Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Криворізької міської ради, виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради про визнання права власності за набувальною давністю. В позовній заяві просить визнати за [PERSON] право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] право власності на домоволодінння за набувальною давністю. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [PERSON] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] , однак постійно проживає за адресою [ADDRESS] . Домоволодіння з господарськими спорудами буди збудовані у період з 1978 по 5 серпня 1992 року її чоловіком [PERSON] . Факт шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджуєтеся свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07.02.1981 року. [INFO] помер [PERSON] , який на день смерті проживав за адресою [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12 грудня 2012 року серії [NUMBER] .За місцем свого проживання позивачка виявила ряд документів, щодо земельної ділянки та будинку з господарськими спорудами. Однак будь-яких документів, які б підтверджували факт реєстрації на ім`я [PERSON] права власності на земельну ділянку та домоволодіння з господарськими спорудами за адресою [ADDRESS] виявлено не було. 02.03.2019 року позивачка звернулася до ФОП [PERSON] про виготовлення Технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , відповідно до якого зазначено опис обєкту відповідно до поточної інвентаризації. Оскільки оформленням документів на будинок та земельну ділянку займався [PERSON] . З метою отримання інформації від органів влади, 25.03.2019 року звернулася до Криворізкого міського голови Вілкула Ю. Г., отримавши відповідь від Департаменту регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин №22-із від 29.03.2019 року, повідомлено про те, за наявною в департаменті інформацію міська рада не ухвалювала рішення щодо земельної ділянки. Водночас, у Єдиному Державному реєстрі речових прав, право власності на спірний будинок не зареєстроване за жодною юридичною чи фізичною особою. Після її смерті жодна особа не прийняла спадщину, не заявляла про бажання проживати чи володіти зазначеним майном, та будь - яких претензій не пред`являла. З того моменту і до сьогодні позивачка проживає у вищезазначеному будинку, вклала значні власні кошти та трудові ресурси на покращення його стану, здійснює догляд за ним, здійснила заміну електролічильника, сплачує комунальні та інші обов`язкові платежі з 2014 по 2023 рік. На підставі викладеного позивач просила суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивачка та її представник в судове засідання з`явились, через канцелярію подано клопотання, про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтриють у повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Представник виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, в судове засідання з`явились, через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі. Відзиву та інших клопотань не надходило. Ухвалою Дзержинського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2024 року справу передано за підсудністю до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 27.12.2024 року справу передано до судді Сіденку С. І. Ухвалою Саксаганського районного\~суду м.\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської областівід 27 грудня 2024 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Ухвалою Саксаганського районного\~суду м.\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської областівід 30 квітня 2025 року підготовче провадження у цивільній справі закрито та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Саксаганського районного\~суду м.\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської областівід 06 серпня 2025 року залучино у цивільній справі за позовом [PERSON] , поданої її представником адвокатом Ступак Яною Олександрівною, до Криворізької міської ради про визнання\~права власності\~на житловий\~будинок за\~набувальною давністю заінтересовану особу - Виконавчий комітет Металургійної районної у місті Кривому Розі ради. Через неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь по справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось. Інших клопотань,від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Відповідно до частини 1 статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини, оцінивши докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, дійшов наступних висновків. Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. Відповідно до частини 1 статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 5 ЦПК Україниздійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі\~ст. 41 Конституції України\~право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 5\~ст. 55 Конституції України, кожен має празо будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свобода від порушень і протиправних посягань. Згідно із\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права, а у разі його порушення, невизнання або його оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Ст.\~328\~ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, [INFO] помер [PERSON] , який на день смерті проживав за адресою [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12 грудня 2012 року серії [NUMBER] . Факт шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07.02.1981 року. Також технічним паспортом встановлено, що замовник технічної інвентаризації на житловий будинок за адресою [ADDRESS] є [PERSON] . Відповідно до відповіді Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації «№186806 від 07.04.2021 року, де відомості про зареєстровані права власності в архівній справі станом на 31.12.2012 року, відсутні. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна №405513560 від 27.11.2024 року право власності за адресою [ADDRESS] відмості відсутні. Відповідно до відповіді від Департаменту регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин №22-із від 29.03.2019 року, встановлено, що в Департаменті інформацію міська рада не ухвалювала рішення щодо земельної ділянки. Рішенням Криворізької міської ради від 23.10.2024 року №3172 [PERSON] отримано відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянкидля будівництвата обслуговування житлового будинку в межах безоплатної приватизації. Актом від 28.06.2024 року [PERSON] постійно проживає за адресою [ADDRESS] , з 1982 року по теперішній час. Як вбачається з матеріалів справи, позивач після смерті [PERSON] , який був її чоловіком, спадщину не приймала. Інформація про заведення спадкової справи після його смерті матеріали справи не містять. Також позивачка зазначає, що нею проводиться утримання домоволодіння вклала значні власні кошти та трудові ресурси на покращення його стану, здійснює догляд за ним, здійснила заміну електролічильника, сплачує комунальні та інші обов`язкові платежі з 2014 по 2023 рік. Таким чином позивачка зазначає, що вона несла тягар утримання, здійснювала всі повноваження та виконувала обов`язки власника по відношенню до домоволодіння. Відповідно до\~статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями ч.ч. 1 та 4\~ст. 344 Цивільного кодексу України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном\~протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій\~статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Згідно приписів ч. 4\~статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. У постанові від 21 лютого 2024 року у справі №756/6953/2017 Верховний Суд зазначив, що давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Позов про право власності занабувальною давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. Така судова практика у спорах про визнання права власності на майно за набувальною давністю є усталеною. Предметом спору у даній справі є домоволодіння з господарськими спорудами за адресою [ADDRESS] . Однак будь-яких документів, які б підтверджували факт реєстрації на ім`я [PERSON] права власності на домоволодіння з господарськими спорудами виявлено не було. Як вбачається із наведеного вище, на час заволодіння нерухомим майном за адресою: за адресою: [ADDRESS] , позивачка була достеменно обізнана, що власник майна, яке є предметом даного спору, і щодо якого заявлено позовні вимоги про визнання права власності за набувальною давністю, ні за ким не було зареєстровано. За даних обставин, відсутні підстави вважати обґрунтованими доводи позивачки щодо наявності правових підстав для задоволення позовних про визнання права власності на домоволодіння з господарськими спорудами за набувальною давністю, відповідно до\~статті 344 ЦК України. Суд також наголошує, що набувальна давність та відкритість користування майном, а також його фактичне утримання не можуть бути підставами для задоволення позову. Таким чином, не заслуговують на увагу доводи позивачки, що вона, відкрито та безперервно користувається домоволодінням, сплачуває комунальні платежі, займається його доглядом та утриманням та надані нею відповідні докази. У постанові Верховного Суду від 13 квітня 2022 року у справі №740/3305/20 зазначено, що сам по собі факт користування позивачем будинком та проведення ремонтних робіт у ньому не є підставою для виникнення у нього права власності за набувальною давністю. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд також у своїй постанові від 28 липня 2025 року у справі №127/30505/21. Згідно з вимогами ч. 1\~ст. 81 ЦК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ЦПК України. Суд вважає, що позивачка не довела свої позовні вимоги належними та допустимими доказами, натомість заперечення відповідача проти задоволення позовних вимог узгоджуються з положеннями чинного законодавства та усталеною судовою практикою у подібних правовідносинах. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~у разі відмови у позові сплачений судовий збір покладається на позивачку. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed