Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

У лютому 2025 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач вказує, що шлюб з відповідачем зареєстровано 17 серпня 1996 року. У шлюбі мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини між ними припинені по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Ухвалою судді від 27 лютого 2025 року відкрито провадження, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження, залучено сторін. Ухвалою суду від 29 квітня 2025 року надано сторонам строк на примирення шість місяців, провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 04 листопада 2025 року відновлено провадження у справі. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилися, просили розглянути справу за їх відсутності, про що подали заяву. Відповідач [PERSON] та представника відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилися, просили розглянути справу за їх відсутності, не заперечували проти позовних вимог, на розірвання шлюбу відповідач згодна, про що подали заяву. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. У ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом достовірно встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 17 серпня 1996 року у Ісковецькій сільській раді Лохвицького району Полтавської області, актовий запис за № 05, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 14). У шлюбі сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 11-13). Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вказані обставини постають з позовної заяви, підтверджуються письмовими доказами, а також заявами сторін, наявних в матеріалах справи. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача. Спір між сторонами щодо місця проживання неповнолітніх дітей та розподілу майна відсутній. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не виявила бажання змінити прізвище після розірвання шлюбу, у зв`язку з чим необхідно прізвище [PERSON] залишити - [PERSON] . Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи,\~що позивач\~є звільненим\~від сплати\~судового збору,\~оскільки є\~особою з\~2\~групою інвалідності,\~відповідно до\~ч.\~6\~ст.\~141\~ЦПК України\~з відповідача\~на користь\~держави необхідно\~стягнути судовий\~збір в\~розмірі 605\~грн.\~60\~коп. за ставкою на день подання позову як 50% судового збору з врахуванням принципів пропорційності та рівності сторін.

Outcome: approved