Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.04.2023 року з відповідача стягувалися аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.02.2023 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Вказує, що старший син досяг повноліття і згідно вимоги державного виконавця від 15.09.2025 року, починаючи з 29.07.2025 року з відповідача стягуються аліменти в розмірі 16,67% доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що такий розмір аліментів на даний час є недостатнім і таким, що не задовольняє елементарні потреби дитини. При цьому, відповідач є працездатною особою та може сплачувати аліменти на утримання дочки у більшому розмірі. У зв`язку з чим, просить суд збільшити розмір стягуваних аліментів, а саме: стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі частки усіх видів доходів боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. До початку розгляду справи по суті від позивача надійшла заява про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач також подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як з`ясовано судом, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.04.2023 року з [PERSON] стягувалися на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у частці у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, з 17.02.2023 і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 6-7). З вимоги державного виконавця Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 15.09.2025 року слідує, що у зв`язку з тим, що дитина [PERSON] , [INFO] досяг повноліття, відрахування згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника №71851624 від 22.06.2023 року, у відповідності до ст. 183 СК України, починаючи з 29.07.2025 року слід здійснювати у розмірі 16,67% доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 14). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 192 ч. 1 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч. 2 ст.\~182\~СК України мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. При цьому, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із Законом України «Про державний бюджет на 2025 рік» з 01 січня 2025 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років 2 563 грн., для дітей віком від 6 до 18 років 3 196 грн. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Отже, аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Таким чином, дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з моменту ухвалення вищезазначеного рішення суттєво змінились обставини, за яких суд виходив при визначенні такого розміру аліментів. А тому, враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, істотні зміни матеріального становища позивача та відповідача, суд приходить до висновку, що слід збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача, а саме: до частки від усіх доходів боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 1211,20 грн. судового збору. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial