Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами, посилаючись на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та відповідачкою [PERSON] 17 червня 2021 року було укладено договір № 3045469478; 21 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено договір № 6059094 та 30 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] , було укладено договір № 75988235. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідачці за умовами договору № 3045469478 від 17 червня 2021 року було надано грошові кошти у розмірі 13 788 грн, за умовами договору №6059094 від 21 січня 2022 року у розмірі 2 500 грн, за договором № 75988235 від 30 липня 2021 року у розмірі 2 000 грн, на умовах визначених зазначеним вище договорами, а [PERSON] в свою чергу зобов`язалася повернути кошти, сплатити узгоджені сторонами проценти за користування коштами на умовах та в терміни, що визначені договорами. На підставі договорів факторингу позивач набув права вимоги до відповідачки за зазначеними вище договорами. Оскільки відповідачка не виконала зобов`язання за договорами, за нею обліковується заборгованість у загальному розмірі 30 690 грн 63 коп., яка: за договором № 3045469478 від 17 червня 2021 року становить 19 287 грн 96 коп. та складається із заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 11 044 грн 51 коп., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 1 938 грн 15 коп. та заборгованості за комісіями 6 305 грн 30 коп.; за договором № 6059094 від 21 січня 2022 року становить 6 225 грн та складається із заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 2 500 грн, заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 3 000 грн та заборгованості за комісіями 725 грн; за договором № 75988235 від 30 липня 2021 року становить 5 177 грн 67 коп. та складається із заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 2 000 грн, заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 3 141 грн 07 коп., інфляційних збитків 32 грн та нарахованих 3 % річних у розмірі 4 грн 60 коп. Враховуючи викладене вище, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» просить суд стягнути з відповідачки на свою користь 30 690 грн 63 коп. заборгованості за договорами та судові витрати, зокрема 2 422 грн 40 коп. - сплаченого судового збору та 13 000 грн - витрат на правову допомогу. В судове засідання представник позивача не з`явився. За змістом позовної заяви заявлені вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити і справу розглянути у відсутності представника. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судове засідання не прибула, однак спрямувала до суду відзив на позов, у якому позовні вимоги визнала частково, а саме в частині стягнення тіла кредитів та процентів; розподіл судових витрат просила здійснити прямопропорційно до задоволених вимог та зменшити витрати на правову допомогу до 3 000 грн, оскільки заявлена до стягнення позивачем сума витрат на правничу допомогу необґрунтовано завищена. Розгляд справи просила проводити за її відсутності. У відповіді на відзив представник позивача просив позов задовольнити у повному обсязі з підтав викладених у позовній заяві та у відповіді на відзив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Суд установив, що 17 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3045469478, за умовами якого загальний розмір кредиту складає 13 788 грн, строком на 24 місяці зі сплатою процентів за користування коштами, комісії узгодженими цим договором. Паспорт кредиту та заява-анкета на отримання послуг складають невід`ємну частину цього договору. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» виконало свої зобов`язання, перерахувавши [PERSON] кредитні кошти в зазначеному у договорі розмірі. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3045469478 від 17 червня 2021 року заборгованість [PERSON] складає 19 287 грн 96 коп., з яких 11 044 грн 51 коп. заборгованість за основим зобов`язанням (тілом кредиту), 1 938 грн 15 коп. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 6 305 грн 30 коп. заборгованості за комісіями. 20 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ ПОСЛУГ» та Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» було укладено договір факторингу № 200921, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ ПОСЛУГ» передало (відступило) Акціонерному товариству «ТАСКОМБАНК» право вимоги відносно боржників Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ ПОСЛУГ», у тому числі відносно відповідачки. 20 вересня 2021 року між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір факторингу №НІ/11/13-Ф, за умовами якого Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» передало (відступило) Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги відносно боржників Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», у тому числі відносно відповідачки. 18 лютого 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКЦ ЦЕНТР» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено договір факторингу № 18-02/25, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» передало (відступило) Товариству з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» право вимоги відносно боржників Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», у тому числі відносно відповідачки. Згідно Витягу з Додатку № 3 до договору факторингу № 18-02/25 від 18 лютого 2025 року (Реєстр боржників) Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило факторові - Товариству з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» право вимоги заборгованостей до боржників, зокрема до боржника [PERSON] (порядковий номер реєстру 4942) на загальну суму 19 287 грн 96 коп. 21 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 6059094, за умовами якого загальний розмір кредиту складає 2 500 грн, строком на 15 днів з 21 січня 2022 року по 5 лютого 2022 року, зі сплатою процентів за користування коштами, комісії узгодженими цим договором. Паспорт споживчого кредиту та анкета-заява на кредит складають невід`ємну частину цього договору. Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» виконало свої зобов`язання, перерахувавши [PERSON] кредитні кошти у розмірі 2 500 грн. 26 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено договір факторингу № 26-07/2024, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» передало (відступило) Товариству з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» право вимоги відносно боржників Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», у тому числі відносно відповідачки. Згідно Витягу з Додатку № 3 до договору факторингу № 26-07/2024 від 26 липня 2024 року (Реєстр боржників) Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» відступило факторові - Товариству з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» право вимоги заборгованостей до боржників, зокрема до боржника [PERSON] (порядковий номер реєстру 7351) на загальну суму 6 225 грн. 30 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір позики № 75988235, за умовами якого загальний розмір позики складає 2 000 грн, строком на 30 днів, зі сплатою процентів за користування коштами, комісії узгодженими цим договором. Умови вказаного договору регулюються Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною договору. Товариство з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» виконало свої зобов`язання, перерахувавши [PERSON] кредитні кошти у розмірі 2 000 грн. 27 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 27/01/2022, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передало (відступило) Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги відносно боржників Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», у тому числі відносно відповідачки. 10 березня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір факторингу № 10-03/2023/01, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» передало (відступило) Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги відносно боржників Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», у тому числі відносно відповідачки. 18 лютого 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКЦ ЦЕНТР» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено договір факторингу № 18-02/25, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» передало (відступило) Товариству з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» право вимоги відносно боржників Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», у тому числі відносно відповідачки. Згідно Витягу з Додатку № 3 до договору факторингу № 18-02/25 від 18 лютого 2025 року (Реєстр боржників) Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило факторові - Товариству з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» право вимоги заборгованостей до боржників, зокрема до боржника [PERSON] (порядковий номер реєстру 1787) на загальну суму 5 177 грн 67 коп. Суд установив, що згадані вище договори підписані відповідачкою як власноручно так і з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що передбачено положеннями Закону України «Про електронну комерцію». [PERSON] будучи обізнаною з умовами кредитування, свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню за тілом кредиту та відсотками на користь позивача, який набув право вимоги первинного кредитора згідно з договором факторингу. Частина першта статті 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (частина друга статті 15 Цивільного кодексу України). Так, за приписами статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статтей 1054, 1055 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно за статтями 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Відповідно до частини першої статті 80 Цивільного процесуального кодексу України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Із матеріалів справи встановлено, що первісні кредитори і [PERSON] у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитних договорів, зокрема, щодо розміру кредитів, порядку їх надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, підстав сплати комісії, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо. [PERSON] у порушення умов договорів не повернула кредитні кошти, не сплатила проценти в установлений договорами строки, а тому первісні кредитори обґрунтовано нарахували заборгованість. Надалі первісні кредитори відступили права вимоги до відповідачки позивачеві. З наведенного вище слідує, що стягненню з відповідачки на користь позивача за договорами підлягають до стягнення тіло кредиту та проценти нараховані за користування цими коштами. Всього до стягнення з відповідачки на користь позивача за договором № 3045469478 від 17 червня 2021 року у розмірі 12 982 грн 66 коп., за договором № 6059094 від 21 січня 2022 року у розмірі 5 500 грн, за договором № 75988235 від 30 липня 2021 року у розмірі 5 177 (грн 67 коп. Загальна сума до стягнення становить 23 660 грн 33 коп. За приписами частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд зазначає, що надані представником позивача докази на підтвердження сплати судового збору підлягають до задоволення пропорційно до задоволених вимог, а саме у розмірі 1 867 грн 50 коп. (77,09 %). Щодо стягнення з відповідачки на користь позивача понесених витрат на правову допомогу у розмірі 13 000 грн суд зазначає наступне. Відповідачка у відзиві на позов заперечувала щодо стягнення з неї витрат на правничу допомогу в сумі 13 000 грн, посилаючись на те, що ця сума не співмірна зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачеві та просила зменшити такі витрати до 3 000 грн. Суд частково погоджується із таким твердженням відповідачки. Так, згідно зі статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частин другої, третьої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною четвертою статті 137 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), «Двойних проти України» (Заява №72277/01), «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у рішенні в справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. На ці ж обставини та критерії посилається Верховний Суд у справі № 756/2114/17 від 13 лютого 2019 року, зменшивши розмір судових витрат, зважаючи на те, що заявлений розмір був неспівмірний зі складністю справи. Враховуючи предмет позову, складність та обсяг самої справи, співмірність складності справи із наданими адвокатом послуг, враховуючи часткове задоволення позову, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача 4 000 грн правової допомоги.На підставі викладеного,

Outcome: partial