Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

30 травня 2024 року [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради про визначення розміру частки у спадковому майні. Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідно до рішення у справі № 686/15217/15-ц, винесеного Хмельницьким міськрайонним судом, було скасовано реєстрацію, проведену реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області від 15.11.2013 року, про визначення за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці за кожною у будинку [ADDRESS] . Рішенням суду було визнано за відповідачем [PERSON] право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті матері, а саме на 14,80 % житлового будинку [ADDRESS] . Також цим рішенням, спадкова частка позивача [PERSON] була змінено з 29,60 % на 14,80 %. Для подальшого оформлення свідоцтва про право на спадщину [PERSON] звернувся до державного нотаріуса, але отримав відмову, обґрунтовану відсутністю у резолютивній частині рішення суду точного визначення належної позивачу частки. Після цього, [PERSON] звертався до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 686/15217/15-ц, проте суд йому відмовив в ухваленні додаткового рішення з тих мотивів, що він не був стороною спору і йому варто звертатись до суду з новим позовом про визначення його частки. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд визначити розмір його [PERSON] частки у спадковому майні, що залишилось після смерті матері, а саме житлового будинку [ADDRESS] - у розмірі 14,80 %. Ухвалою судді від 17 червня 2025 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче засідання. 08 липня 2025 року від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо вирішення справи поклався на розсуд суду. Ухвалою суду від 08 травня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав, просив їх задовольнити. підтримали вимоги первісного позову. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, 02 грудня 2025 року подала до суду заяву, у якій вимоги позову визнала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, жодних заяв, клопотань чи відзиву на позов до суду не подав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо вирішення справи поклався на розсуд суду. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказах з ухваленням заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частина перша статті 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами першою та другою статті 10 ЦПК України встановлено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Згідно ч. 4, ст. 82 ЦПК України, обставини, встановленні рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Для об`єктивного встановлення всіх обставин даної справи з архіву Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області було витребувано матеріали цивільної справи № 686/15217/15-ц у двох томах. Так, рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.03.2018 року у цивільній справі № 686/15217/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на частку спадкового майна, та за позовом третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Хмельницького бюро технічної інвентаризації,\~ Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради про визначення частки, визнання недійсним реєстраційного посвідчення та скасування державної реєстрації (набрало законної сили 17.04.2018 року), встановлено, що 29.07.1999 року [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] уклали договір міни, із якого вбачається, що [PERSON] , поміняв належний йому цегляний житловий будинок номер три «А» житловою площею 81,3 кв. м., що знаходиться в [ADDRESS] , з відповідними надвірними будівлями які складаються з цегляного хліва-літньої кухні «Б», на дві квартири: однокімнатну квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , та на трьох кімнатну квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . Інвентаризаційна (страхова) оцінка квартири [PERSON] становить 8\~803 грн., а квартири [PERSON] 20\~923 грн. (а.с. 51,52 т.1). Що також вбачається із копій свідоцтв про право власності та довідок характеристик об`єктів (а.с. 175, 176 т.1). Згідно із Реєстраційним посвідченням від 05.08.1999 р. № 10273 Хмельницького БТІ, житловий будинок по [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 за кожною згідно договору міни № 4708 від 29.07.1999 року (а.с. 197 т.1). Із копії технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.111-122 т.1) вбачається, що частка [PERSON] та [PERSON] на означений будинок, житловою пл. 81,8 кв.м., загальною 144,8 кв.м., становить по 1/2 за кожною. Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 146 т.1) вбачається, що даний житловий будинок, житловою пл. 81,8 кв.м., загальною 183,2 кв.м. було зареєстровано 15.11.2013 року, індексний 7983025, реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці за кожною. [INFO] померла [PERSON] , що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6 т.1), після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] . 09.01.2015 року [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого не складалося, а також усе, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право заповіла [PERSON] , що вбачається із заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Клімчук А.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 4 (а.с. 30 т.1). [PERSON] є матір`ю [PERSON] та [PERSON] , що не заперечується сторонами. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю записано [PERSON] , а батьком [PERSON] (а.с. 36 т.1). Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] його матір`ю записано [PERSON] , а батьком [PERSON] (а.с. 7 т.1). 03.06.2015 р. [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.33 т.1). 28.04.2015 р. [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 18 т.1). 21.07.2015 р. нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на частину житлового будинку [ADDRESS] , у зв`язку із відсутністю та неподанням нотаріусу правовстановлюючого документу на згадане майно на ім`я спадкодавця (а.с. 8 т.1). Також вищевказаним рішенням суду встановлено, що згідно висновку експерта № 01/17 від 28.08.2017 року, призначеного ухвалою суду від 19.12.2016 року за клопотанням [PERSON] , вбачається, що розмір частки [PERSON] в будинковолодінні [ADDRESS] на день укладення договору міни - 29.07.1999 року становить - 1/3 частину. Вартість 1/2 частки, зазначеної у правовстановлюючих документах, у ринковій вартості будинковолодіння [ADDRESS] на день складання висновку становить - 554 341 грн., без ПДВ. Вартість 1/3 частки у ринковій вартості будинковолодіння [ADDRESS] станом на день складання висновку становить - 369 560 грн., без ПДВ. Відповідно до вимог нормативних документів, архітектурно-планувального, конструктивного рішення житлового будинку в існуючій забудові виділити обов`язкову частку [PERSON] із 1/2 частини та із 1/3 частини будинковолодіння, яка належала співвласнику житлового будинку [PERSON] - не можливо. Із дослідницької частини висновку (а.с. 30 на звороті, т.2) вбачається, що розмір частки [PERSON] загальній вартості квартир 8803/ 29 726 =29,7% або 1/3 частки, а розмір частки [PERSON] загальній вартості квартир 20 923/ 29 726 =70,3% або 2/3 частки. З урахуванням вищенаведеного та враховуючи відсутність інформації про грошову доплату під час обміну житлового будинку на квартири (рівноцінність обміну), експерт прийшов до висновку, що частка співвласників будинковолодінні [ADDRESS] на день укладення договору міни - 29.07.1999 року буде відповідно становити: співвласника [PERSON] - 1/3 частини, а співвласника [PERSON] - 2/3 частини. Про що також і роз`яснив експерт в судовому засіданні. Разом з тим, рішенням суду від 07.03.2018 року встановлено, що розмір частки [PERSON] у загальній вартості квартир становить 29,6% (8803/ 29\~726), а розмір частки [PERSON] у загальній вартості квартир - 70,4% (20 923/ 29\~726). …. При цьому частка його матері у спадковому майні, а саме [PERSON] становить 29,6% (8803/ 29\~726). А тому, частка [PERSON] становитиме 14, 80 % (29,6%/2). Отже, рішенням суду від 07.03.2018 року у справі № 686/15217/15-ц позов [PERSON] було задоволено частково, встановлено що [PERSON] , яка померла [INFO] , являється матір`ю [PERSON] , який народився\~ [INFO] ; визнано за [PERSON] право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , а саме на 14,80 % житлового будинку [ADDRESS] ; в іншій частині відмовлено; позов [PERSON] задоволено частково; визнано за [PERSON] право власності на 70,4 %\~ житлового будинку [ADDRESS] ; визнано недійсним реєстраційне посвідчення видане Хмельницьким БТІ від 5.08.1999 року, записаного в реєстрову книгу за реєстровим № 10237; скасовано реєстрацію проведену реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області від 15.11.2013 року про визначення за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці за кожною будинку [ADDRESS] ; в іншій частині відмовлено; розподілено судові витрати у справі. Отже, зазначеним рішенням суду було розподілено спадкове майно померлої [INFO] [PERSON] , а саме, її частки (29,6%) житлового будинку [ADDRESS] , внаслідок чого визнано за [PERSON] право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті матері [PERSON] а саме на 14,80 % зазначеного нерухомого майна. Разом з тим хоча і було встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] та [PERSON] , проте у зв`язку з тим, що [PERSON] не був позивачем у справі № 686/15517/15-ц, тому питання про виділення йому решти спадщини (14,80 % житлового будинку [ADDRESS] ) судом не вирішувалось. У зв`язку з наведеним, державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори Гаврилюку А.А. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, що належало померлій [INFO] матері [PERSON] , а саме на частину житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією листа № 349 від 23.02.2024 року. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкування за законом). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. У відповідності до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно ч.1ст. 1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. На вищевказане звертає увагу Верховний суд, правова позиція якого викладена у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Стаття 1298 ЦК України передбачає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, суд, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які позивач покликався, як на підставу своїх вимог, висновує про задоволення позовних вимог [PERSON] щодо визначення розміру його частки у спадковому майні, що залишилось після смерті матері, а саме 14,80 % житлового будинку [ADDRESS] . Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Так, частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви до суду [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 1 640 грн. 84 коп. Оскільки позов [PERSON] \~до [PERSON] \~та [PERSON] задоволено повністю, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 640 грн. 84 коп. (по 820 грн. 42 коп. з кожного). На підставі викладеного та

Outcome: approved