Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1.\~Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» звернулося до Індустріального районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] \~про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступне. 26.12.2019 було укладено договір кредиту та страхування № Z06.00504.006136326 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Крім того, 19.12.2023 між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу № 19/12-2023, відповідно до умов якого до ТОВ Оптіма Факторинг» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. 22.12.2023 між ТОВ Оптіма Факторинг» та ТОВ ««Фінансова Компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № Z06.00504.006136326 від 26.12.2019 в загальному розмірі 180027,49 грн., яка складається з наступного: 66738,75 грн. - заборгованість по кредиту; 52755,80 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 60532,94 грн. заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту. Враховуючи викладене, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 180027,49 грн., а також судові витрати. 1.2.\~Відповідач надав суду відзив, в якому вказав, що повністю заперечує проти задоволення позовних вимог, так як ці вимоги є необґрунтованими. Він вважає, що сплив строк позовної давності, оскільки позов подано до суду лише 27.08.2025, тобто з порушенням строку більше ніж на 2,5 роки. Позивач категорично заперечує факт вчинення будь-яких дій, що могли б свідчити про визнання боргу після лютого 2020 року. Позивачем не надано детального розрахунку заборгованості в розмірі 180027,49 грн., що унеможливлює перевірку її законності та обґрунтованості. Відсутні докази права вимоги позивача, останнім не надано оригіналу договору про відступлення права вимоги чи реєстру боржників, засвідчених у встановленому законом порядку. Крім того, відповідач не отримував жодного повідомлення про цесію, що робить позивача неналежним стягувачем. Також, позивачем не надано доказів направлення досудової претензії, що є порушенням принципу добросовісності. Відповідач має бути звільнений від сплати пені в силу воєнного стану. Також позивачем не надано доказів розкриття повної інформації про ефективну відсоткову ставку, загальну вартість кредиту та наслідки прострочки на момент укладення договору. Якщо ставка перевищує 365% річних, як типово для мікрокредитів, це є порушенням ст. 21 ЗУ №1734-VIII та може призвести до визнання умов недійсними. Позивач не надав доказів наявності у нього ліцензії на факторинг. 1.3. У відповіді на відзив представниця позивача вказала, що строк позовної давності був зупинений в силу вимог закону та не є пропущеним. До позивача перейшло право вимоги за вже сформованим розрахунком заборгованості, позивач не може сформувати свій розрахунок заборгованості, а виписка з рахунку підтверджує отримання кредитних коштів та часткове погашення заборгованості. Умови кредитного договору відповідають чинному законодавству та є справедливими. Всі докази були подані прошитими та пронумерованими, а тому вони вважаються належним чином засвідченими копіями. 1.4. Ухвалою суду від 27.08.2025 було прийнято справу до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 16.10.2025 було залишено без задоволення заяву відповідача із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також відмовлено у задоволенні клопотань відповідача про витребування доказів, призначення у справі експертизи, зупинення провадження у справі, залучення до участі у справі третьої особи. 1.5. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судовому засіданні присутній не був, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи до скасування воєнного стану суд вирішив відмовити, оскільки відповідач не надав доказів того, що він знаходиться на військовій службі. Знаходження відповідача на службі в якості працівника ЗСУ не свідчить про те, що він знаходиться на військовій службі. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1.\~Судом встановлено, що 26.12.2019 між ТОВ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Договір кредиту та страхування № Z06.00504.006136326, відповідно до якого банк відкриває рахунок та надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: ти кредиту цільовий, сума кредиту 67200 грн., процента ставка та тип, % річних 23.99 змінювана, строк кредиту 36 місяців. Згідно з п. 1.5 договору під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до п. 5 Додатку №1 як «Інші послуги». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в Банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачується згідно з діючих Тарифів Банку. Тарифи є невід`ємною частиною договору, та розміщені на веб сайті Банку. Згідно з п. 1.6 договору дата повернення кредиту 26.12.2022. Повернення заборгованості за Договором здійснюється відповідно до порядку повернення кредиту, викладеного в Паспорті споживчого кредиту в Додатку № 1 до Договору. Згідно з п. 1.7 договору Банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів в розмірі 61369,86 грн. на рахунок позичальника, який відкритий в АТ «Ідея Банк» , а позичальник доручає Банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 5830,14 грн. згідно з умовами договору добровільного страхування, укладеного відповідно до п. 2 цього договору. У паспорті споживчого кредиту, який є Додатком № 1 до вищевказаного договору, наведено порядок повернення кредиту, в тому числі дату та розмір кожного щомісячного платежу щодо кредиту, процентів та інших послуг банку. Згідно з Ордером-розпорядженням № 1 26.12.2019 відповідачу видано кредит в сумі 67200 грн. з урахуванням суми страхового платежу у розмірі 5830,14 грн. на підставі договору № Z06.00504.006136326. Згідно з випискою з банківського рахунку відповідача за період з 26.12.2019 по 19.12.2023 [PERSON] 26.12.2019 було видано кредит згідно з кредитним договором №Z06.00504.006136326 від 26.12.2019 у розмірі 67200 грн. Після цього [PERSON] неодноразово двічі здійснював внесення коштів в рахунок погашення кредитних платежів, а один раз з нього було стягнуто суму в рахунок погашення кредитних платежів. Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості [PERSON] за кредитним договором №Z06.00504.006136326 від 26.12.2019, яка підписана Директором департаменту кредитного адміністрування АТ «Ідея Банк», станом на 19.12.2023 заборгованість складає 180027,49 грн., з яких заборгованість за основним боргом 66738,75 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 52755,80 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 60532,94 грн. 2.2.\~19.12.2023 АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» уклали Договір факторингу № 19/12-2023. Пунктом 2.1. Розділу 2 договору, передбачено, що клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Згідно з п. 2.2. договору факторингу, право вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступається в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом та визначені в друкованому реєстрі боржників (Додаток№2), що підписується сторонами в день укладання цього договору та в реєстрі боржників в електронному вигляді (Додаток №1), що надсилається разом к атом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді клієнтом фактору в електронному вигляді засобами поштового зв`язку ва день укладання цього договору. Друкований реєстр боржників після належного підписання вважається невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до реєстру божників №2 від 19.12.2023 до Договору факторингу № 19/12-2023 від 19.12.2023, ТОВ «Оптіма Факторинг» отримало право вимоги до [PERSON] на загальну суму 180027,49 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 66738,75 грн., заборгованість за відсотками 52755,80 грн., заборгованість за комісіями 60532,94 грн. 2.3.\~22.12.2023 між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено Договір факторингу № 22/12-2023. Пунктом 2.1. Розділу 2 договору, передбачено, що клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Згідно з п. 2.2. договору факторингу, право вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступається в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом та визначені в друкованому реєстрі боржників (Додаток№2), що підписується сторонами в день укладання цього договору та в реєстрі боржників в електронному вигляді (Додаток №3), що надсилається разом к атом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді клієнтом фактору в електронному вигляді засобами поштового зв`язку ва день укладання цього договору. Відповідно до реєстру божників №2 від 22.12.2023 до Договору факторингу № 22/12-2023 від 22.12.2023, ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» отримало право вимоги до [PERSON] на загальну суму 180027,49 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 66738,75 грн., заборгованість за відсотками 52755,80 грн., заборгованість за комісіями 60532,94 грн. 3. Релевантні джерела права 3.1.\~Відповідно до частин першої, другої\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно зі\~ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Частиною 1 ст. 530 ЦК України\~визначено , що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з статями\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою\~статті 638ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. 3.2.\~За приписами пункту 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1\~ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Статтею 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 3.3. Відповідно до пункту 4 частини першої\~статті 1\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» (тут і далі в редакції, яка була чинною станом на час укладення спірного кредитного договору 26.12.2019) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем. У ч. 5 ст. 12 вищевказаного Закону зазначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відповідно до ч. 1 ст. 11 вищевказаного Закону після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5 ст. 12 вищевказаного Закону умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У ч. 1, 4, 5 ст. 216 ЦК України вказано, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. 3.4. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 вказано, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1.\~Перш за все, суд звертає увагу на те, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. З вищевказаних положень норм матеріального права вбачається, що позивач повинен довести суду наявність кредитних правовідносин між первісним кредитором та боржником, наявність договору факторингу між первісним кредитором, наступними кредиторами та новим кредитором, а також правомірність вимог нового кредитора до боржника (факт видачі кредиту боржнику та неповернення кредиту і супутніх платежів боржником). 4.2.\~Суд вважає, що позивачем підтверджено укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачем, факт видачі кредиту відповідачу, а також підтверджено наступне укладення договорів факторингу між первісним кредитором, його наступником та позивачем щодо спірного договору. При цьому, необґрунтованим є твердження відповідача про те, що позивач не надав доказів наявності у нього ліцензії на факторинг. Відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, а також копією свідоцтва про реєстрацію фінансової установи підтверджується, що ТОВ «ФК «Профіт Капітал» є фінансовою установою та має прав на надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення). Твердження відповідача про відсутність детального розрахунку заборгованості є неспроможними, оскільки відповідачем було підписано та погоджено детальний щомісячний порядок повернення кредиту. Відомостей, які наведені у порядку повернення кредиту, та виписки з рахунку відповідача достатньо для суду, щоб самостійно розрахувати розмір заборгованості. Позивач надав належним чином завірені копії договору про відступлення права вимоги та реєстру боржників, які засвідчені у встановленому законом порядку та які достовірно підтверджують факт переходу прав вимоги. Відсутність повідомлення відповідача про передачу прав вимоги в силу норм ст. 516 ЦК України не призводить до недійсності чи необгрунтованості вимог позивача, а лише призводить до того, що новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків у разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові. Позивач не мав обов`язку направляти відповідачу досудову претензію чи вимогу, оскільки відповідач згідно з порядком повернення кредиту ще у грудні 2022 року повністю прострочив сплату всіх складових заборгованості. Крім того, у порядку повернення кредиту, який є складовою кредитного договору, наведена детальна інформація про загальну вартість кредиту. 4.3. Разом з тим, суд зазначає, що у спірний кредитний договір було включено умову, якою встановлено плату за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості (п. 1.5 договору). При цьому до суду не було надано жодного документа, в якому вказано, з яких саме послуг складається «обслуговування кредитної заборгованості», в той час як розмір плати за обслуговування кредитної заборгованості в Порядку повернення кредиту суттєво перевищує навіть розмір відсотків за користування кредитом. Це створює істотний дисбаланс у договірних правовідносинах на шкоду споживачу (відповідачу). Суд зазначає, що надання конкретних послуг за обслуговування кредиту умовами договору не передбачено. Позивач не надав жодних доказів того, що відповідач коли-небудь подавав до банку запити щодо обслуговування кредитної заборгованості, а банк вчиняв якісь реальні дії щодо надання послуг на користь відповідача з приводу обслуговування заборгованості. При цьому одночасно ч. 1 статті 11\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» визначено, що позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися позичальнику за законом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що положення пункту 1.5 спірного кредитного договору та графи 7.4 Порядку повернення кредиту щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно є нікчемними. Вказані пункти не створюють юридичних наслідків та не породжують у відповідача обов`язку сплачувати вказану плату. Зі змісту Порядку повернення кредиту за договором видно, що відповідач повинен був в порядку виконання умов договору повернути банку 67200 грн. кредиту та 33313,17 грн. процентів за користування кредитом до 26.12.2022. Зі змісту виписки по рахунку відповідача видно, що з часу отримання кредиту та до 09.04.2020 в рахунок погашення заборгованості було зараховано 8869,86 грн., з яких 461,25 грн. в рахунок погашення основного боргу, 3021,59 грн. в рахунок погашення відсотків та 5387,02 грн. в рахунок погашення плати за обслуговування кредиту. З урахуванням визнання нікчемною умови договору про плату за обслуговування кредиту, на підставі статті 534 ЦК України суд вважає за необхідне зарахувати в рахунок сплати відсотків кошти в сумі 5387,02 грн., які були сплачені в рахунок погашення плати за обслуговування кредиту. Всього відповідач має сплатити на користь позивача в рахунок повернення кредиту 66738,75 грн. (67200 461,25) та в рахунок повернення відсотків 24904,56 грн. (33313,17 - 3021,59 - 5387,02). 4.3.\~Підводячи підсумок суд зазначає, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, а з відповідача на користь позивача слід стягнути 66738,75 грн. заборгованості зі сплати кредиту та 24904,56 грн. заборгованості зі сплати відсотків. У задоволенні іншої частини вимог слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю. Посилання відповідача на сплив строку позовної давності є необґрунтованими, оскільки трирічний строк позовної давності в даному випадку був продовжений з 12.03.2020 на підставі п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у зв`язку із запровадженням в Україні карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Після цього, строк позовної давності було зупинено з 24.02.2022 до 04.09.2025 на підставі п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану. 5. Розподіл судових витрат 5.1.\~Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією від 17.07.2025 про сплату судового збору в сумі 3028 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги було задоволено частково (задоволено 50,90 % вимог), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 1541 грн. 25 коп. (3028 х 0,5090). 5.2.\~Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19 та від 28.04.2021 у справі № 910/12591/18 вказано, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: partial