Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

У вересні 2025 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося до Білопільського районного суду Сумської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому прохали стягнути із [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» суму заборгованості в розмірі 25497,72 грн., суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 200 грн. Позов мотивований тим, що 04.06.2023 року [PERSON] було підписано Анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в «А-БАНК» та зазначено персональні дані. Підписанням заяви відповідач погодилася та підтвердила , що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, становлять Договір про надання банківських послуг. Відповідачем було визнано, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. 04.06.2023 року [PERSON] було заповнено та підписано заяву про відкриття поточного рахунку, підписано паспорт споживчого кредиту та встановлено кредитний ліміт від 1000-20000 грн., строк кредитування-240 місяців з правом автоматичного продовження, мета-споживчі потреби. Банк свої зобов`язання виконав належним чином, кошти відповідачу надав, проте остання свої зобов`язання належним чином не виконала, кошти не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 25497,72 грн., яка складається із: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) -18151,76 грн., загальний залишок заборгованості за процентами-7345,96 грн. Вказану заборгованість відповідачем у добровільному порядку не погашено, що і стало підставою звернення до суду із даним позовом. Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 22 вересня 2025 року цивільну справу № 573/1939/25 (номер провадження 2/573/613/25) за позовною заявою Акціонерного товариства « Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Полтави (місцезнаходження: м. Полтава, вул. Навроцького, буд.5). Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2025 цивільну справу № 573/1939/25 за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості розподілено на суддю Шевченківського районного суду міста Полтави Тімошенко Н.В., із присвоєнням номеру провадження- 2/554/5465/2025. Ухвалою судді від 21.10.2025 позовну заяву Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості - залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків 5 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Недоліки усунені. Ухвалою судді від 28.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін за позовною заявою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи у відсутність представника позивача, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Заяв, клопотань до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши правову оцінку наявним у справі доказам, суд дійшов наступних висновків. Встановлено, що 04.06.2023 року [PERSON] було підписано Анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в «А-БАНК» та зазначено персональні дані. Підписанням заяви відповідач погодилася та підтвердила, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, становлять Договір про надання банківських послуг. Відповідачем було визнано, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. 04.06.2023 року [PERSON] було заповнено та підписано заяву про відкриття поточного рахунку, підписано паспорт споживчого кредиту та встановлено кредитний ліміт від 1000-20000 грн., строк кредитування-240 місяців з правом автоматичного продовження, мета-споживчі потреби. Процентна ставка відсотків річних-пільгова (до 62 днів 0, 000001%), базова ( 3,4% на місяць, що становить 40,8% річних). Таким чином 04.06.2023 року між сторонами у встановленій законом письмовій формі укладено кредитний договір б/н (внутрішньобанківський референс SAMABWFC10077100372), відповідно до якого сторони погодили відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок та строки повернення коштів, строк кредитування. Договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. Відповідачу було відкрито рахунок № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) та видано картки строком дії до 12/31 та встановлено кредитний ліміт. Банк свої зобов`язання виконав належним чином, кошти відповідачу надав, проте остання свої зобов`язання належним чином не виконала, кошти не повернула, внаслідок чого станом на 19.09.2025 року виникла заборгованість у сумі 25497,72 грн., яка складається із: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом( тілом кредиту) -18151,76 грн., загальний залишок заборгованості за процентами-7345,96 грн. Вказану заборгованість відповідачем до цього часу так і не погашено. Відповідно до ст. ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу . Якщо договором\~встановлений обов`язок\~позичальника повернути\~позику частинами\~(з\~розстроченням),\~то в\~разі прострочення\~повернення чергової\~частини позикодавець\~має право\~вимагати дострокового\~повернення частини\~позики,\~що залишилася,\~та сплати\~процентів,\~належних йому\~відповідно до статті\~1048 цього Кодексу. Як зазначено в ч. 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Беручи до уваги, що відповідач належним чином не виконує умови договору та своєчасно не платить кредитні кошти, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню, а тому із [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» необхідно стягнути суму заборгованості за договором № б/н від 04.06.2023 року у розмірі 25497,72 грн., яка складається з : загальний залишок заборгованості за наданим кредитом( тілом кредиту) -18151,76 грн., загальний залишок заборгованості за процентами-7345,96 грн. Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, то у відповідності до вимог п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню на користь позивач судовий збір в сумі 2422,40 грн. Позивач також прохає стягнути із відповідача витрати на правову допомогу у сумі у сумі 20200,00 грн. Відповідно до ч. 1,3,4,6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: складністю\~справи та\~виконаних адвокатом\~робіт (наданих\~послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження вказаних витрат позивачем додано договір про надання правової допомоги №22012025 від 08.04.2025 року, додаткова угода №1 від 08.04.2025 року до договору про надання правової допомоги №22012025 від 08.04.2025 року, акт прийому-передачі наданої правової допомоги. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч. 3 ст. 141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 р. у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020р. у справі 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited» проти України»). Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21). Указана судова практика є незмінною. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги/додатковій угоді до договору. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 20200,00 гривень є значно завищеними. Враховуючи складність справи, яка є малозначною, виконані адвокатом роботи, зміст позовної заяви, обсяг доданих документів, розмір задоволених позовних вимог, суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати за правничу допомогу частково у сумі 3000,00 грн., такий її розмір відповідає засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги. На підставі наведеного,

Outcome: partial