Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У серпні 2025 року Товариство зобмеженою відповідальністю«Фінансова компанія«Кредит-Капітал»(даліпо тексту-ТОВ «ФК«Кредит-Капітал»)звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову вказало, що 26.04.2021року між\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Мілоан» (далі\~по тексту\~-\~ТОВ «Мілоан»)\~та [PERSON] \~було укладено\~кредитний договір\~№3281860,\~за умовами\~якого відповідачу\~були надані\~грошові кошти\~(фінансовий\~кредит)\~у тимчасове\~платне користування\~в сумі\~15000\~грн. зі сплатою\~процентів за\~користування кредитом\~та інших\~платежів та\~можливих штрафних\~санкцій,\~що передбачені\~Кредитним договором. Відповідно до\~графіку сплати\~кредитних коштів\~повернення кредиту\~та сплати\~комісії і\~процентів відповідачем\~не було\~внесено.\~ТОВ «Мілоан»\~умови Кредитного\~договору виконав\~в повному\~обсязі,\~надавши відповідачеві\~кредит на\~потрібну їй\~суму.\~Відповідач зі\~свого боку\~не виконав\~умов Кредитного\~договору.\~Враховуючи ці\~обставини,\~умови чинного\~законодавства та\~п.\~3.2.6.\~Кредитного договору\~№ 3281860\~від 26.04.2021\~року \~позикодавець має\~право відступати,\~передавати,\~будь-яким\~іншим чином\~відчужувати,\~а також\~передавати в\~заставу свої\~права за\~цим договором\~(повністю\~або частково)\~на користь\~третіх осіб\~в будь-який\~час протягом\~строку дії\~цього Договору\~без згоди\~Позичальника.\~п.\~7.1.\~Кредитного договору\~№ 3281860\~від 26.04.2021\~року визначає,\~що Цей\~Договір набуває\~чинності з\~моменту його\~укладення в\~електронній формі,\~а права\~та обов`язки\~сторін,\~що ним\~обумовлені,\~з моменту\~переказу кредитних\~коштів на\~картковий рахунок\~позичальника і\~діє до\~повного виконання\~Сторонами своїх\~зобов`язань.\~Укладаючи Кредитний\~договір Відповідач\~та ТзОВ\~«Мілоан» вчинили\~дії визначені\~ст.\~11\~та ст.\~12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію».\~Відповідач підписав\~Кредитний договір\~шляхом використання\~електронного підпису\~одноразовим ідентифікатором.\~З огляду\~на викладене,\~зазначаємо,\~що договір\~про надання\~кредиту підписаний\~відповідачем за\~допомогою одноразового\~ідентифікатора,\~тобто належними\~та допустимими\~доказами підтверджено\~укладання між\~сторонами спірного\~правочину.\~Без отримання\~листа на\~адресу електронної\~пошти та/або\~смс -\~повідомлення,\~без здійснення\~входу на\~сайт товариства\~за допомогою\~логіна особистого\~кабінету і\~пароля особистого\~кабінету кредитний\~договір між\~ТОВ Мілоан\~та відповідачем\~не був\~би укладений.\~ Після\~чого,\~укладений кредитний\~договір було\~розміщено в\~особистому кабінеті\~відповідача,\~якому в\~свою чергу\~були перераховані\~кошти,\~відповідно до\~умов п.2.1\~Кредитного договору\~шляхом безготівкового\~переказу на\~рахунок платіжної\~карти Позичальника,\~що підтверджується\~платіжним дорученням\~на користь\~відповідача від\~ТОВ Мілоан.\~Підтвердженням добровільного\~укладення Відповідачем\~даного Договору\~підтверджує Анкета-заява\~на кредит\~№ 3281860\~Позичальника від\~26.04.2021\~року,\~що заповнена\~Відповідачем \~Таким чином,\~відповідно до\~умов кредитного\~договору,\~02.07.2021\~року між\~ТОВ \~«Мілоан» та\~ТОВ «ФК\~«Кредит-Капітал»\~відповідно до\~чинного законодавства\~України укладений\~Договір відступлення\~прав вимоги\~№73-МЛ\~від 02.07.2021\~р.\~Відповідно до\~умов даного\~Договору відбулося\~відступлення права\~вимоги і\~за Кредитним\~договором №\~3281860\~від 26.04.2021\~року,\~що укладений\~між ТОВ\~«Мілоан» та\~Відповідачем.\~Варто зазначити,\~що сума\~та розрахунок\~заборгованості за\~Кредитним договором\~№ 3281860\~від 26.04.2021\~року було\~передано Позивачу\~від первинного\~кредитора ТОВ\~«Мілоан» згідно\~Договору відступлення\~прав вимоги\~№73-МЛ\~від 02.07.2021\~р.\~ Сума\~заборгованості Відповідача\~становить 63000\~грн.,\~відповідно до\~Витягу з\~реєстру Боржників\~до Договору\~відступлення прав\~вимоги №73-МЛ\~від 02.07.2021\~р. Сума заборгованості Відповідача становить 63000 грн., відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №73-МЛ від 02.07.2021 р. З них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 15000 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить 46500 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 1500 грн. Відповідачу було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 20909496/468 від 15.07.2025 року. Оскільки ТОВ «ФК «Кредит-капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором, тому просило суд стягнути з відповідача на свою користь зазначену вище заборгованість за кредитним договором від 26.04.2021 року №3281860. Рух справи \~ \~ \~ \~Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 29.08.2025 року відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Онуфріївського\~районного суду\~Кіровоградської області\~від 9.12.2025 року відзив на позовну заяву поданий до суду 14.11.2025 року представником відповідача Варавіним С.Д., залишено без розгляду. Позиція учасників справи в судовому засіданні Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча завчасно надіслав на адресу суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає їх задовольнити, просить справу розглядати у його відсутність. \~ \~ \~ \~Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, але завчасно надіслали клопотання про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги визнають частково, а саме в розмірі 18000 грн. Витрати на правничу допомогу також визнають частково о розмірі 1000 грн. Витрати по сплаті судового збору прохають покласти на сторін пропорційно. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Обставини справи, установлені судом та мотиви ухваленого рішення на норми права: Вивчивши матеріали\~справи,\~дослідивши і\~оцінивши наявні\~у справі\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному\~та безпосередньому\~їх дослідженні,\~суд приходить\~до наступних\~висновків. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до вимог ч. ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України). Судом встановлено\~та з\~матеріалів справи\~убачається,\~що 26.04.2021\~року між\~ТОВ «Мілоан»\~та \~ [PERSON] \~було укладено\~кредитний договір\~№ 3281860, за умовами якого відповідачу були надані грошові кошти (споживчий кредит) у тимчасове платне користування в сумі15000грн. Згідно з п.3.3.2. договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені цим договором, у порядку та строки, передбачені п.п.1.1.-1.5., 2.4. цього договору. Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п.6.4 договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п.6.5 договору). Пунктом 7.1. договору визначено, що цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1. договору, тобто шляхом переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Укладаючи зазначений кредитний договір [PERSON] та ТОВ «Мілоан» вчинили дії, визначені ст. ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором . Добровільне укладення\~відповідачем кредитного\~договору підтверджується\~анкетою-заявою\~на кредит\~№ 3281860, в якій зазначеніособисті дані відповідача. Крім того, у зазначеній заяві вказана сума кредиту, строк кредиту, сума повернення, проценти, комісія тощо. Як свідчить\~платіжне доручення\~від 26.04.2021\~року № 3281860\~ кредитні\~кошти у\~розмірі 15000\~грн за\~умовами договору\~№ 3281860 були перераховані на рахунок платіжної карти відповідача. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (додаток№1до договору) платіж повернення кредиту та сплати комісіїі процентів мав бути внесений відповідачем 01.05.2021 року. 2 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №73-МЛ, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги стосовно боржників ТОВ «Мілоан», у тому числі стосовно боржника [PERSON] за кредитним договором №3281860. \~ \~ \~ \~ Згідно з витягом з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги від 2.07.2021 року №73-МЛ до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором від 2.07.2021 року №3281860, укладеним з [PERSON] . Загальна сума заборгованості становить 63000 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 15000 грн; заборгованість за відсотками 46500 грн; заборгованість за комісією 1500 грн. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до пункту 4 частини першоїстатті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другоюстатті восьмої Закону України «Про споживче кредитування`до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Матеріалами справи підтверджується, що між сторонами 26.04.2021 року було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору про споживчий кредит, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису та який відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про електронний цифровий підпис». Так, у п. 1.2., кредитного договору від 26.04.2021 року №3281860 сторонами погоджено, що кредит надається у сумі 15000,00 грн. Оскільки відповідач не повернув кредитних коштів суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15000 грн, які не було повернуто у строки визначені кредитним договором. Однак, на думку суду, відсутні законні підстави для стягнення із відповідача заборгованості за комісіями з огляду на наступне. Згідно з частиною другою\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21). \~ \~ \~ \~ \~У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Окрім того, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06.11.2023 по справі №204/224/21 виклала висновок щодо застосування норми права, а саме якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи, що в кредитному договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, також позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплатити плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування», в зв`язку з чим суд вважає відсутніми підстави для стягнення нарахованої позивачем заборгованість по комісії у розмірі 1500 грн. Щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами суд виходить з наступного. Частиною першоюстатті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Пунктами 1.3, 1.4 кредитного договору чітко визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредит та проценти за користування кредитом 1 травня 2025 року. \~ \~ \~ \~Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України. Тобто, право нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору після 1 травня 2025 року, тому, починаючи із зазначеної дати, товариство не мало права нараховувати проценти за користування кредитом. Згідно із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Також Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що в охоронних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені ч.2ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, період правомірного користування коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування супроводжується нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у кредитному договору, а у разі прострочення позичальником виконання зобов`язань зі своєчасного повернення кредиту права кредитора захищаються шляхом нарахування процентів річних, передбачених ч.2ст.625 ЦК України. Враховуючи зазначене вище суд, приходить до висновку, що оскільки п.1.4 кредитного договору термін повернення кредиту визначено 01 травня 2021 року, то правові підстави для стягнення заборгованості по відсоткам нарахованим після 01 травня 2021 року відсутні. Також суд, звертає увагу на те, що позивачем відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надано суду доказів, що строк кредитування за договором від 26.04.2021 року №3281860 був пролонгований кредитодавцем відповідно до п.2.3.1. договору, також не було надано оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією) (п. 4.2 договору) Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками у розмірі 1500 грн. за період дії строку кредитного договору від 26.04.2021 року №3281860. \~ \~ \~ \~ Розподіл судових витрат Згідно положень ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу, які складають 8000,00 грн. і підтверджуються наданими доказами: договором № 0107 від 01.07.2025 року про надання правової допомоги, актом №Д/307 наданих послуг, детальним описом наданих послуг. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19). Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд,

Outcome: partial