Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

У квітні 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі - ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА») звернувся до Київського районного суду м. Полтави із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним у розмірі 32078,35 грн та судових витрат. Позовна заява обґрунтована тим, що 25.03.2023 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено договір №462334-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 10000 грн, на засадах строковості, поворотності, платності. Позивач зазначив, що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] . Також, 29.06.2023 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 462334-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Додаткової угоди сторони домовились внести зміни в п. 1 Договору та викласти в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: до 25.01.2024 р.» До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за Договором № 462334-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконала, а лише частково сплатила кошти на загальну суму 11885,55 грн. [PERSON] належним чином свої зобов`язання за договором не виконала, станом на 23.04.2025 утворилась заборгованість за договором №462334-КС-001 про надання кредиту в розмірі 32078,35 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 8552,48 грн., суми прострочених платежів по процентах - 23525,87 грн, суми прострочених платежів за комісією - 0 грн. В своїй позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за договором №462334-КС-001 про надання кредиту від 25.03.2023 у сумі 32078,35 грн та понесені судові витрати зі сплати судового збору. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 05.05.2025 року цивільну справу за позовом ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розгляд до Шевченківського районного суду міста Полтави. Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 17.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін, а також задоволено клопотання про витребування доказів, а саме з АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність. У судове засіданні відповідач не з`явилася, будучи повідомленою про розгляд справи судом, заяв та клопотань до суду не подавала. Однак, будучи у судовому засіданні 28.10.2025 року вказувала, що вказана сума є для неї непомірним тягарем, а тому просила надати строк для залучення до справи адвоката. Відповідно до положень норм ст. 223 ЦПК України суд вирішує справу у відсутність нез`явившихся осіб на підставі наявних у ній даних та доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов такого. Встановлено, що 25.03.2023 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено договір №462334-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 10000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності. Строк, на який надається кредит: 16 тижнів. Стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,00%, фіксована, знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,16395000, фіксована. Комісія за надання кредиту: 1500,00 грн. Термін дії кредиту: до 15.07.2023 року. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 21040,00 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 12297,45%. (а.с. 30-34). ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 25.03.2023 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір №462334-КС-001 про надання кредиту, відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-5703, на номер телефону [NUMBER] , який зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті та який нею було введено/відправлено. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджується випискою по рахунку [PERSON] , відкритого у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», за період з 25.03.2023 по 25.01.2024 р.р. 29.06.2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № №462334-КС-001 про надання кредиту від 25.03.2023 (Споживчий кредит. Електронна форма), згідно якого позичальник підписанням цієї Додаткової угоди підтвердив наявність у нього заборгованості перед кредитодавцем за Договором станом на 29.06.2023 року в розмірі 16 287,68 грн., що включає суму кредиту - 8552,48 грн, проценти за користування кредитом - 7735,20 грн. Згідно п. 4 Додаткової угоди № 1 від 29.06.2023 року орієнтовна загальна вартість наданого кредиту становить: 32569,96 грн.; орієнтовна реальна річна процентна ставка: 889,74%; строк кредиту: 44 тижні: процентна ставка з 29.06.2023 до 24.08.2023 року діє пільгова ставка 0,8729625% в день, якщо позичальник протягом вказаного періоду здійснює платежі по графіку платежів вчасно або з максимальною затримкою до трьох днів. У разі, якщо строк прострочення чергового платежу в вказаний вище період становить більше трьох днів, то з четвертого дня прострочення платежу і до 24.08.2023 року (включно) процентна ставка становитиме 1,16395% в день; Термін дії договору: до 25.01.2024 року; дата повернення кредиту: 25.01.2025 року. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 462334-КС-001 [PERSON] на виконання умов договору здійснила часткову оплату на загальну суму 11885,55 грн. Отже, [PERSON] належним чином свої зобов`язання за договором не виконала, станом на 23.04.2025 утворилась заборгованість за договором №462334-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 32078,35 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 8552,48 грн., суми прострочених платежів по процентах - 23525,87 грн, суми прострочених платежів за комісією - 0 грн. До теперішнього часу відповідач свої зобов`язання за Договором №462334-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконала та не сплатила кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у розрахунку заборгованості за договором №462334-КС-001 позичальника [PERSON] , чим остання порушила свої зобов`язання, встановлені договором. Згідно з частинами 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За правилами статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З прийняттям Закону України від 03.09.2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» (далі - Закон №675-VIII) на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів у мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Положеннями статті 3 Закону №675-VIII передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до статей 11, 12 Закону №675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 Закону №675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону №675-VIII). Відповідно до частин 1, 3 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. При цьому споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 частини 1 статті 1 цього Закону). Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно зі статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четвертої статті 263 ЦПК України). Суд при розгляді даної справи враховує правові позиції, викладені у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2025 року у справі № 679/1103/23. Суд щодо розміру заявлених до стягнення з відповідача процентів зауважує, що відповідно до пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у частині 3 статті 509 та частинах 1, 2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. Крім того, з огляду на приписи частини 4 статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту. Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац 3 підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). Окрім цього, як зазначено в рішенні Конституційного суду України від 11 липня 2013 року, №7-рп/2013, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині 3 статті 509 та частинах 1-2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити. Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення. У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами. Такого ж самого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19 провадження №61-1602св20. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 викладено, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. У пункті 8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що виходячи з принципі розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. Отже, суд вважає, що встановлений сторонами договору розмір відсотків є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач взяла у кредит суму у розмірі 10000 грн, частково сплатила на виконання умов договору загальну суму 11885,55 грн., при цьому залишилося несплаченим тіло кредиту у розмірі 8552,48 грн та проценти у розмірі 23 525,87 грн, то суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості по тілу кредиту у розмірі 8552,48 грн. підлягають задоволенню. Проте суд вважає, що позовні вимоги в частині про стягнення з відповідача процентів, підлягають частковому задоволенню, а саме розмір процентів підлягає зменшенню до 10 000 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості, яка підлягає до стягнення на користь позивача становитиме 18552,48 грн. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, з огляду на те, що позов задоволено на 58,86% (18552,48 грн./32078,35 грн.х100%), на користь позивача з відповідача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1425,82 грн. (2422,4 грн.х 58,86%).

Outcome: partial