Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходилась вищевказана цивільна справа В обґрунтування позовних вимог, представником позивача зазначено, що [INFO] померла рідна сестра позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.10.2022 року серії [NUMBER] та заведена спадкова справа №683/2022. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , де спадкодавець [PERSON] була зареєстрована та проживала. У встановлений законом строк позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та 10.10.2023р. нотаріусом Другої Броварської нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом за відсутністю правовстановлюючого документу спадкодавця на вищевказану спадкову квартиру. Відсутність правовстановлюючого документу обумовлена наступним: спорідненість між спадкодавцем [PERSON] та позивачем [PERSON] підтверджується наявними свідоцтвами про їх народження, а також свідоцтвом про шлюб позивача щодо зміни прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно довідки від 28.09.2001 року №81 КСП «Требухівське», [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] , також, відповідно довідки, квартира не є службовою і підлягає приватизації. Внаслідок звернення [PERSON] до керівника органу приватизації із заявою, розпорядженням №6 від 30.10.2001р. їй було передано квартиру [ADDRESS] в приватну власність та Фонду комунального майна Броварського району та наказано оформити свідоцтво про власність. 31.10.2001 року, [PERSON] приватизаційним платіжним дорученням №1 доручила переказати належну їй суму житлового чека на рахунок органу приватизації Требухівська сільська рада за квартиру [ADDRESS] . Однак, за життя, [PERSON] свідоцтва про право власності на вищевказану квартиру так і не отримала. Враховуючи наведені обставини та вимоги діючого законодавства, представник позивача просить суд визнати за [PERSON] , в порядку спадкування, право на завершення приватизації нерухомого майна. Сповіщені належним чином позивач [PERSON] та її представник Мінаєв Д.Д. до зали суду не з`явились, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. Від представника відповідача Броварської міської ради Броварського району Київської області, надійшов відзив, за змістом якого, остання не заперечує щодо задоволення позовних вимог, та просить суд розглянути справу за відсутності їх представника. Сповіщена про час та дату розгляду справи третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Друга Броварська нотаріальна контора до зали суду не направила свого представника. Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд доходить наступного. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.10.2022 року серії [NUMBER] та заведена спадкова справа №683/2022. Спорідненість між позивачем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » серії [NUMBER] , а також витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] від 18.11.2022 року батьком зазначений [PERSON] . Відповідно до експертного висновку № 056-947-а від 25.11.2022р. Українського бюро лінгвістичних експертиз, ім`я « [PERSON] » та « [PERSON] » є ідентичними. Відповідно звіту про оцінку майна від 19.03.2025р. ТОВ «СВМ Бізнес Груп» ринкова вартість двокімнатної квартири [ADDRESS] 199 992,00 грн. Відповідно довідки від 28.09.2001 року №81 КСП «Требухівське», [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] , також, відповідно довідки, квартира не є службовою і підлягає приватизації. Розпорядженням Требухівської сільської ради №6 від 30.10.2001р. їй було передано квартиру [ADDRESS] в приватну власність та Фонду комунального майна Броварського району та наказано оформити свідоцтво про власність. 31.10.2001 року, [PERSON] приватизаційним платіжним дорученням №1 доручила переказати належну їй суму житлового чека на рахунок органу приватизації Требухівська сільська рада за квартиру [ADDRESS] . На підставі відсутності у спадкодавця правовстановлюючого документу на спадкове майно, листом нотаріуса Другої Броварської державної нотаріальної контори Куценко Є. позивачу [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. За змістом спадкової справи №683/2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що з заявою про прийняття спадщини від 19.12.2022р. звернулась лише позивач [PERSON] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або не прийняти її. Стаття 1218 Цивільного кодексу України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Порядок спадкування як за законом, так і за заповітом передбачений Цивільним Кодексом України, Законом України «Про нотаріат». Відповідно дост.345 ЦК України, фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. У результаті придбання єдиного майнового комплексу державного (комунального) підприємства у процесі приватизації до покупця переходять всі його права та обов`язки. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до ч. 4 ст. 5 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян визначений Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29.01.2010 р. за № 109/17404. Відповідно до п.п. 17, 18 вказаного Положення, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію та подає визначені положенням документи. За змістом статей 3, 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність. Відповідно до ч. 10 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що у разі непередання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, якщо спадкодавець не набув права власності на майно, проте розпочав процедуру його приватизації відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації, а не права власності. Право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду названим органом у строк, передбачений чинним законодавством. У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру. Вказаний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 11 грудня 2013 року у справі № 6-121цс13. Таким чином, обов`язковою умовою переходу права вимоги у порядку спадкування до спадкоємців про визнання за ними права власності на квартиру, в якій проживали спадкодавці, але померли до вирішення питання відповідним державним органом про її приватизацію, є звернення спадкодавця до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою. Для вирішення питання про наявність права вимагати визнання за спадкоємцем права власності на квартиру вирішальне значення може мати встановлення обставин, чи була розглянута в установлений строк заява про приватизацію квартири, чи була відмова відповідного органу приватизації у задоволенні заяви правомірною (чи були наявні заборони для передачі квартири наймачеві). Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02 лютого 2022 року в справі № 524/3501/20 (провадження № 61-8394св21), від 01 травня 2024 року в справі № 202/5156/19 (провадження № 61-11620св23). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності наданих сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить з того, що за життя спадкодавець [PERSON] розпочала процес приватизації квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] оскільки звернулась з відповідною заявою до органу приватизації. Орган приватизації рішення про передачу чи про відмову у передачі квартири у власність громадянина, у строк встановлений законом з приводу вказаної заяви, не прийняв. Отже, [PERSON] за життя не встигла завершити процес приватизації квартири. При цьому позивач належить до спадкоємців другої черги за законом після смерті своєї сестри, спадщину у встановленому законом порядку прийняла, інші спадкоємці, які би прийняли спадщину відсутні, а тому до спадкоємця в порядку спадкування переходить право на завершення процесу приватизації цієї квартири. Суд зауважує, що відповідачами не зазначено про наявність підстав відмови для передачі квартири. Разом з тим, суд зауважує, що орган приватизації не позбавлений можливості додатково витребувати від заявника документи, яких не вистачало для прийняття рішення (такий правовий підхід застосовано Верховним Судом у постановах від 24 лютого 2021 року у справі № 296/4642/19, від 02 лютого 2022 року у справі № 524/3501/20, від 09 серпня 2023 року у справі № 523/20890/21). Орган приватизації не позбавлений права перевірити відповідність вимогам закону документів, які будуть подані позивачем для завершення процедури приватизації спірної квартири. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01 травня 2024 року в справі № 202/5156/19 (провадження № 61-11620св23).

Outcome: approved