Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача, Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та встановлення факту родинних відносин. Свої вимоги обґрунтувала тим, що в [ADDRESS] проживала її мати [PERSON] , і їй на праві спільної часткової власності належала 1/2 частка житлового будинку, господарських будівель та споруд за вказаною адресою. Іншим співвласником є вона. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, і вона є єдиною спадкоємицею за законом першої черги. Батько [PERSON] помер [INFO] . Заповіт [PERSON] за життя не складала, інших спадкоємців немає. 29.10.2025 року, з метою оформлення спадщини за законом після смерті [PERSON] , вона звернулася до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. Однак остання своїм письмовим роз?ясненням відмовила їй у прийнятті заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нею пропущено строк для прийняття спадщини у шість місяців з дня відкриття спадщини. Вона своєчасно не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки часто хворіє, після смерті матері займалася оформленням пенсії за віком. З 08.09.2025 року по 19.09.2025 року перебувала на амбулаторному лікуванні, а з 22.09.2025 року по 03.10.2025 лікувалася стаціонарно, що фактично припало на останній місяць строку для подання заяви про прийняття спадщини. Крім цього, нотаріус в усній формі роз?яснила, що документально не підтверджуються її родинні відносини із матір?ю, оскільки у її свідоцтві про народження прізвище матері зазначено « [PERSON] », і як наслідок не доводить приналежність до кола спадкоємців за законом та перешкоджає реалізації її права на спадкування за законом. Позивач, [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, однак 04.12.2025 року від останньої до суду надійшла заява, у якій просила задовольнити позовні вимоги та розгляд справи здійснювати без її участі (а.с. 31). \~ \~ \~ \~ Представник відповідача, Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області у підготовче судове засідання не з`явився, однак 27.11.2025 року на адресу суду надіслав заяву, в якій вказав, що позов визнає у повному обсязі, не заперечує щодо його задоволення та просив розгляд справи здійснювати без його участі (а.с. 30). \~ \~ \~ \~ 25.11.2025 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи та зібрані по ній докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про визначення\~додаткового строку\~для подання\~заяви про\~прийняття спадщини\~та встановлення\~факту родинних\~відносин підлягають до задоволення з наступних підстав. У відповідності до ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що батьки позивача, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб\~05.07.1964\~року та після реєстрації шлюбу останній присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 15). Позивач, [PERSON] , народилася [INFO] , де в графі батько вказано «[PERSON] », а в графі мати «[PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 14). 19.02.1992 року остання уклала шлюб з [PERSON] і після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 14). Згідно копії свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 28.09.2019 року та копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ННХ № 778171 від 28.09.2019 року, яке видане приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославською Н.В., домоволодіння за адресою: [ADDRESS] на праві спільної часткової власності, по 1/2 частці належить [PERSON] та [PERSON] , що також підтверджується копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 182827549 та № 182827526 (а.с. 3-4, 12-13). Батько позивача, [PERSON] помер [INFO] , що зазначено у копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.02.2018 року (а.с. 9). Мати позивача, [PERSON] померла [INFO] , що зазначено у копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.04.2025 року (а.с. 8). Довідкою виданою Бортниківським старостинським округом № 2 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 29.10.2025 року № 282 встановлено, що [INFO] померла її мати [PERSON] , що була постійною жителькою села Бортники Івано-Франківського району Івано-Франківської області, та на день смерті зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] , за вказаною адресою зареєстрована та проживала одна. Заповіт від імені [PERSON] у Бортниківському старостинському окрузі Тлумацької міської ради не посвідчувався і не відмінявся (а.с. 10). Із довідки\~№ 274\~від 20.11.2025\~року,\~яка видана\~КНП «Тлумацька\~центральна міська\~лікарня» вбачається,\~що позивач,\~ [PERSON] з 08.09.2025 року по 19.09.2025 року перебувала на амбулаторному лікуванні, а з 22.09.2025 року по 03.10.2025 лікувалася стаціонарно (а.с. 11). 29.10.2025 року листом приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В., відмовлено [PERSON] у прийнятті заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки позивачем не було подано до нотаріальної контори в установлений законом строк заяви про прийняття спадщини та на момент її смерті зареєстрованою за адресою померлої не була (а.с. 5). Отже, позивачем не подано заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] в строк, встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України. У витягах зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 83066198, (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 83066175, за указаними параметрами запиту на ім`я [PERSON] у спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с. 6, 7). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач та спадкодавець були зареєстровані за різними адресами. Разом з тим, позивач наведених вище вимог закону не дотрималась та після відкриття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. У вищевказаному Пленумі Верховного Суду України роз`яснено, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23.08.2017 року у справі № 6-1320цс17, від 06.09.2017 року у справі № 6-496цс17, від 17.10.2018 року у справі № 681/203/17-ц. Крім того, згідно з положеннями постанови Верховного Суду від 26 червня 2019 року, справа № 565/1145/17, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловив Верховний Суд України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 76 ЦПК України докази в їх сукупності, судом встановлено, що оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини у зв`язку із перебуванням на\~лікуванні та пропущений нею строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним, то суд вважає за необхідне визнати дані причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, що є підставою для задоволення позовних вимог. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню та визначенню позивачу додаткового строку в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] . Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. На підставі п. 1, 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; та ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно постанови Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 442/1904/20 (провадження № 61-7816св21) зазначено, що «під спором про право в справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви. Визначальним при розгляді заяви про встановлення певних фактів, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки, має значення наявність чи відсутність спору між спадкоємцями. Процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість. Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року в справі № 640/10329/16». У постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 760/5425/17 (провадження № 61-18392св19) вказано, що «справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах». Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає встановленим фактом родинних відносини між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцем [PERSON] , а саме те, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] . У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює судове рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. На підставі наведеного, відповідно до ст. 1216, 1218, 1261, 1268, 1272 ЦК України,

Outcome: approved