Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача В вересні\~2025\~року Товариство\~з обмеженої\~відповідальністю «Свеа\~Фінанс» (далі\~-\~ТОВ «Свеа\~Фінанс»)\~звернулось до\~суду із\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором,\~вказавши,\~що 09.05.2024\~року між\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Стар Файненс\~Груп» (далі\~-\~ТОВ «Стар\~Файненс Груп»)\~та [PERSON] \~було укладено\~договір про\~надання фінансового\~кредиту№10800-05/2024, за умовами якого відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 8000 грн, які останній зобов`язувався повернути у встановлений строк, сплатити проценти за користування ними та виконати інші обов`язки, передбачені договором. 29.08.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено Договір факторингу № 01.02-26/24, згідно з умовами якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передає (відступає) ТОВ «Свеа Фінанс» права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуває права вимоги ТОВ «Стар Файненс Груп» за кредитними договорами та сплачує ТОВ «Стар Файненс Груп» за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені договором. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 01.02-26/24 від 29.08.2024 року, ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 31160,00 грн., з яких: 8000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12360,00 грн - сума заборгованості за процентами, 10800,00 грн сума заборгованості за неустойкою. З урахуванням викладеного, позивач просив стягнути з відповідача 31160,00 грн. заборгованості, а також судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. Відповідач відзиву до суду не подав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Представник позивача, разом з поданням позовної заяви подав також клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Чемеровецького районного суду від 29.10.2025 року відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, зобов`язано АТ КБ «Приват Банк» надати суду виписку по картковому рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] 08.12.2025 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення суду по суті заявлених вимог. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 09 травня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 10800-05/2024 (далі - Договір). Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника W0656, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, про що свідчить розділ 8 Договору «Реквізити та підписи сторін». Відповідно до п. 1.1. Договору товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 8000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Згідно п. 1.2. Договору кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 09.05.2024 року. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування. Дата погашення кредиту 05.09.2024 року. Денна процентна ставка становить 1,50% та застосовується в межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2. цього Договору (п. 1.4.1). Відповідно до п. 1.6. Договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної карти № [NUMBER] протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту (а.с. 33-37). ТОВ «Універсальні платіжні рішення» довідкою № 3426_250318181630 від 18.03.2025 р. повідомило про успішне перерахування 09.05.2024 року о 13 год. 00 хв. на платіжну карту № [NUMBER] коштів у сумі 8000,00 гривень. Призначення платежу: зарахування 8000,00 грн. на карту [NUMBER] (а.с. 48). Повідомленням АТ КБ «Приват Банк» від 14.11.2025 року та випискою по банківській карті № [NUMBER] за період з 09.05.2024 року по 05.09.2024 року підтверджується, що на ім`я [PERSON] емітовано платіжну карту № [NUMBER] , на яку 09.05.2024 року зараховано 8000,00 грн (а.с. 85-88). 29 серпня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» (Клієнт) та ТОВ «Свеа Фінанс» (Фактор) було укладено Договір факторингу № 01.02-26/24, згідно з умовами якого Клієнт відступає (передає) Фактору права вимоги, а Фактор набуває права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Прав вимог Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та строки встановлені цим Договором (а.с. 49-55). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 29 серпня 2024 року до Договору факторингу № 01.02-26/24 від 29.08.2024 року, в реєстрі договорів, права вимоги за якими відступаються, значиться боржник [PERSON] , кредитний договір № 10800-05/2024, сума заборгованості за основною сумою боргу - 8000,00 грн; сума заборгованості за відсотками 12360,00 грн, сума заборгованості за пенею 10800,00 грн, сума заборгованості разом 31160,00 грн (а.с. 60). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частинами першою, другою статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. В силу положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Пунктами 5, 6, 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Судом встановлено, що між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Стар Файненс Груп» було укладено договір про надання фінансового кредиту № 10800-05/2024 від 09 травня 2024 року в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем). Відповідно до умов договору ТОВ «Стар Файненс Груп» надало відповідачу кошти в сумі 8000,00 грн строком на 120 днів, а останній зобов`язувався повернути кошти, сплатити проценти за користування ними, розмір яких визначений договором. 09 травня 2024 року кредитні кошти були перераховані відповідачу. Отже, факт отримання відповідачем коштів у ТОВ «Стар Файненс Груп» суд вважає доведеним, крім цього зазначена обставина не заперечується відповідачем. Щодо стягнення з відповідача заборгованості по процентам, суд бере до уваги наступне. Згідно із наданого ТОВ «Свеа Фінанс» розрахунку заборгованості за кредитним договором № 10800-05/2024 від 09.05.2024 року, вбачається, що відповідач вносив кошти в рахунок погашення заборгованості, зокрема 18.06.2024 року 1000,00 грн, 22.08.2024 року 200,00 грн. Загальний розмір заборгованості [PERSON] становить 31160,00 грн. і складається із тіла кредиту 8000,00 грн, процентів 12360,00 грн, неустойка 10800,00 грн. Заборгованість по процентам нарахована за період з 09.05.2024 року по 07.06.2024 року з розрахунку 0,9% в день, з 08.06.2024 року 29.08.2024 року з розрахунку 1,50% в день (а.с.45-47). Наданий позивачем розрахунок заборгованості суд визнає необґрунтованим виходячи з наступного. З 20.08.2024 року по 29.08.2024 року проценти за користування кредитом нараховані з розрахунку 1,50% від суми кредиту. Однак, відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22 квітня 2024 року); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (до 20 серпня 2024 року). Враховуючи, що кредитний договір було укладено 09 травня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тому вказані норми повинні бути враховані під час укладення договору. Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22 квітня 2024 року - не більше 1,5%, з 20 серпня 2024 року - не більше 1%. Таким чином умова укладеного між сторонами договору щодо встановлення стандартної процентної ставки у розмірі 1,50 % після 20 серпня 2024 року у порядку ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною. Враховуючи, що відповідач добровільно сплатив 1200,00 грн. процентів, загальний розмір заборгованості за процентами за період з 09.05.2024 року по 29.08.2024 року становить 10520,00 грн., з них 2160,00 грн. за період з 09.05.2024 року по 07.06.2024 року (8000,00х0,9%х30днів); 7760,00 грн. за період з 08.06.2024 року по 19.08.2024 року (8000,00х1,5%х73 дні-1000); 600,00 грн. за період з 20.08.2024 року по 29.08.2024 року (8000,00х1%х10днів-200). Враховуючи, що отримані відповідачем кредитні кошти, проценти за їх користування в добровільному порядку позивачу не сплачені, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 10800-05/2024 від 09.05.2024 року в частині стягнення 8000,00 грн. основного боргу, 10520,00 грн. процентів, а всього 18520,00 грн, які підлягають стягненню в примусовому порядку. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача неустойки в сумі 10800 грн, суд приходить до наступного. Відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, доповнені згідно із Законом № 2120-IX від 15 березня 2022 року, згідно яких: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України(частина 2 статті 4 ЦК України). Отже, частина друга статті 4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів. Відтак до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що нарахований штраф підлягає списанню позикодавцем (позивачем у справі) в силу вимог пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а тому відсутні підстави для їх стягнення з відповідача. Стосовно правонаступництва за борговими зобов`язаннями. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Досліджені судом докази, підтверджують, що ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Свеа Фінанс» за своїми правовими статусами відносяться до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України, а тому договори відступлення права вимоги є обов`язковими для виконання. Також наявними у матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу прав грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «Стар Файненс Груп» за договором про надання фінансового кредиту № 10800-05/2024, укладеним 09.05.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] .. За таких обставин, позовна заява ТОВ «Свеа Фінанс» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 18520,00 грн, з яких: 8000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 10520,00 грн - заборгованість по процентам. У задоволенні решти позовних вимог, відмовити. Розподіл судових витрат. При розподілі судових витрат по сплаті судового збору, суд враховує пропорційність задоволених позовних вимог. Позов заявлено з ціною 31160,00 грн. та задоволено на суму 18520,00 грн, тобто на 59,44 % (18520,00х100:31160,00). Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1439,87 грн. (2422,40х59,44%:100).

Outcome: partial