Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

25.09.2025 [PERSON] подав до суду позовну заяву до [PERSON] , а\~09.10.2025 подав змінену позовну заяву до [PERSON] з наступними вимогами: визнати [PERSON] , [INFO] , батьком дитини - [PERSON] , [INFO] ; внести зміни до актового запису № 19 від 10 жовтня 2016 року про реєстрацію народження [PERSON] , складеного виконавчим комітетом Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області, вказавши відомості про батька дитини, як: [PERSON] , [INFO] , та змінивши прізвище дитини з " [PERSON] " на " [PERSON] ". На обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є біологічним батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Матір`ю дитини є [PERSON] , [INFO] . З [PERSON] він не проживав у шлюбі, однак у них тривалий час були близькі відносини, та народився [PERSON] . Він не подавав заяви про визнання батьківства під час реєстрації народження дитини, тому прізвище дитини записано " [PERSON] " - це прізвище матері. У свідоцтві про народження дитини він не вказаний як батько, а в графі батько зазначено неіснуючу особу [PERSON] , за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Водночас, після народження [PERSON] , він його визнає як рідного сина, а дитина визнає його як батька. Він спілкується з [PERSON] , утримує матеріально, бере участь у вихованні, піклується про стан здоров`я, намагається максимально забезпечити всі його потреби, проявляючи турботу про фізичний та духовний розвиток дитини, купує одяг, взуття, інші необхідні речі, докладає зусиль, щодо належного харчування дитини. На цей час він тимчасово проживає в Німеччині. У січні 2025 року до нього приїздив син [PERSON] . [INFO] в клініці [PERSON] м. Кельн йому та дитині були проведені генетичні дослідження на з`ясування питання ймовірності батьківства. За\~результатом дослідження було встановлено ймовірність батьківства > 99,9999%. Отже, у висновку № R120732, складеного в клініці [PERSON] доведено, що він є біологічним батьком дитини. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] є його біологічним сином, проте відомості про батька зазначені зі слів матері, тому є необхідність у визнанні його батьківства у судовому порядку, що в свою чергу буде підставою для внесення змін в актовий запис про народження сина [PERSON] та видачі нового свідоцтва про народження. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 03.10.2025 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 03.11.2025. 09.10.2025 позивач [PERSON] подав змінену позовну заяву. 03.11.2025 ухвалою суду прийнято до провадження змінену позовну заяву позивача\~ [PERSON] , та відкладено підготовче засідання на 09.12.2025. 09.12.2025 належним чином повідомленні учасники процесу на підготовче засідання не з`явилися. Представник позивача Оберкович Г. В. подала клопотання, в якому просила проводити розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] подала заяву, в якій визнала вимоги, зазначені у зміненій позовній заяві. Представник третьої особи [PERSON] у листі від 10.10.2025 просила проводити розгляд справи за її відсутності, проти заяви не заперечувала та просила винести рішення згідно чинного законодавства. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до частин 3, 4 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Статтею 206 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Особливості визначення шкоди, завданої у результаті виведення банку з ринку або ліквідації банку на підставі протиправних (незаконних) індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України особам, які на дату прийняття таких індивідуальних актів або рішень, відповідно, мали статус учасників такого банку, встановлюються Законом України "Про банки і банківську діяльність" та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Особливості визначення шкоди, завданої внаслідок продажу пакетів акцій, що належать державі у статутному капіталі банків, на підставі протиправних (незаконних) рішень (індивідуальних актів) Міністерства фінансів України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, встановлюються Законом України "Про особливості продажу пакетів акцій, що належать державі у статутному капіталі банків". Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. У справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави позивач зобов`язаний навести у позові фактичні дані, які підтверджують зв`язок активів з особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та їх необґрунтованість, тобто наявність визначеної частиною другою статті 290 цього Кодексу різниці між вартістю таких активів та законними доходами такої особи. У разі визнання судом достатньої доведеності зазначених фактів на підставі поданих позивачем доказів спростування необґрунтованості активів покладається на відповідача. У справах про невиконання боржником умов договору оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, якщо таке порушення може мати наслідком припинення права користування земельною ділянкою, що зазначена в аграрній ноті як місце вирощування, збирання, виробництва, переробки, зберігання та/або утримання майбутньої сільськогосподарської продукції, особа, яка передала в користування боржника за аграрною нотою таку земельну ділянку, повинна надати суду докази здійснення нею заходів досудового врегулювання спору, передбачених Законом України "Про аграрні ноти". У справах щодо застосування керівником або роботодавцем чи створення ним загрози застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, зменшення розміру заробітної плати тощо) у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою обов`язок доказування, що прийняті рішення, вчинені дії є правомірними і не були мотивовані діями позивача чи його близьких осіб щодо здійснення цього повідомлення, покладається на відповідача. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Даними копії паспорта громадянина України [NUMBER] підтверджується, що позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 3, 4). З копії пенсійного посвідчення Серія [NUMBER] , вбачається, що позивач [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи, довічно (а. с. 6). Зі свідоцтва про народження Серія [NUMBER] вбачається, що батьками дитини [PERSON] , [INFO] , зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а. с. 7). Даними копії паспорта громадянина України [NUMBER] підтверджується, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 8, 9). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00019936693 від 12.04.2018, відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , внесені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а. с. 12, 13). Згідно з висновком № R120732 щодо встановлення батьківства від 03.01.2025, складеного в клініці Генолітік Діагностик м. Кельн, відносно передбачуваного батька [PERSON] та дитини [PERSON] , встановлено, що тестований передбачуваний батько має у всіх досліджених системах ДНК спадкові ознаки, необхідні для батька дитини. Таким чином, він може бути батьком. Біостатистична оцінка систем ПРЛ була проведена за методом Ессена-Меллера. В результаті було встановлено ймовірність батьківства > 99,9999% (а. с. 11). Згідно зі статтею 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, відповідно до частини першої статті 122 СК України, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до статті 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Європейський суд з прав людини у рішенні від 17 травня 2007 року у справі "Jevremovic v. Serbia" зазначив, що у відповідності до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час розгляду скарги про встановлення батьківства суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини. У Постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. В підготовчому засіданні встановлено, що при народженні [INFO] дитини [PERSON] відповідач [PERSON] , яка не перебувала у шлюбі, вказала відомості про батька за її прізвищем, а ім`я та по батькові батька дитини записані за її вказівкою, але дійсно біологічним батьком дитини є позивач [PERSON] . Відповідач [PERSON] до початку підготовчого засідання визнала позов, це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 1 211 грн 20 коп.

Outcome: approved