Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

19 листопада 2025 року заявник [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] , подала суду заяву про видачу обмежувального припису. У заяві\~зазначила,\~що з 23 квітня 2025 року вона, [PERSON] , та [PERSON] розірвали шлюб і не проживають однією родиною. Після розірвання шлюбу та поділу спільного майна з [PERSON] , останній постійно погрожує, висловлюється нецензурною лайкою, завдає її психологічних травм та спільній малолітній дитині [PERSON] . Постійне насилля з боку [PERSON] стали підставою розриву їх відносин, однак [PERSON] продовжує її переслідувати, погрожує, телефонує, а також проникає на її земельну ділянку з будинком, яка є лише її власністю. Кривдник постійно щось забирає із її господарства. Таким чином, заявник вважає, що вона є особою, яка зазнала домашнього насильства та для того, щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо неї, [PERSON] , необхідно до [PERSON] застосувати обмежувальний припис у вигляді заборони [PERSON] перебувати в місці проживання ( перебування) та праці [PERSON] та заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до протоколу авторозподілу судової справи між суддями від 19 листопада 2025 року вказану заяву передано судді Гринишиній А.А. Ухвалою суду від 19 листопада 2025 року постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] , про видачу обмежувального припису. Заяву [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] , про видачу обмежувального припису, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 13 годину 00 хвилин 21 листопада 2025 року в залі судових засідань № 1. В судове засідання викликати заявника та заінтересовану особу. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Судове засідання по справі 21 листопада 2025 року було відкладено на 08 грудня 2025 року на 14 годину 00 хвилин із-за відсутності в матеріалах справи доказів належного повідомлення учасників розгляду про час та місце розгляду справи. В судове засідання 08 грудня 2025 року заявник [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відтак її неявка не перешкоджає розгляду справи. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заперечив обставини, викладені у заяві [PERSON] про видачу обмежувального припису, пояснивши, що з [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду розірвано у квітні 2025 року. [PERSON] разом з їх спільним неповнолітнім сином залишились проживати в будинку в селищі Рудниця, частку в якому він подарував дружині. Однак, зважаючи на те, що в домогосподарстві залишились деякі його особисті речі, дійсно приходив до місця проживання колишньої дружини, щоб їх забрати. [PERSON] , переслідування та інші види насилля заперечив, вважаючи, що саме він, а не дружина, пішов проживати окремо з метою уникнення сварок та конфліктів, тим самим просив в задоволенні заяви відмовити. Суд, заслухавши пояснення заінтересованої особи [PERSON] , дослідивши подані докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень глави 13 Розділу IV ЦПК України справи про видачу і продовження обмежувального припису розглядаються судами в порядку окремого провадження. Згідно з п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких є колишнє подружжята та діти. За змістом ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно вимог ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Пунктом четвертим частини першої статті 18 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що до завдань у сфері запобігання домашньому насильству належать: формування в суспільстві нетерпимого ставлення до насильницьких моделей поведінки, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед постраждалих дітей, усвідомлення домашнього насильства як порушення прав людини. Положеннями ст. 21 Закону передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. При розгляді справи судом встановлено, що 23 квітня 2025 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб і не проживають однією родиною, що доводиться копією рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 23 квітня 2025 рок у справі ЄУН 142/163/25. Після розірвання шлюбу та поділу спільного майна з [PERSON] , останній продовжує приходити до будинку під приводом забрати особисті речі, при цьому не заперечує, що він та колишня дружина поділили майно, в тому числі житловий будинок в селищі Рудниця та квартиру в селищі Крижопіль в нотаріальному порядку. Крім того [PERSON] стверджував, що [PERSON] незаконно заволоділа земельною ділянкою в селищі Рудниця і що її звернення до суду із заявою про видачу обмежувального припису є помстою за те, що він. [PERSON] , залишив дружину. Зміст наданих суду [PERSON] пояснень, їх емоційне наповнення дають підстави суду переконатися в тому, що обставини взаємовідносин між колишнім подружжям, викладені в заяві, потребують реагування та задоволення заявлених вимог. Заявник підставно вважає, що вона є особою, яка зазнала домашнього насильства та для того, щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо неї, [PERSON] , необхідно до [PERSON] застосувати обмежувальний припис у вигляді заборони [PERSON] перебувати в місці проживання ( перебування) та праці [PERSON] та заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відтак, з урахуванням встановлених фактичних обставин та за наслідками оцінки ризиків в їх сукупності, суд вважає, що вчинення [PERSON] домашнього насильства носить тривалий та систематичний характер та в подальшому існує ризик можливого продовження таких дій з його боку, а тому заява підлягає задоволенню, а саме слід видати обмежувальний припис строком на шість місяців з метою захисту заявниці від домашнього насильства, і запобігання можливим повторним спробам вчинення такого з боку [PERSON] . Також, суд зважає і на те, що вжиттям заходів, про які йшлося, обмежуються права [PERSON] , зокрема, право на користування майном, зокрема, залишеним у домогосподарстві по [ADDRESS] . Однак, такі заходи, як вбачається із наведених вище норм закону, є виправданими, оскільки таких прав заінтересована особа не позбавляється, а такі лише законно тимчасово обмежуються з метою забезпечення реалізації та захисту прав постраждалих від домашнього насильства осіб, а саме прав на життя, здоров`я, безпеку, житло, свободу, тощо, що слід вважати мають у даному випадку пріоритет. Такі заходи відповідно є законними, переслідують законну мету та слід вважати є пропорційними до мети, що переслідується (необхідними в демократичному суспільстві) та зважаючи на викладені вище обставини справи є виправданим у даному випадку та таким, що покликаний мінімізувати ризики негативної поведінки заінтересованої особи у майбутньому або і виправити таку його негативну поведінку. Згідно правового висновку, зробленого Верховним Судом у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Таким чином, видача обмежувального припису не ставиться в залежність від набрання постановою у справі про адміністративне правопорушення законної сили, оскільки захисна і превентивна функція такого припису покликані убезпечити потерпілу особу від можливого повторного вчинення щодо неї протиправних дій до часу прийняття відповідних остаточних рішень, зокрема і в адміністративних провадженнях. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved