Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Представник ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулась до суду з даним позовом до відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 12.06.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4730531 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку ст 12 Закону України «Про електронну комерцію». Після того як [PERSON] здійснено реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі кредитора і заповнено електронну заявку на отримання споживчого кредиту на сайті кредитора в мережі Інтернет, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 12.06.2024 направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 4730531 про надання споживчого кредиту у вигляді розміщення в особистому кабінеті позичальника на сайті повного тексту кредитного договору за обраними позичальником в процесі оформлення параметрами терміну і суми кредиту. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора «96453», який був надісланий на номер телефону позичальника. Відповідно до Розділу 1 Договору про надання фінансового кредиту, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти в гривні в сумі 2000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредит надається строком на 360 днів, стандартна процентна ставка становить 1, 50% в день.\~ ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за вказаним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на карту позичальника [NUMBER] , яку позичальник вказав при оформленні кредиту. Згодом [PERSON] звернувся до кредитора за отриманням додаткової суми кредиту і ініціював збільшення суми вже отриманого раніше кредиту шляхом вчинення відповідних дій в ІТС кредитора. Первісний кредитор, задовольнив даний запит і направив пропозицію (оферту) укласти Додаткову угоду (додатковий договір) до Договору № 4730531, яка містила усі істотні умови, шляхом розміщення\~ повного тексту такої Додаткової угоди в відповідному розділі особистого кабінету позичальника в ІТС первісного кредитора. [PERSON] здійснив акцепт і підписання\~ відповідної додаткової угоди\~ до Договору № 4730531 у тій самій формі і у той самий спосіб, що і було підписано основний договір шляхом обміну електронними повідомленнями у порядку, визначеному ст 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за вказаною Додатковою угодою\~ також виконало та надало позичальнику грошові кошти в сумі 3 000, 00 грн шляхом їх перерахування на карту позичальника [NUMBER] , яку позичальник вказав у відповідному розділі ІТС при заповненні заявки. Таким чином відповідачем було отримано кредит в загальному розмірі\~ 5 000, 00 грн двома переказами. В свою чергу відповідач виконував свої зобов`язання з істотним порушенням умов договору, не здійснивши передбачені договором платежі вчасно, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Крім того, згідно із отриманою від первісного кредитора інформацією [PERSON] в загальній кількості 3 рази оформлював кредитні відносини з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», попередні кредитні договори були погашені, що додатково доводить обізнаність відповідача з процедурою оформлення та виконання кредитного договору.\~ 24.01.2025 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 01.02-02/25, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення прав вимоги грошові коши в сумі, що дорівнює ціні\~ договору в порядку та у строки встановлені цим договором. Відповідно до Реєстру боржників до вказаного договору факторингу, в тому числі було відступлено і заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 4730531, яка складає 24 435, 00 грн. Представник позивача вказує, що станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором № 4730531 від 12.06.2024 становить: заборгованість за сумою кредиту 5 000, 00 грн, заборгованість по відсотках 16 935, 00 грн, пеня, штраф 2500, 00 грн, загальна заборгованість 24 435, 00 грн, яку представник позивача просить суд стягнути з відповідача разом з понесеними судовими витратами по сплаті судового збору 2422, 40 грн. Ухвалою від 10 листопада 2025 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 09 грудня 2025 року, про що учасники справи повідомлені належним чином. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просили суд розглянути справу без участі представника відповідача.\~\~\~\~\~\~ Згідно наданого представником відповідача відзиву позовні вимоги відповідачем визнаються частково. Не оспорюючи укладення договору з первісним кредитором в\~ обґрунтування зазначеного посилання представник відповідача\~ посилається на те, що про укладення договору факторингу відповідача не повідомляли ні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» ні ТОВ «СВЕА ФІНАНС». Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача проценти у розмірі 1, 5% денної ставки, що суперечить\~ вимогам закону. Відповідач не мав змоги вчасно повернути кошти, оскільки постійно допомагав фінансово своєму рідному брату [PERSON] у придбанні речей, спецодягу, засобів захисту, і який\~ [INFO] загинув. Тому представник відповідача просить суд врахувати вказані обставин як поважні та відмовити позивачу в частині нарахування штрафних санкцій, пені та відсотків по кредитах. Крім того, п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем),позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Тому представник відповідача просить суд відмовити в задоволені позовних вимог в частині стягнення заборгованості за штрафом, пенею в розмірі 2500 грн. Оскільки учасник и справи в судове засідання не з`явились, то у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до наступного висновку. 12.06.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4730531 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку ст 12 Закону України «Про електронну комерцію». За умовами договору сума кредиту складає 2 000, 00грн, строк кредитування- 360 днів, періодичність сплати процентів кожні 30 днів. Стандартна процентна ставка становить 1, 5% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора «96453», який був надісланий на номер телефону позичальника. (а.с.7-16) Також позичальник [PERSON] електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора «96453» підписав і додаток до даного договору таблицю обчислення\~ загальної вартості кредиту для клієнта (а.с.17) 13.06.2024 [PERSON] уклав Додаткову угоду (додатковий договір) до Договору № 4730531, яка містила усі істотні умови, шляхом розміщення\~ повного тексту такої Додаткової угоди в відповідному розділі особистого кабінету позичальника в ІТС первісного кредитора. [PERSON] здійснив акцепт і підписання\~ відповідної додаткової угоди\~ до Договору № 4730531 у тій самій формі і у той самий спосіб, що і було підписано основний договір шляхом обміну електронними повідомленнями у порядку, визначеному ст 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно додаткового договору сума кредиту складає 3 000, 00 грн, загальний розмір кредиту 5 000,00 грн. Денна процентна ставка за цим договором складає 1, 495%. Додатковий договір\~ підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора «95977», який був надісланий на номер телефону позичальника. (а.с.18-19) Також позичальник [PERSON] електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора «95977» підписав і додаток до даного договору таблицю обчислення\~ загальної вартості кредиту для клієнта (а.с. 20) Як до основного договору, так і до додаткового позичальник [PERSON] підписував паспорти споживчого кредиту (а.с.21-26), та Інформаційне повідомлення (а.с.27) ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за договором та додатковим договором виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на карту [NUMBER] , що підтверджується повідомленнями ТОВ «ПЕЙТЕК» від 24.01.2025 (а.с.45-46) 24.01.2025 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС»\~ укладено договір факторингу № 01.02-02/25, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення прав вимоги грошові коши в сумі, що дорівнює ціні\~ договору в порядку та у строки встановлені цим договором. (а.с.47-59) Згідно розрахунку заборгованості за Договором № 4730531 від 12.06.2024 заборгованість [PERSON] становить: заборгованість за сумою кредиту 5 000, 00 грн, заборгованість по відсотках 16 935, 00 грн, пеня, штраф 2500, 00 грн, загальна заборгованість 24 435, 00 грн (а.с.37-43) Вирішуючи справу по суті позовних вимог, суд вважає за необхідне зазначити наступне.\~\~ Оскільки договори, як основний так і додатковий, укладені відповідачем з первісним кредитором, підписані електронним підписом позичальника, що свідчить про те, що позичальник [PERSON] , підписуючи їх, погодився з усіма умовами, то при вирішенні зазначеної справи судом застосовуються наступні норми права.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до п.5 ч.1 ст 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 2 ст 6 Закону України «про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно ч. 4, 6 ст 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язанні з нею. Частиною 8 ст 11 цього Закону встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, із вказаного вбачається, що кредитний договір були укладений в електронній формі. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20).\~\~\~\~\~\~\~ Отримання відповідачем кредитних коштів в загальному розмірі 5 000 грн встановлено в ході розгляду справи. Тобто в ході розгляду справи судом встановлено, що первісним кредитором зобов`язання за укладеними договорами виконано в повному обсязі, але відповідач порушив умови договорів, на які він сам погодився і свої зобов`язання за договорами належним чином не виконує.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Крім положень спеціальних Законів стосовно укладення договорів в електронній формі, які законодавчо прирівнюються до договорів, укладених в письмовій формі, при вирішенні зазначеної справи судом застосовуються загальні норми ЦК України, що стосуються укладання правочинів.\~ Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.\~\~\~ Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи що відповідач [PERSON] , укладаючи з первісним кредитором кредитні договори, право вимоги за якими перейшло до позивача згідно договору факторингу, усвідомлював їх умови, повністю з ними погодився, про що свідчить його електронний підпис, не оспорював їх умови з моменту укладення, зазначені договори не визнавались недійсними в судовому порядку, і тому суд приходить до висновку, що відповідач порушив умови укладеного позивачем основного та додаткового кредитних договорів, своєчасно не повернув кошти та не сплатив проценти,\~ за що наступає цивільно-правова відповідальність.\~\~\~ За укладеним договором факторингу № 01/02-02/25 від 24/01/2025 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» позивачем набуто статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», у тому числі і до відповідача [PERSON] , що підтверджується витягом з Реєстру боржників. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Порядок нарахування процентів визначається ст. 1048 ЦК України, згідно з ч. 1 якої, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Нормами ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно із ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. У постановах Верховного Суду від 29 березня 2023 року у справі №759/20374/20 (провадження № 61-4425св22), від 30 листопада 2023 року у справі №382/1621/21 (провадження № 61-13123св23) вказано, що «тлумачення пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права». До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення відповідного договору. Заміна особи в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення) права вимоги є різновидом правонаступництва. У зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад в частині кредитора. Аналогічний за змістом висновок зробив Верховний Суд у постанові від 31 січня 2024 року у справа №758/2555/21. Таким чином, у даній справі відбулась виключно заміна сторони кредитора в існуючому зобов`язанні з попереднім змістом та усіма істотними умовами, правовідносини за договором продовжують існувати з попереднім змістом. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі №6-14194св14, зроблено висновок, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.\~\~\~\~\~\~ Матеріали справи свідчать, що належними та допустимими доказами підтверджений факт укладання між первісним кредитором та [PERSON] договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4730531 у передбаченій законом формі, виконання кредитором умов договору про надання позичальнику кредитних коштів та невиконання останнім зобов`язань з повернення кредитних коштів разом із нарахованими процентами за користування кредитними коштами, а також перехід права вимоги за цим договором до ТОВ «СВЕА ФІНАНС», що є підставою для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором на користь позивача.\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України). Згідно із ст. 12, 81, 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У протилежному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь іншої сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Звертаючись до суду, позивачем надані належні, достатні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 000, 00 грн.\~\~\~ Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, яка була нарахована первісним кредитором, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданої позивачем, то первісним кредитором здійснювалось нарахування відсотків за користування кредитом за період з 12.06.2024 по 24.01.2025 за стандартною процентною ставкою 1, 5% в день від суми кредиту за кожен день користування. Сума нарахованих процентів за даний період 227 днів становить 16 935 грн. Відповідно до поданого позивачем розрахунку заборгованості новим кредитором ТОВ «СВЕА ФІНАНС» проценти за користування грошовими коштами не нараховувались. Водночас суд не може погодитися із заявленим розміром заборгованості за вищевказаним кредитним договором у частині нарахованих процентів в розмірі 1, 5 % з огляду на наступне. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Статтю 8 вказаного Закону доповнено частиною п`ятою згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023, який набрав чинності 24.12.2023. У пункті 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-IX від 22.11.2023 зазначено, що дія пункту 5 (зокрема щодо доповнення статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» частиною 5) розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Враховуючи, що договір № 4465545 укладений 12.03.2024 року, тобто вже після набрання чинності Законом № 3498-IX від 22.11.2023, то положення ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» розповсюджуються на спірні правовідносини. При цьому в пункті 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» установлено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %. Враховуючи зазначену норму закону, з 24.12.2023 до 21.04.2024 максимальний розмір денної процентної ставки за споживчим кредитом не може перевищувати 2,5 %, з 22.04.2024 до 19.08.2024 не може перевищувати 1,5 %. При цьому суд зауважує, що в даному випадку не має місце зворотна дія закону, а має місце переживаюча (ультраактивна) дія закону, тобто новий закон поширює свою дію на ті правовідносини, які існували станом на момент набрання ним чинності, однак нове нормативно-правове регулювання реалізується з урахуванням необхідності поступової адаптації відповідних правовідносин до нового законодавчого регулювання та із частковим збереженням старого нормативного регулювання, що й передбачено у пункті 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ З матеріалів справи вбачається, що первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за весь період користування кредитом з 12.03.2024 здійснювалось нарахування відсотків за стандартною процентною ставкою 1, 5% від суми кредиту за кожен день користування. Але такий розмір процентної ставки буде таким, що відповідає вимогам закону тільки до 19.08.2024 року, тобто 69 днів - такою, що відповідає нормі закону сума процентів за користування кредитом буде 1,5 % від суми кредиту за кожен день користування, що становить 75 грн. Тобто за даний період у 69 днів (з 12.06.2024 по 19.08.2024) сума процентів за ставкою 1,5 % від суми кредиту за кожен день користування буде складати 5175 грн (69 днів х 75 грн). Починаючи з 20.08.2024 по 24.01.2025 року таким, що відповідає закону розмір процентів\~ заставкою 1% від суми кредиту за кожен день користування буде складати 7 900, 00 грн (158 днів х 50 грн) Таким чином, суд приходить до висновку, що таким, що відповідає вимога закону розмір процентів, що нараховані первісним кредитором\~ за період з 12.06.2024 по 24.01.2025 буде складати\~ 13075, 00 грн (5175, 0 грн + 7900 грн) Тому саме така сума процентів підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, розглядаючи пред`явлену позивачем\~ до стягнення сум у пені, штрафу в розмірі 2500 грн, суд вважає за необхідне зазначити наступне.\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.\~ Як зазначено у п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та діє до даного часу. Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року №183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.\~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме - стягнення заборгованості за кредитним договором\~ № 4730531 від 12.06.2024 року в сумі 18 075 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту 5 000, 0 грн, заборгованість по відсотках 13 075, 0 грн. За встановлених\~ обставин стягнення пені, штрафу\~ в сумі 2500 грн у період дії воєнного стану не відповідає вимогам Закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Таким чином, в ході розгляду справи суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 18 075\~ грн, в задоволенні іншої частини позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю.\~\~\~\~\~\~ Крім того, вирішуючи питання розподілу судових витрат, до яких відноситься судовий збір згідно ст 133 ЦПК України, суд зазначає наступне.\~\~\~\~\~\~\~\~ У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в ході судового розгляду суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, що становить 74 %, то з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 1792 грн 57 коп із сплаченого позивачем при подачі позову до суду судового збору в сумі 2422 грн 40 коп.\~ згідно платіжної інструкції від 28.10.2025. На основі викладеного,

Outcome: partial