Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

ТОВ «Діджи Фінанс» звернулось до Уманського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №200496820 від 06.04.2016 року, в якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 84161,68 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06.04.2016 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та [PERSON] був укладений кредитний договір №200496820, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 23329,95 грн. зі встановленим строком користування з 06.04.2016 по 06.04.2017, а відповідач зобов`язалась повернути кошти та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20 липня 2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ«Банк Михайлівський», на підставі Договору про відступлення прав вимог № 7_БМ від 20.07.2020, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ«Банк Михайлівський», у тому числі і за вказаним Кредитним договором. ПАТ «Банк Михайлівський», правонаступником якого є позивач, виконало свої зобов`язання за кредитним договором, належним чином та надало можливість позичальнику розпоряджатися кредитними коштами. Проте, відповідач порушила умови кредитного договору і станом на 19.08.2025 має заборгованість в розмірі 64315,16 грн., з яких за тілом кредиту 21275,82 грн., 43039,34 грн. за відсотками, які позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Також позивач просить стягнути з відповідача суму збитків за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань в розмірі: 14 063,44 грн. сума інфляційних втрат, 5783,08 грн. 3 % річних, а всього борг на загальну суму 84161,68 грн. Крім того, у позовній заяві позивач просить першочергово поновити строк позовної давності для подання зазначеного позову до суду. Ухвалою Уманського міськрайонного районного суду Черкаської області від 02.09.2025 року було відкрито провадження у справі, вирішено цивільну справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали рекомендованим повідомленням, що вручене останній особисто. 23.09.2025 від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов Відзив на позовну заяву в якому зазначає, що заявлений цивільний позов про стягнення з неї на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 200496820 від 06.04.2016 року в сумі 84161 грн.68 коп., укладеним між нею і ПАТ «Банк Михайлівський»,вона не визнає, викладені вимоги у позовній заяві вважає безпідставними та такими, що не відповідають дійсності оскільки не укладала договір з ПАТ «Банк Михайлівський» за № 200496820 06.04.2016 року, а тому і повертати його не могла.Крім того, в матеріалах доданих до позовної заяви відсутній даний договір.На підтвердження заборгованості та її розміру ТОВ «Діджи Фінанс» надало до суду виписки по особовим рахункам з зазначенням її прізвища, копію договору №7БМ про відступлення прав вимоги від 20 липня 2020 року та постановами державного виконавця про передачу позивачу ТОВ «Плеяда» документів отриманих від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 року № 1905 та акти прийому передачі від 20.05.2016 року №1і №2, але з даних довідок не можливо підтвердити факт укладання нею договору в квітні місяці 2016 року та отримання кредитних коштів по зазначеному договору. Інших доказів, що вона отримувала кредит в «Банку Михайлівський» в 2016 році позивач не надав. Посилаючись на кінцеве судове рішення, ТОВ «Діджи Фінанс» надіслало позичальникам вимоги про сплату боргів по зобов`язанням з «Банком Михайлівський» (розрахованих власноручно по невідомим документам в кожному конкретному випадку). В той же час, доказів того, що відповідачем були отримані кредитні кошти, розмір наданого кредиту, графіку погашення заборгованості, виписки з карткового рахунку відповідача з періоду підписання з 06 квітня 2016 року до 06 квітня 2017 року, а також розрахунку заборгованості за цей період - позивачем суду не надано.В особовому рахунку дійсно зазначені її дані, але вони бути перенесені із договору, який нею було укладено в 2015 році коли вона отримувала кредит в «Банку Михайлівський», але в інший час та інша сума, ніж зазначено в позовній заяві. Так, між нею та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено кредитний договір за № 200330965 від 27 серпня 2015 року, терміном на 10 місяців. Загальна сума кредиту складалаприблизно 12тис. грн.(сума кредиту + проценти за користування кредитом). Даний кредит був використаний нею при купівлі пральної машини в магазині «Ельдорадо» м. Умань.Взяті на себе зобов?язання по даному договору вона виконала, кредит було погашено своєчасно, відповідно до умов договору.Останній платіж по даному договору вона внесла в червні 2016 року, згідно реквізитів направлених на її адресу ТОВ «Фінансова компанія «Фагор», так як «Банк Михайлівський» було визнано неплатоспроможним та в травні 2016 року було розпочато ліквідацію банку, право вимоги до боржників було передано до інших фінансових установ, в тому числі і ТОВ «Фінансова компанія «Фагор». На її адресу було направлено письмове повідомлення про заміну кредитора та вимога про сплату залишку боргу по кредиту на рахунок ТОВ «Фагор», вона виконала дану вимогу. Квитанція про сплату на даний час не збереглася, так як відповідно до строку перебігу позовної давності у три роки, минуло вже 9 років з моменту виконання зобов`язання перед кредитором та його фактором. З червня 2016 року і до вересня 2025 року до неї будь-які претензії, щодо боргу по даному кредитному договору, не направлялись. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та у стягненні судових витрат. Дослідивши надані до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 06.04.2016 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та [PERSON] був укладений кредитний договір №200496820, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 23329,95 грн. зі встановленим строком користування з 06.04.2016 по 06.04.2017, розмір процентної ставки 0.0001% річних, разова комісія за видачу кредиту1,5%, сукупна вартість кредиту 73,4% річних, порядок надання кредиту переказ коштів на рахунок [PERSON] . Водночас, відповідач зобов`язалась повернути кошти та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. На підтвердження факту укладення кредитного договору між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] позивачем надано: заяву №200496820 від 06.04.2016, анкету № 2630730 від 06.04.2016; графік платежів до кредитного договору, довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту від 06.04.2016; договір добровільного страхування життя від 06.04.2016, укладеного між [PERSON] та ТДВ «СК «АРСЕНАЛ ЛАЙФ». Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). У частині першій\~статті 1055 ЦК України\~передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом частини другої\~статті 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Факт видачі кредиту та розмір заборгованості підтверджується банківською випискою по картці відповідача. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за відповідний день операцій. Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, а відтак є належними доказами на підтвердження факту наявності заборгованості позичальника перед кредитодавцем. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, зазначивши, що виписка з позичкового рахунку є підтвердженням видачі кредиту. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 12.12.2024 у справі № 298/825/15, зазначивши, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, а відтак виступають належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Нормою ст. 512 ЦК України передбачені підстави заміни кредитора у зобов`язанні. Так, зокрема, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином(відступлення права вимоги); 2)правонаступництва; 3)виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ст. 513 ЦК України). Відповідно до положень ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 20.07.2020 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено Договір №7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов п. 1 якого банк ПАТ «Банк Михайлівський» відступає новому кредитору ТОВ «Діджи Фінанс» належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами. Відповідно до наданої копії платіжного доручення № 25 від 09 липня 2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» сплачено ПАТ «Банк Михайлівський» грошові кошти у сумі 5307308,39 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. З додатку №1 до Договору №7_БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020, іменованого Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, вбачається, що ПАТ «Банк Михайлівський» відступив ТОВ «Діджи Фінанс» майнові права вимоги відносно боржника [PERSON] , кредитний договір №200496820, загальна сума заборгованості 64315,16 грн., з яких за тілом кредиту 21275,82 грн., 43039,34 грн. за відсотками. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Діджи Фінанс» за кредитним договором№200496820 в розмірі 64315,16 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом досліджено наявний у матеріалах справи Розрахунок інфляційних втрат, нарахованих за період з 25.02.2019 по 23.02.2022, відповідно до якого за період прострочення виконання грошового зобов`язання сума інфляційних втрат становить 14063,44 грн., а сума 3% річних 5783,08 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача становить 84161,68 грн. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У справі, що розглядається, позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаним договором, презумпція правомірності якого не спростована. Суд звертає увагу на те, що відповідач не надав належних та допустимих доказів на спростування факту отримання кредитних коштів, а також обставин та доказів наданих позивачем. Беручи до уваги наявний у матеріалах даної справи розрахунок заборгованості за кредитним договором, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та інші надані позивачем докази в сукупності, суд дійшов висновку, що зроблені позивачем розрахунки заборгованості є обґрунтованими, та підстав їм не довіряти у суду не має. Верховний Суд у постанові від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ, судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, завлений стороною позивача, тому висновки суду про недоведеність вимог у частині розміру заборгованості є необґрунтованими. Згідно з постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16 позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за кредитним договором №200496820. Нормою ч. 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, оскільки відповідач зі свого боку не виконала умови договору, в результаті чого утворилася заборгованість, позовні вимоги, спрямовані на відновлення позивачем своїх порушених прав та законних інтересів, кожен аргумент позивача знаходить своє підтвердження наявними у матеріалах справи доказами, відтак суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення у повному обсязі. Щодо поновлення строку позовної давності для подання позову суд зазначає наступне. Відповідно до вимог\~ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України\~встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. З урахуванням доказів, наданих позивачем, щодо тривалого розгляду судової справи, що розглянута Північним апеляційним господарським судом 01.07.2021 № 910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», у зв?язку із дієюкарантину, що пов?язаний з поширенням коронавірусної хворобиCOVID-19, введенням воєнного стану в Україні з 24 лютого 2022 р. та подальше продовження режиму воєнного стану є об`єктивною та поважною причиною пропуску позивачем процесуальних строків звернення до суду з позовною заявою, а тому такий строк підлягає поновленню. Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000 гривень, суд зазначає наступне. Відповідно до положення ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» (заява № 58442/00) від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Судом встановлено, що 15.02.2024 між ТОВ «Діджи Фінанс» та Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» було укладено Договір про надання правової допомоги № 26, відповідно до умов якого адвокатське бюро взяло на себе зобов`язання надати клієнту юридичну допомогу. Відповідно до Додаткової угоди до Договору № 26 про надання правової допомоги від 15.02.2024 адвокатське бюро зобов`язалося здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справ щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] . Згідно з детальним описом робіт на підставі договору адвокатське бюро виконало роботи щодо підготовки позовної заяви з додатками про стягнення кредитної заборгованості, вартість яких становила 7000,00 грн. Відповідно до акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг), адвокатом виконано підготовку позовної заяви з додатками про стягнення кредитної заборгованості, та зазначено суму у розмірі 7 000,00 грн. Нормою ч. 6 ст. 137 ЦПК України регламентовано, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У матеріалах справи відповідне клопотання відповідача відсутнє. Відтак враховуючи категорію справи, обсяг наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність,

Outcome: approved