Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

До суду звернулося ТОВ «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 9167,96 грн. У обґрунтування\~позову зазначено,\~що між\~ТОВ «Споживчий\~центр» та\~ [PERSON] \~04.12.2023\~укладений кредитний\~договір (оферта)\~№ 04.12.2023-100001747.\~Згідно договору\~та квитанції\~про перерахунок\~коштів позичальнику\~наданий кредит\~на суму\~6000\~грн,\~що cтверджується квитанцією про видачу коштів від 04.12.2023. [PERSON] зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку із чим станом на дату подання позову заборгованість становить 9167,96 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Також стороною позивача наданий попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи і який включає судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі орієнтовно 6000 грн. Повідомлено, що докази понесення судових витрат у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України будуть надані протягом 5 днів після ухвалення судового рішення. 23.05.2025 відкрите провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 09.06.2025 до суду надійшла заява представника відповідача адвоката Гонтаря В.М. про ознайомлення із матеріалами електронної справи. 01.07.2025 представником відповідача наданий відзив на позов, згідно якого на думку відповідача викладені в позові твердження щодо факту видачі кредиту та суми заборгованості не мають документального підтвердження. Жоден із документів, доданих до позову (підтвердження на укладення кредитного договору, квитанція від 14.02.2023 на 6000 грн не містять підпису відповідача). Зазначення у кредитному договорі відомостей відповідача не свідчить, що він приймав участь в його укладенні. На думку сторони відповідача посилання позивача на те реєстрацію відповідача на веб-сайті в мережі інтернет, те, що відповідач заходив до свого особистого кабінету, створював заявку та ознайомлювався із правилами надання коштів у позику, підписував зазначений договір одноразовим ідентифікатором, нічим не доведені та не підтверджені. Представник відповідача зазначає, що твердження позивача про те, що відповідач пройшов ідентифікацію та верифікацію особи, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами договору, правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснював акцептування кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором та підписував вказаний договір одноразовим ідентифікатором належними доказами не доведено. Факт укладення вказаного договору відповідачем не підтверджений. Зазначення у договорі персональних даних відповідача не підтверджує проходження ним верифікації та ідентифікації згідно вимог законодавства, що відбулося за відсутності копій (електронних чи паперових) особистих документів, що б підтверджували електронну ідентифікацію фізичної особи відповідача. За наявними в матеріалах позову документами на переконання сторони відповідача встановити та перевірити зазначену позивачем суму заборгованості неможливо, як і неможливо перевірити факт надання кредитних коштів позичальникові у відповідному розмірі. 03.07.2025 судове засідання не відбулося за письмовим клопотання представника відповідача. 08.07.2025 представником позивача надана відповідь на відзив, згідно якого просить залишити позов без розгляду у зв`язку із не дотриманням відповідачем процесуальних строків для подачі відзиву на позовну заяву. Зазначають, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладений кредитний договір шляхом отримання/ ознайомлення відповідача з пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) від 04.12.2023; подання відповідачем заявки кредитного договору № 04.12.2023-100001747 (кредитної лінії) від 04.12.2023; надсилання відповідачем відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 04.12.2023-100001747 (кредитної лінії) від 04.12.2023. Стороною відповідача документи, що складають кредитний договір, підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, надісланого у смс-повідомленні на фінансовий номер 0962451709, вказаний останнім. Відповідачем не надано жодного належного доказу, який би стосувався предмета доказування на підтвердження не укладення та не виконання умов кредитного договору. Позивачем перераховані кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначений ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою інтернет еквайрингу «Liqpay», що стверджується квитанцією про перерахування коштів, чим позивач виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі. Стороною відповідача на спростування доказів, наданих стороною позивача не надані суду виписки по рахункам відповідача в банківських установах, у тому числі по рахунку № [NUMBER] 38XX XXXX 0668, який відповідач зазначив в договорі, як номер особистого платіжного засобу. ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, є фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність із надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи. Наданий суду розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі. Відповідач заперечує правильність розрахунку спірної заборгованості, проте не зробив власного. Натомість позивач додає картку субконто з детальним розрахунком заборгованості, яка є належним та допустимим доказом. Стороною позивача, враховуючи позицію відповідача, необхідність формування та отримання від контрагентів додаткових доказів, що не могли бути подані разом із позовом, подане клопотання про поновлення позивачу строку для подання доказів та прийняття їх. 10.07.2025 представником відповідача до суду надані заперечення на відповідь на відзив. Як зазначено стороною відповідача, справа розглядається в період дії воєнного стану. Верховний Суд у постанові від 29.09.2022 по справі № 500/1912/22 зазначив, що протягом усього періоду дії воєнного стану на території України суворе застосування судами процесуальних строків щодо звернення до суду із позовними заявами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого ст. ст. 55, 124, 129 Конституції України, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Із рекомендаціях Ради суддів України «Щодо роботи в умовах воєнного стану» слідує, що введення воєнного стану фактично визнається поважною причиною пропуску строку. Тому, зважаючи на строк, який минув з моменту закінчення строку, встановленого судом для подання відзиву, що не є надмірним, враховуючи, що відзив поданий до початку розгляду справи по суті, відповідач вважає поважними причини пропуску процесуального строку для подання відзиву та звертає увагу, що позивач сам не виконав вимоги ЦПК України щодо надання доказів до позову. Позивачем додані до відповіді на відзив картку субконто і договір позивача з АТ КБ «ПриватБанк» про надання послуг в системі «LiqPay» від 01.11.2020 № 4507 з порушенням ст. 83 ЦПК України та вимог ухвали суду. 18.07.2025 у судовому засіданні представником відповідача надав пояснення із викладенням своїх заперечень проти вимог позовної заяви, обставин, зазначених представником позивача у поданих суду заявах по суті справи, з підстав, викладених стороною відповідача у поданих заявах по суті справи. Представник позивача не з`явився, у заявах по суті справи клопотав про розгляд справи за його відсутності. Відповідач не з`явився. 18.07.2025 ухвалою суду оголошено перерву у судовому засіданні. Залишені без задоволення клопотання представників позивача та відповідача щодо застосування наслідків пропуску строку для подання заяв. Задоволене клопотання представника відповідача про витребування у позивача оригіналів документів, долучених до позову, для огляду у судовому засіданні. З 11.08.2025 по 05.09.2025 включно суддя перебувала у щорічній відпустці. 09.09.2025, 11.09.2025 представником позивача надана заява про долучення оригіналів кредитного договору та паспорта споживчого кредиту, що знаходяться в матеріалах електронної справи. 12.09.2025 судове засідання не відбулося за клопотанням представника позивача від 11.09.2025 з метою надання права відповідачу ознайомитися із витребуваними оригіналами доказів. 17.10.2025 судове засідання не відбулося за клопотання представника відповідача від 16.10.2025. 07.11.2025 у судовому засіданні оголошена перерва за клопотання представника позивача від 07.11.2025, задоволене його клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 10.11.2025 судове засідання не відбулося у зв`язку із знеструмленням приміщення суду (акт керівника апарату суду № 12 від 11.11.2025). 17.11.2025 у судовому засіданні оголошена перерва за письмовим клопотання представника відповідача. Явку відповідача та його представника визнано обов`язковою із роз`ясненням право на участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. 27.11.2025 судове засідання не відбулося за клопотання представника відповідача. 03.12.2025 у судове засідання не з`явився представник позивача та відповідач, повідомлені належним чином. Представник позивача у заяві від 13.11.2025 клопотав про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач не з`явився. Представником відповідача надана заява 18.07.2025 через систему «Електронний суд», зареєстрована судом 21.07.2025, на підтвердження причин неприбуття відповідача із долученням копії довідки, згідно якої відповідач є особою з інвалідністю 2-ї групи. 03.12.2025 у судовому засіданні продовжений розгляд справи, досліджено матеріали справи. Представник відповідача зазначив про ознайомлення із оригіналами документів, наданих стороною позивача (кредитного договору та паспорта споживчого кредиту, що знаходяться в матеріалах електронної справи) та недоцільність їх огляду за наявності у матеріалах справи письмових копій, досліджених у судовому засіданні. Заслухавши представника відповідача, дослідивши докази по справі, з`ясувавши обставини справи, судом 03.12.2025 оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення на підставі ст. 244 ЦПК України, відклавши його ухвалення та проголошення на 16 год 30 хв 08.12.2025. Щодо укладення кредитного договору. Судом установлено, що 04.12.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладений кредитний договір (оферта) № 04.12.2023-100001747. Відповідачем підписана електронним цифровим підписом пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), заявка на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти, а отже акцептовані умови договору. [PERSON] під час укладення кредитного договору № 04.12.2023-100001747 пройдена ідентифікація шляхом використання системи «BankID НБУ». Відповідачем документи, що складають кредитний договір, підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, надісланого у смс-повідомленні на номер, вказаний останнім, як фінансовий - (096) 245 17 09, що використаний відповідачем для підписання 04.12.2023 кредитного договору. Доводів щодо неналежності зазначеного фінансового номера телефону відповідачем/ його представником суду не надано та не спростовано. Згідно договору та квитанції про перерахунок коштів позичальнику наданий кредит на суму 6000 грн, що cтверджується квитанцією про видачу коштів від 04.12.2023 на строк 28 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту 31.12.2023. Період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту (далі «черговий період»). Процентна ставка - фіксована незмінна у розмірі 1,35 % за 1 день користування кредитом, що застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшений в односторонньому порядку. Проценти розраховуються шляхом множення кредиту/ залишку кредиту на кількість днів користування ним та на процентну ставку у відповідному періоді. Комісія, пов`язана з наданням кредиту (плата за надання) 15 % від суми кредиту та дорівнює 900 грн, що розраховується шляхом множення суми кредиту на розмір комісії у відсотковому значенні. Кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити проценти (п. 3.1 договору). Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 3.2 договору). Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача (п. 4.1 договору). Днем надання кредиту вважається списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/ сплати платежу день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. У випадку, якщо дата ініціювання платіжної операції з надання кредиту не співпадає із датою завершення цієї платіжної операції з надання кредиту, днем/ датою надання кредиту є дата ініціювання цієї платіжної операції, якщо платіжна операція була завершена (навіть у випадку її завершення в пізнішу дату) (п. 4.3 договору). Позичальник зобов`язався забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата процентів - у терміни та строки, вказані у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій (п. 6.1 договору). Розділ 2 пропозиції про укладення договору, підписаної відповідачем одноразовим ідентифікатором міститься умова про його укладення за допомогою інформаційно-комунікаційної системи Товариства, доступ до якої забезпечено споживачу через веб-сайт у порядку передбаченому\~Законом України\~«Про\~електронну\~комерцію» із використанням споживачем електронного підпису у вигляді направленого йому коду на номер мобільного телефону. При цьому, підтвердження укладення кредитного договору, а також заявка кредитного договору, підписана одноразовим ідентифікатором, підписана позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором містять персональні дані позичальника із зазначенням його прізвища, імені, по батькові, дати народження, РНОКПП, паспортні дані, зареєстроване місце проживання, телефон, електронну пошту, реквізити платіжної картки. Наведена сукупність відомостей про фізичну особу, що не перебувають у відкритому доступі, виключає використання їх сторонньою особою за винятком їх протиправного збирання та обробки. Однак, відповідач не надав відомостей про звернення до правоохоронних органів щодо повідомлення про вчинення щодо нього шахрайських або будь-яких протиправних дій. Ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено, якщо відповідно до актів цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1\~ст.3 Закону України «Про електронну комерцію») Такий договір укладається шляхом акцепту оферти через інформаційно-телекомунікаційну систему із застосуванням електронного підпису, зокрема\~одноразового ідентифікатора та прирівнюється до письмового. Договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Моментом підписання електронної правової угоди є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Оскільки, договір підписаний позичальником в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, тому такий правочин вважається укладеним. Про допустимість\~такої\~форми\~укладення правочинів\~зазначено\~у\~постановахВерховного Суду від 12.01.2021 по справі № 524/5556/19, від 22.09.2022 по справі № 234/7163/20, від 12.06.2023 по справі № 263/3470/20. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення кредитного договору із введенням одноразового ідентифікатора та зазначенням інформації щодо його особистих даних та реквізитів банківської картки, на яку перераховані кошти. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт первісного кредитодавця за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позичальником та відповідачем не був би укладений. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 по справі № 404/502/18; від 09.09.2020 по справі № 732/670/19, від 12.01.2021 по справі № 524/5556/19. З урахуванням наведеного, доводи позивача про укладення кредитного договору із відповідачем є доведеними. Щодо надання кредитних коштів. Судом установлено факт надання кредитних коштів на виконання умов договору позики згідно квитанції № 2399564732 від 04.12.2023, що є первинним платіжним документом у розумінні Закону України «Про платіжні послуги», а відтак належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу На операції по перерахуванню коштів через оператора послуг платіжної інфраструктури не розповсюджується дія Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затверджена\~постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, що встановлює загальні правила, види стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Наведене підтверджує факт отримання позичальником кредитних коштів в сумі 6000 грн та спростовує доводи відповідача щодо недоведеності перерахування йому коштів. Відповідач не скористався процесуальним правом надати належні та допустимі докази щодо спростування заявлених позовних вимог в частині неотримання ним 6000 грн. Щодо стягнення заборгованості за процентами та комісії за надання кредиту. Ст.\~599\~ЦК\~України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦПК України (ст. 1050 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За умовами договору позичальнику наданий кредит на суму 6000 грн 04.12.2023 на строк 2 8 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту 31.12.2023. Період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту (далі «черговий період»). Процентна ставка - фіксована незмінна у розмірі 1,35 % за 1 день користування кредитом, що застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшений в односторонньому порядку. Проценти розраховуються шляхом множення кредиту/ залишку кредиту на кількість днів користування ним та на процентну ставку у відповідному періоді. Позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами за період строку кредитування, тобто з 04.12.2023 по 31.12.2023 у розмірі 1, 35 % за 1 день користування кредитом, тобто по 81 грн (1,35 % від 6000 грн) за кожен день користуванням ним. Зазначене також стверджується наданою карткою субконто (а.с. 29). Після спливу строку кредитування внаслідок його закінчення, визначеного у договорі, кредитодавцем не нараховувалися передбачені кредитним договором проценти за користування ним. З урахуванням наведеного, сума заборгованості за процентами, що підлягає стягненню за період дії договору становить 2267,96 грн. Комісія, пов`язана з наданням кредиту (плата за надання) становить згідно умов договору 15 % від суми кредиту та дорівнює 900 грн (15 % від суми кредиту 6000 грн). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом (ст. 204 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 по справі № 2-383/2010 зроблений висновок, що ст.204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину про те, що вчинений правочин вважається правомірним, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ст. 639 ЦК України). Електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», далі - Закон). Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України, іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному ст. 12 Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.ч. 7, 12 ст.11 Закону). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1054 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (ст. 530 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст. ст.\~15,\~16 ЦК України\~передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (ст.ст.\~12,\~13, 81 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, що мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 по справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі № 235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог. З урахуванням зазначеного, судом установлені порушення відповідачем умов договору шляхом неналежного виконання взятих на себе зобов`язань. Під час розгляду справи, судом забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості (ст. 129 Конституції України). З урахуванням наведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ч. 1\~ст.141 ЦПК України\~\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю (п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»). Якщо сторону, на користь якої ухвалене рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, відповідач є особою з інвалідністю 2-ї групи згідно посвідчення (а.с. 94) та звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», сплачений позивачем 2422,40 грн судовий збір за подання позову до суду не підлягає розподілу між сторонами.

Outcome: approved