Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: адвокат Сидор Я.М., яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі всіх видів заробітку щомісячно до закінчення навчання 30.06.2027, але не більше, ніж до досягнення ним 23 років, а також стягнути витрати за надання правової допомоги. Позовні вимоги мотивує тим, що в 2006 році позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Спільне життя не склалося і шлюб сторони розірвали. Від шлюбу у сторін є двоє дітей. Молодший син [PERSON] , [INFO] , повнолітній, дитина-інвалід, продовжує навчання. Син проживає з позивачкою. Син навчається на денній формі навчання Калуського політехнічного фахового коледжу відділення автоматизації та комп`ютирезованих систем, на 3-му курсі. Це не дає йому змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Позивачка повністю оплачує всі його витрати, пов`язані з навчання в коледжі, а саме: побутові витрати, на придбання літератури, методичного матеріалу, щоденного виділення коштів на харчування. Відповідач фізично здоровий, інших осіб на утриманні немає, служить в ЗСУ, має можливість допомагати синові. Вважає, що батько має можливість брати участь у витратах на повнолітнього сина на час його навчання. Представник позивачки подала до суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити без її участі, позов підтримує та просить задоволити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подавав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому законом порядку, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України (а.с. 22). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 06.11.2025 відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 21.11.2025 постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін, відповідача викликано в судове засідання шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України. 03.12.2025 представник позивачки подала до суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити без її участі, позов підтримує та просить задоволити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Від відповідача будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень не поступало, як і не повідомляв він про причини своєї неявки в судові засідання. Відповідно до ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивачки суду не надав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи. Згідно з ч. 8 ст.\~178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подавав, позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебували у шлюбі, який рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.11.2017 в цивільній справі № 345/2658/17 розірвано (а.с. 3). Від шлюбу у сторін по справі народився, зокрема, син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.11.2007 (а.с. 7). [PERSON] являється студентом 3 курсу денної форми навчання Калуського політехнічного фахового коледжу відділення автоматизації та комп`ютеризованих систем (за кошти державного бюджету). Термін навчання з 01.09.2023 до 30.06.2027, що підтверджується довідкою № 277 від 02.10.2025 (а.с. 9). Позивачка разом зі сином [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою [ADDRESS] , що підтверджується відміткою у паспорті громадянина України та довідкою про реєстрацію місця проживання особи (а.с. 5, 10). Позивачка до 01.11.2025 являлася отримувачем державної соціальної допомоги на дитину-інваліда Капустяка А.Р., що підтверджується посвідченням № [NUMBER] від 01.12.2017 (а.с. 11). Таким чином судом встановлено, що у відповідача є повнолітній син, який продовжує навчатись та потребує матеріальної допомоги. Між сторонами виник спір щодо участі відповідача в утриманні його повнолітнього сина, який продовжує навчатися, до закінчення навчання. Оцінка суду: дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз статей 199, 200\~СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріального допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, а також з врахуванням можливостей самої повнолітньої дочки (сина) нести таке утримання. Відповідно до ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , являється повнолітнім та являється студентом 3 курсу денної форми навчання Калуського політехнічного фахового коледжу відділення автоматизації та комп`ютеризованих систем (за кошти державного бюджету). На час навчання він перебуває на утриманні матері, при цьому його батько теж повинен надавати матеріальну допомогу на його утримання, поки він продовжує навчання. А тому відповідач повинен сплачувати у користь позивачки аліменти на утримання сина на період навчання, але не довше, ніж до досягнення останнім 23 років. Від відповідача будь-яких заперечень чи спростувань з приводу викладених у позові обставин до суду не поступало, а тому суд бере до уваги доводи позивачки про те, що відповідач фізично здоровий, служить в ЗСУ, інших утриманців, яких він зобов`язаний утримувати у відповідності до вимог закону, у нього не має, а, отже, має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання сина та здатний сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку щомісячно на дитину на період навчання, але не більше, ніж до досягнення останнім двадцяти трьох років. Даючи оцінку викладеному, суд приймає до уваги, що законом встановлено обов`язок відповідача надавати матеріальну допомогу синові, оскільки останній продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька. Обставин, які б свідчили про відсутність взагалі можливостей надавати таку допомогу відповідачем не надано, тому, виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи матеріальне становище сторін та обставини, визначені в ст. 182 СК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини від заробітку щомісячно на дитину на період навчання до 30.06.2027, починаючи з 03.11.2025, оскільки згідно з ч. 1 ст.\~79\~СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви до суду. Відповідно до вимог ст.\~430\~ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат: згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, а тому судовий збір в розмірі 1211,20 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що 10.10.2025 [PERSON] уклала з адвокатом Сидор Я.М. договір про надання правової допомоги та сплатила визначену актом від 03.11.2025 вартість послуг в розмірі 3000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 079039 (а.с. 12-14). За таких обставин, враховуючи задоволення позову в повному обсязі, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 3000,00 грн. витрат за надання правничої допомоги. На підставі викладеного, ст.ст. 81, 141, 279, 430 ЦПК України, ст.ст. 6, 7, 79, 141, 181, 182, 199, 200 СК України,

Outcome: approved