Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

короткий зміст позовних вимог. 20.10.2025 до Погребищенського районного суду Вінницької області через систему «Електронний суд» надійшов позов ТОВ «ФК «ЕЙС» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги аргументує тим, що 21.07.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №00-9865978,за яким ТОВ «МАКС КРЕДИТ» надав кредит в розмірі 6 500 грн, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит до 16.07.2025 та сплатити проценти за користування ним. У зв`язку з тим, що відповідач не виконав грошові зобов`язання, у нього виник борг по поверненню кредиту в розмірі 20 526,79 грн, що складається з: - 5 948,85 грн - заборгованість по тілу кредиту; - 14 577,94 грн - заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом. 20.01.2025 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та позивачем укладено Договір факторингу №20012025-МК/Ейс, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №00-9626874 від 21.07.2024. Представник позивача просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №00-9626874 від 21.07.2024 у розмірі 20 526,79 грн, що складається з: -5 948,85 грн - заборгованість по тілу кредиту, 14 577,94 грн - заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом. Також представник позивача просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. Аргументи учасників справи та позиція суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви міститься його прохання про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 4, на звороті). Відповідач повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином в силу пункту 3 ч.8 ст 128 ЦПК України, де зазначено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (а.с. 77-80). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов не подав, причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення судового засідання не надіслав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2025 справу передано на розгляд судді Гуцолу М.П (а.с. 60). Ухвалою суду від 21.10.2025 відкрито провадження у справі, призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін (а.с. 62). Окрім цього, витребувано у Банка-емітента АТ КБ "ПРИВАТ БАНК" інформацію: чи емітувалась на ім`я [PERSON] платіжна картка [NUMBER]; про факт зарахування коштів на картковий рахунок - маска картки [NUMBER] у період з 21.07.2024 по 26.07.2024 у сумі 6500,00 грн; чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я [PERSON] ; чи є/був номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за картковим рахунком маска картки [NUMBER] та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних [PERSON] . У разі підтвердження зарахування коштів [PERSON] на картковий рахунок маска картки [NUMBER] за період з 21.07.2024 по 26.07.2024 у сумі 6 500,00 грн витребувати інформацію у вигляді:первинних документів бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію. У випадку неможливості надати вищезгадані первинні документи, надатьи інші, прирівняні до них (довідки, листи, що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок- маска карти позичальника); повного номера рахунка маска картки [NUMBER] , що належить [PERSON] . У випадку , якщо номер телефону [NUMBER] не знаходиться в анкетних даних [PERSON] за платіжною карткою маска картки [NUMBER] , витребувати номери телефонів, що знаходяться/знаходились в анкетних даних [PERSON] за платіжною карткою маска картки [NUMBER] . У випадку, якщо картковий рахунок маска картки [NUMBER] , не належить позичальнику, витребувати інформацію щодо особи, якій належить картковий рахунок - маска картки [NUMBER] . 12.11.2025 справу знято з розгляду у зв`язку з плановими відключеннями електроенергії (а.с. 69). 18.11.2025 в порядку витребування доказів до суду надійшла інформація з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про те, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] , підтверджено фінансовий номер телефону за картковим рахунком та надано виписку по рахунку за період з 21.07.2024 по 26.07.2024 (а.с. 74-76). 02.12.2025 суд ухвалив проводити заочний розгляд за наявними матеріалами справи. Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Встановлено, що 21.07.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №00-9626874, шляхом використання електронного підпису одноразового ідентифікатору «59602», який був надісланий на номер мобільного телефону позичальника [NUMBER] (а.с.25-30). Згідно з п. 1.1 Договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію, а також виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сторони погодили, що сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) складає: 6 500 гривень; тип кредиту: кредитна лінія. Цільове призначення кредиту (мета отримання кредиту): на споживчі потреби. Строк дії кредитної лінії (строк кредитування): 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування (дата повернення кредиту) 16.07.2025 ( п. 1.2-1.3 Договору). У пунктах п. 1.7, 1.8 Договору обумовлено нарахування та плату позичальником кредитодавцю процентів за користування кредитом, встановлено проценту ставку. Пунктом 1.6. Договору передбачено, що кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 15,00% від суми кредиту, що складає: 975 грн. Згідно п. 2.8 Договору кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту: 21.07.2024. Сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 6 500 грн на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Окрім цього, в матеріалах справи наявні Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАКС КРЕДИТ», які затверджені наказом директора ТОВ «МАКС КРЕДИТ» №05-01/24 від 05.01.2024 (а. с. 20-24). Цього ж дня, відповідач підписав Паспорт споживчого кредиту, що містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, зокрема, основні умови кредитування, реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача (а. с. 18-19). 21.07.2024 на карту відповідача було перераховано кошти у сумі 6 500 грн, що підтверджується випискою за договором №б/н за період з 21.07.2024 по 26.07.2024, що надана АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 74-75). Із детального розрахунку заборгованості за Договором, складеного ТОВ «МАКС КРЕДИТ» станом на 20.01.2025 встановлено, що за боржником [PERSON] за період обліковується заборгованість у розмірі 20 526,79 грн, що складається з: 5 948,85 грн - заборгованість за основним зобов`язанням; 14 577,94 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а. с. 38-39). 20.01.2025 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та позивачем укладено Договір факторингу №20012025-МК/Ейс, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №00-9626874 від 21.07.2024 (а.с. 44-46). 20.01.2025 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЕЙС» підписано Акт приймання-передачі до Договору факторингу №20012025-МК/Ейс від 20.01.2025, яким клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників клієнта від 20.01.2025 ( а. с. 41). Відповідно до копії реєстру боржників за договором факторингу №20012025-МК/Ейс від 20.01.2025 до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 20 526,79 (а. с.42-43). Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 2 статті 639 ЦК України встановлено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Отже, як вбачається з вищевказаної Довідки про ідентифікацію, вищевказаний кредитний договір кредитний договір №00-9626874 від 21.07.2024 був підписаний [PERSON] шляхом накладення ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором 59602 (а.с. 17). Окрім цього, особисті дані відповідача [PERSON] містяться у вищевказаному Договорі кредитної лінії №00-9626874 від 21.07.2024. Положеннями ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Так, зміст договору відповідно до ст.628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором, здійсненого позивачем, за відповідачем рахується заборгованість в сумі 20 526,79 грн, що складається з: 5 948,85 грн - заборгованість за основним зобов`язанням; 14 577,94 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Відповідно до положень ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Відповідач в порушення вимог кредитного договору не здійснила своєчасну сплату визначених кредитним договором платежів, в результаті чого виникла заборгованість у сумі 20 526,79 грн, тому суд вважає, що заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у примусовому порядку, а відтак позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" слід задовольнити в повному обсязі, як обґрунтовані та доведені. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертиз. За правилами ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Оскільки позовні вимоги задоволено, то судовий збір у розмірі 2422,40 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч.1, 2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (частина 2 статті 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (частина 3 статті 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК України). У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 137 ЦПК України). В позовній заяві позивач також просив стягнути з відповідача, крім судового збору, 7000 грн витрат на професійну правничу допомогу, надавши відповідні докази таких витрат, зокрема: договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 (а.с. 35-36), додаткову угоду №25770857757 до договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025, акт прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2025 (а.с. 34, на звороті), протокол погодження вартості послуг (а.с. 36, на звороті). Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15. При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною. Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в розмірі 2 500 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 205, 207, 526, 530, 610-611, 617, 626, 628, 638-639, 1048-1049, 1054, ст.ст. 133, 137, 141, 247, 263-265, 273, 279, 280-281, 354 ЦПК України, суд,

Outcome: approved