Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Позивач подав до суду вище вказану позовну заяву посилаючись на наступні обставини: - 19 листопада 2021 року\~\~ [PERSON] уклала з ТОВАРИСТВОМ З\~ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ІНКАСО ФІНАНС» (далі - ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС») договір позики № 3497407560-150882, згідно якого отримала кредит в розмірі 2000,00 гривень, строком на 14 днів, тобто датою його повернення та сплати процентів за користування ним є 03 грудня 2021 року, із зобов`язанням сплатити проценти за користування кредитом в розмірі, що становить 1,95% за 1 день користування грошовими коштами. Однак, відповідачка не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 07 березня 2023 року між ТОВ «ФК\~«ІНКАСО ФІНАНС» та ТОВАРИСТВОМ З\~ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ\~«КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі - ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») було укладено договір № 07/03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, згідно умов якого ТОВ «ФК\~«ІНКАСО ФІНАНС» відступило шляхом продажу ТОВ «КОЛЛЕКТ\~ЦЕНТР» права вимоги кредитора до боржників, в тому числі за договором №3497407560-150882 від 19 листопада 2021 року. 18 лютого 2025 року між ТОВ «КОЛЛЕКТ\~ЦЕНТР» та ТОВ «ФАКТОРИНГ\~ПАРТНЕРС» було укладено договір № 18-02/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, згідно умов якого ТОВ «КОЛЛЕКТ\~ЦЕНТР» передало (відступило) ТОВ «ФАКТОРИНГ\~ПАРТНЕРС» права вимоги первісного кредитора до боржників, в тому числі за договором за договором № 3497407560-150882 від 19 листопада 2021 року, що укладений між ТОВ «ФК\~«ІНКАСО ФІНАНС» та [PERSON] . Станом на день формування позовної заяви відповідачка має перед позивачем заборгованість в сумі 6251,00 гривень, з яких 2000,00 гривень - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), та 4251,00 гривень - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. - 02 грудня 2021 року\~ [PERSON] уклала з ТОВАРИСТВОМ З\~ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» (далі - ТОВ «МІЛОАН») договір про споживчий кредит № 4537420, згідно якого отримала кредит в розмірі 4000,00 гривень строком на 15 днів, тобто датою його повернення, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування нею є 17 грудня 2021 року, із зобов`язанням сплатити комісію в розмірі 1160,00 гривень і проценти за користування кредитом в розмірі 1800,00 гривень, які нараховуються за ставкою 3,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом та стандартною (базовою) процентною ставкою за користування кредитом 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Водночас у пункті 2.3.1.2 згаданого договору передбачає можливість збільшення строку кредитування (пролонгацію) у випадку продовження позичальником користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, але не може перевищувати 60 днів. Однак, відповідачка не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 26 липня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ\~ПАРТНЕРС» було укладено договір факторингу № 26-07/2024, згідно умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГ\~ПАРТНЕРС» за плату своє право вимоги до боржників, в тому числі за договором за договором № 4537420 від 02 грудня 2021 року. Станом на день формування позовної заяви відповідачка має перед позивачем заборгованість в сумі 18384,00 гривень, з яких 3800,00 гривень - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 13424,00 гривень - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, та 1160,00 гривень - заборгованість за комісіями. У зв`язку з чим позивач пред`явив до відповідачки позов шляхом подання до суду через свого керівника з використанням підсистеми «Електронний суд» позовної заяви, в якій просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за договорами № 3497407560-150882 від 19 листопада 2021 року, № 4537420 від 02 грудня 2021 року в загальному розмірі 24635,00 гривень, а також понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 гривень, та витрат пов`язаних з розглядом справи, а саме на професійну правничу допомогу розмірі 13000,00 гривень. Ухвалою судді\~Ананьївського\~районного суду\~Одеської\~області\~від 30\~червня\~2025\~року відкрито\~провадження\~у справі,\~постановлено\~проводити\~розгляд справи\~в\~порядку спрощеного\~позовного\~провадження у\~відповідності\~до\~частини п`ятої\~статті\~279\~ЦПК\~України\~без повідомлення\~сторін\~за\~наявними у\~справі\~матеріалами\~та встановлено відповідачці строк для подання відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 178 ЦПК України (а.с.73-74). \~ \~ \~ \~Оскільки позовна заява подана через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд», позивач самостійно направив відповідачці копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів рекомендованим листом з описом вкладення та надав суду докази їх надсилання (а.с.60-61). Відповідачці [PERSON] , за зареєстрованим місцем її проживання, було надіслано копію ухвали судді про відкриття провадження у справі, про що містяться відомості в матеріалах справи (а.с.76). Поштовий конверт з вкладенням повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.77). Відповідно до положень пункту 5 частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Аналогічні положення закріплені у пунктах 3 та 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України, якими врегульовано порядок надсилання та вручення учасникам справи судових повісток та повідомлень. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року в справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року в справі №800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27 листопада 2019 року в справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року в справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року в справі № 24/260-23/52-б). За наведених обставин відповідачка вважається такою, що 17 липня 2025 року отримала копію ухвали судді про відкриття провадження у справі (а.с.77). В установлений судом строк відповідачкою не було подано до суду відзив на позовну заяву, тому відповідно до вимог частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Крім того, відповідачка із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не зверталася та будь-яких інших заяв, клопотань не надавала. Отже, відповідачка своїми процесуальними правами, передбаченими ЦПК України не скористалася. Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи в порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини. Щодо стягнення заборгованості за договором № 3497407560-150882 від 19 листопада 2021 року 19 листопада 2021 року [PERSON] уклала з ТОВ «ФК\~«ІНКАСО ФІНАНС» договір позики № 3497407560-150882 (а.с.12-17), та додатком № 1 до якого є графік розрахунків (а.с.17 зворотний-18), які були підписані нею електронним підписом у вигляді одноразового ідентифікатору «E54XYY2A», та згідно яких отримала кредит в розмірі 2000,00 гривень строком на 14 днів, тобто датою його повернення та сплати процентів за користування ним є 03 грудня 2021 року, із зобов`язанням сплатити проценти за користування кредитом в розмірі, що становить 1,95% за 1 день користування грошовими коштами. При цьому, у розділі «10. Реквізити сторін» договору позики № 3497407560-150882 від 19 листопада 2021 року (а.с.17) та у розділі «3. Реквізити сторін» додатку № 1 до нього графік розрахунків (а.с.17 зворотний) стосовно позичальника [PERSON] зазначений банківський рахунок № [NUMBER] . \~ \~ \~ \~ 16 лютого 2022 року о 20:13:08 годині ТОВ «ФК\~«ІНКАСО ФІНАНС» перерахувало кредитні кошти за згаданим вище кредитним договором [PERSON] в сумі 2000,00 гривень, шляхом їх перерахування через платіжну систему «iPay.ua» на її картку № [NUMBER] , про що свідчить копія довідки про ідентифікацію оператора платіжних послуг «iPay.ua» (а.с.85). Однак, відповідачка [PERSON] не виконала свої зобов`язання, грошові кошти не повернула, проценти за користування коштами не сплачувала, внаслідок чого мала перед ТОВ «ІНКАСО\~ФІНАНС» заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості складеної директором ТОВ «ФК\~«ІНКАСО ФІНАНС» станом на 07 березня 2023 року (а.с.87-94) загалом становить 2507,00 гривень. 07 березня 2023 року між ТОВ «ФК\~«ІНКАСО ФІНАНС» та ТОВ «КОЛЛЕКТ\~ЦЕНТР» було укладено договір № 07/03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (а.с.24-26), згідно умов якого ТОВ «ФК\~«ІНКАСО ФІНАНС» відступило шляхом продажу ТОВ «КОЛЛЕКТ\~ЦЕНТР» права вимоги кредитора до боржників, в тому числі за договором №3497407560-150882 від 19 листопада 2021 року, що підтверджується реєстром боржників (а.с.27-28, 51 зворотний), який є додатком № 1 до договору № 07/03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 07 березня 2023 року та в якому під № 6333 значиться грошова вимога за договором № 3497407560-150882 щодо боржника [PERSON] . При цьому, ТОВ «КОЛЛЕКТ\~ЦЕНТР» було складено власний розрахунок заборгованості за договором № 3497407560-150882 від 19 листопада 2021 року станом на 18 лютого 2025 року (а.с.53 зворотній), згідно змісту якого остання становить 6251,00 гривень, з яких 2000,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 4251,00 гривень - заборгованість за процентами нарахованими первісним кредитором - ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС». 18 лютого 2025 року між ТОВ «КОЛЛЕКТ\~ЦЕНТР» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено договір № 18-02/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (а.с.29-33), згідно умов якого ТОВ «КОЛЛЕКТ\~ЦЕНТР» передало (відступило) ТОВ «ФАКТОРИНГ\~ПАРТНЕРС» права вимоги первісного кредитора до боржників, в тому числі за договором за договором № 3497407560-150882 від 19 листопада 2021 року, що укладений між ТОВ «ФК\~«ІНКАСО ФІНАНС» та [PERSON] , що підтверджується витягом з реєстру боржників (а.с.52), який є додатком № 3 до договору № 18-02/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 18 лютого 2025 року та в якому під № 736 значиться грошова вимога за договором № 3497407560-150882 щодо боржника\~ [PERSON] . Позивачем ТОВ «ФАКТОРИНГ\~ПАРТНЕРС» також було складено власний розрахунок заборгованості за договором № 3497407560-150882 від 19 листопада 2021 року станом на 19 червня 2025 року (а.с.53), згідно змісту якого остання становить 6251,00 гривень, з яких 2000,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 4251,00 гривень - заборгованість за процентами нарахованими первісним кредитором - ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС». Щодо стягнення заборгованості за договором № 4533535 від 15 січня 2022 року 02 грудня 2021 року\~ [PERSON] уклала з ТОВ «МІЛОАН» договір про споживчий кредит № 4537420 (а.с.37-41), до якого додатком № 1 є графік платежів за договором (а.с.41 зворотний), з використанням для цього особистого кабінету позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства, та його електронного підписання одноразовим ідентифікатором «V79223», згідно якого отримала кредит в розмірі 4000,00 гривень, строком на 15 днів, тобто дата його повернення, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування ним є 17 грудня 2021 року, із зобов`язанням сплатити комісію в розмірі 1160,00 гривень і проценти за користування кредитом в розмірі 1800,00 гривень, які нараховуються за ставкою 3,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом та стандартною (базовою) процентною ставкою за користування кредитом 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Водночас у пункті 2.3.1.2 згаданого договору передбачає можливість збільшення строку кредитування (пролонгацію) у випадку продовження позичальником користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, але не може перевищувати 60 днів, а проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в пункті 1.6 договору. \~ \~ \~ \~ В свою чергу довідка про ідентифікацію ТОВ «МІЛОАН» (а.с.95+зворотний) підтверджує, що одноразовий ідентифікатор «V79223», який був використаний\~\~ [PERSON] для електронного підписання договору про споживчий кредит № 4537420 від 02 грудня 2021 року, був надісланий 02 грудня 2021 року на номер мобільного телефону [NUMBER] . Однак, відповідачка\~\~ [PERSON] не виконала свої зобов`язання, грошові кошти не повернула, проценти за користування коштами не сплачувала, внаслідок чого мала перед ТОВ «МІЛОАН» заборгованість, яка згідно відомості про щоденні нарахування та погашення складеної ТОВ «МІЛОАН» (а.с.96-97) загалом становить 18384,00 гривень, з якої 3800,00 гривень - заборгованість за тілом виданого кредиту, 13424,00 гривень - заборгованість по процентам, та 1160,00 гривень - заборгованість по комісії за надання кредиту. 26 липня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ\~ПАРТНЕРС» було укладено договір факторингу № 26-07/2024 (а.с.43-47), згідно умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГ\~ПАРТНЕРС» за плату своє право вимоги до боржників, в тому числі за договором за договором № 4537420 від 02 грудня 2021 року, що підтверджується витягом з реєстру боржників від 26 липня 2024 року (а.с.51), який є додатком № 3 до договору факторингу № 26-07/2024 від 26 липня 2024 року та в якому під № 19895 значиться грошова вимога за договором № 4537420 щодо боржника [PERSON] . Позивачем ТОВ «ФАКТОРИНГ\~ПАРТНЕРС» також було складено власний розрахунок заборгованості за договором № 4537420 від 02 грудня 2021 року станом на 09 червня 2025 року (а.с.54), згідно змісту якого остання становить 18384,00 гривень, з яких 3800,00 гривень - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 13424,00 гривень заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1600,00 гривень - заборгованість за комісією. Відповідно до\~статті 627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього Закону, регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно частини першої цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до пункту 12, частини першої статті 3 Закону, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно абзацу першого частини першої\~статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до\~статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ \~ \~ \~ Згідно із\~статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Також у відповідності до приписів\~статті 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до положень статтей\~512,\~513 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою\~статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої\~статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою\~статті 1078 ЦК України\~передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). \~ \~ \~ \~ Згідно із статтями\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша\~статті 76 ЦПК України). Відповідно до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Щодо обґрунтованості позову стягнення заборгованості за договором № 4537420 від 02 грудня 2021 року Оскільки судом встановлено, що відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання за договором № 4537420 від 02 грудня 2021 року, укладеним з ТОВ «МІЛОАН», а також враховуючи те, що відповідачка не надала відзив на позовну заяву (відзив) та/або доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача, то суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «ФАКТОРИНГ\~ПАРТНЕРС» до [PERSON] ґрунтуються на законі та укладених договорах, а відтак є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню. Щодо обґрунтованості позову стягнення заборгованості за договором №3497407560-150882 від 19 листопада 2021 року Оскільки судом встановлено, що відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання за договором № 3497407560-150882 від 19 листопада 2021 року, укладеним з ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС», а також враховуючи те, що відповідач не надала відзив на позовну заяву (відзив) та/або доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача, то суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «ФАКТОРИНГ\~ПАРТНЕРС» до [PERSON] ґрунтуються на законі та укладених договорах, а відтак є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню. Відповідно до частини першої\~статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В свою чергу пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України\~передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої та другої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем ТОВ «ФАКТОРИНГ\~ПАРТНЕРС» було сплачено судовий збір за подання до суду позовної заяви в сумі 2422,40 гривень, згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів АТ «ОТП\~БАНК» від 19 червня 2025 року № 0530640002 (а.с.1). Стосовно витрат, пов`язаних з розглядом справи, - на професійну правничу допомогу, судом встановлені наступні обставини. Згідно абзаців першого і другого частини восьмої\~статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19). Згідно з частинами першою та третьою\~статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. \~ \~ \~ \~ При цьому договір про надання правової допомоги повинен містити детальний опис правових послуг, що надаються, та їх вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо. Відповідно до\~статті 1\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з частинами першою та третьою\~статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Аналогічний висновок зазначений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 червня 2020 року у справі № 466/9758/16-ц (провадження № 61-39474св18). \~ \~ \~ \~Відповідно до копії договору № 02-07/2024 про надання правової допомоги (а.с.55-56), укладеного 02 липня 2024 року між позивачем ТОВ «ФАКТОРИНГ\~ПАРТНЕРС» та АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ «ЛІГАЛ АССІСТАНС», копії заявки про надання юридичної допомоги № 131 від 01 травня 2025 року (а.с.58), а також витягу з акту № 11 про надання юридичної допомоги від 30.05.2025 року (а.с.59), вартість витрат на правничу допомогу позивача ТОВ «ФАКТОРИНГ\~ПАРТНЕРС» становить 13000,00 гривень. Таким чином матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції, а саме надання усної консультації з вивченням документів, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду. Водночас із цим від відповідачки [PERSON] до суду не надходило клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, в порядку передбаченому частиною п`ятою\~статті 137 ЦПК України. Враховуючи зазначене вище, суд вважає, що з відповідачки [PERSON] \~\~на користь позивача ТОВ «ФАКТОРИНГ\~ПАРТНЕРС» підлягають стягненню також судові витрати на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі 13000,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved