880/100х3х33 + 2400/100х2х15 + 2400/100х3х57) - 760 = (600 + 172,80 + 2851,20 + 720 + 4104) - 760 = 7688,00 грн - загальна заборгованість за нарахованими процентами. Відтак, суд дійшов висновку, що позивач просить суд стягнути проценти за період користування кредитом у розмірі, передбаченому умовами договору. Суд зауважує, що відповідачка не спростувала наведеного у позові розрахунку. Відтак, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 7688,00 грн обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог. Також, на підставі п. 1.5.1 договору про споживчий кредит № 6761183 від 19.11.2022, суд вважає належною до стягнення заборгованість за комісією за надання кредиту в розмірі 570,00 грн, визначену та узгоджену сторонами у п. 1.5.1 договору як таку, що підлягає стягненню одноразово та як зазначено у розділі «Терміни та визначення» договору, яка підлягає сплаті позичальником за підготовку, організацію та надання кредитодавцем фінансової послуги (кредиту). На підставі ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми позичених коштів в будь-який час. На підставі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частинами 1, 2, 3, 4 та пунктом 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами, дослідженими в судовому засіданні, оціненими кожен по окремості, а також у сукупності та взаємозв`язку, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального права, з дотриманням вимог процесуального права, суд дійшов висновку про те, що майнові права позивача підлягають захисту в судовому порядку, позов підлягає задоволенню, а порушене право відновленню шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за договором про споживчий кредит № 6761183 від 19.11.2022, укладеним між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] у розмірі 10 658,00 грн, з яких: 2400,00 грн становить заборгованість за основною сумою боргу (за тілом кредиту), 7688,00 грн становить заборгованість за нарахованими процентами, 570,00 грн становить заборгованість за комісією. Щодо питання про розподіл судових витрат, яке підлягає вирішенню відповідно ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення, то на підставі ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позовних вимог, судові витрати покладаються на відповідача. Розмір сплаченого судового збору при зверненні до суду позивача відповідно до поданої копії платіжної інструкції № 23290 від 19.09.2025 становить 2422,40 грн, відтак, зазначена сума підлягає стягненню з відповідачки. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, за визначеними у ній правилами, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч.ч. 5-6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до приписів частин 1 та 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із долучених до позову письмових доказів, у зв`язку зі зверненням до суду позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн, що підтверджено копією договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, копією акта № 1565 наданих послуг правової (правничої) допомоги від 05.09.2025, копією детального опису наданих послуг від 05.09.2025 до акту № 1565 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025. Відповідачка не подала клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, заявлені витрати не є явно необґрунтованими чи непропорційними щодо предмета спору, тому підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у заявленому розмірі 8000,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved