Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

04 квітня 2024 року представник позивача адвокат Мороз Л.О., яка діє в інтересах [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: виділити [PERSON] , [INFO] , в натурі частку земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,7623 га (кадастровий номер 5924187600:03:001:0013) та площею 0,5769 га (кадастровий номер 5924187600:03:001:0647), які розташовані на території Погожокриницької сільської ради Роменського району Сумської області, та припинити право спільної часткової власності на дані земельні ділянки. В обґрунтування позову вказано, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємцями на все майно померлого батька за законом у рівних частках стали діти [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, позивач є власником: - 1/2 частки земельної ділянки площею 4,7623 га (кадастровий номер 5924187600:03:001:0013) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Погожокриницької сільської ради Роменського району Сумської області. Земельна ділянка належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Білашенко Л.В. 22.07.2016 року у реєстрі за № 1971;- 1/2 частки земельної ділянки площею 0,5769 га (кадастровий номер 5924187600:03:001:0647) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Погожокриницької сільської ради Роменського району Сумської області. Земельна ділянка належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Білашенко Л.В. 22.07.2016 року у реєстрі за № 1973. Відповідно 1/2 часток зазначених ділянок належать відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом посвідчених приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Білашенко Л.В. 22.07.2016 року у реєстрі за № 1971, та № 1973 . Фактично порядок користування земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва складається таким чином, що позивач та відповідач мають намір відокремлено користуватися належним їм на праві спільної часткової власності майном, але домовитися добровільно про виділення в натурі належних позивачу часток земельних ділянок вона не може, тому виникла необхідність звернення з даним позовом з метою припинення права спільної часткової власності на земельні ділянки. Ухвалою суду від 09 травня 2024 року було постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 08 липня 2024 року по справі призначено земельно-технічну експертизу, провадження по справі зупинено. 19 листопада 2024 року провадження по справі відновлено у зв`язку з надходженням на адресу суду повідомлення про неможливість надання висновку № 654. Ухвалою суду від 10 січня 2025 року по справі постановлено провести земельно-технічну експертизу, провадження по справі зупинено. 02 липня 2025 року до суду надійшов висновок експерта № 263, у зв`язку з чим ухвалою суду від 28 липня 2025 року було відновлено провадження по справі. Ухвалою суду від 04 листопада 2025 року прийнято до розгляду заяву представника позивача про уточнення позовних вимог, підготовче провадження у справі закрито, призначено до розгляду в судовому засіданні. Представник позивача в заяві до суду позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, справу розглядати без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Заперечень проти позову чи клопотань про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходили. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, які наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню доданих правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, посвідчених приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Білашенко Л.В. 22.07.2016 року у реєстрі за №1971 та № 1973, [PERSON] та [PERSON] належить по 1/2 частки земельної ділянки площею 4,7623 га (кадастровий номер 5924187600:03:001:0013) та по 1/2 частки земельної ділянки площею 0,5769 га (кадастровий номер 5924187600:03:001:0647) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Погожокриницької сільської ради Роменського району Сумської області. Право власності на 1/2 частки вказаних земельних ділянкок за [PERSON] зареєстровано 22.07.2016 p., що підтверджується інформаційною довідкою від 26.7.2016 р. №64395886 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно довідок про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 04.04.2024 оціночна вартість земельних ділянок кадастровий номер 5924187600:03:001:0013 становить 47623 грн. та кадастровий номер 5924187600:03:001:0647 4522,35 грн. Як вбачається з висновку експерта № 263 від 19 червня 2025 року за результатами проведення судової земельної-технічної експертизи, в межах наданих матеріалів, встановлено, що поділ на дві рівні частини кожної земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,7623 га (кадастровий номер 5924187600:03:001:0013) та площею 0,5769 га (кадастровий номер 5924187600:03:001:0647), які розташовані на території Погожокриницької сільської ради Роменського району Сумської області, можливий. На розгляд суду запропоновано два варіанти поділу земельної ділянки з кадастровим номером 5924187600:03:001:0013, площею 4,7623 га, та один варіант поділу земельної ділянки з кадастровим номером 5924187600:03:001:0647, площею 0,5769 га. За варіантом 1 поділу земельної ділянки з кадастровим номером 5924187600:03:001:0013, площею 4,7623 га (Додаток 4), площі запропонованих земельних ділянок становлять: співвласник І - 2,3812 га (1/2); співвласник II - 2,3811 га (1/2). За варіантом 2 поділу земельної ділянки з кадастровим номером 5924187600:03:001:0013, площею 4,7623 га (Додаток 5), площі запропонованих земельних ділянок становлять: співвласник І - 2,3812 га (1/2); співвласник II - 2,3811 га (1/2). За варіантом поділу земельної ділянки з кадастровим номером 5924187600:03:001:0647, площею 0,5769 га (Додаток 6), площі запропонованих земельних ділянок становлять: співвласник І - 0,2884 га (1/2); співвласник II - 0,2885 га (1/2). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується верховенством права. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Суб`єктами права спільної власності на земельну ділянку можуть бути громадяни та юридичні особи, а також держава, територіальні громади. Частинами 3, 4 ст. 88 Земельного кодексу України встановлено, що учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Відповідно до ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ст. 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до частин 3, 4, 9 ст. 79-1 Земельного кодексу України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Частиною 10 ст.79-1 Земельного кодексу України передбачено, що державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Статтею 364 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Згідно статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 3ст. 367 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Також суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 23 квітня 2025 року у справі № 357/3145/20 щодо застосування приписів статей 364 і 367 ЦК України у схожих правовідносинах: За результатами розгляду справи Велика Палата ВС зазначила, що поділ спільного майна (ст. 367 ЦК України) відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні (ст. 364 ЦК України) тим, що в разі поділу майна кожному співвласнику виділяється майно в натурі і право спільної власності припиняється. Натомість у разі виділу частки зі спільного майна право спільної часткової власності припиняється лише для того учасника, якому ця частка виділяється в натурі, а для інших співвласників режим спільної часткової власності на решту майна зберігається. За наявності лише двох співвласників майна між ними проводиться поділ, оскільки при визначенні частки одного зі співвласників у натурі частка іншого визначається також і зміні надалі не підлягає. У такому випадку суд має зазначити розмір відокремлених частин колишнього спільного майна для обох сторін та визначити конкретні окремі об`єкти нерухомого майна, що утворилися в результаті його поділу й належать позивачеві та відповідачеві. За наявності трьох і більше співвласників майна при визначенні в судовому порядку частки в натурі одного з них (виділ частки) розмір часток інших співвласників (відповідачів) не визначається. Суд, застосовуючи приписи ст. 364 ЦК України, має виділити та зазначити у своєму рішенні індивідуально визначене майно позивача й залишити решту майна у спільній власності інших відповідачів. Як визначено п. 54 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 р. № 1127 для державної реєстрації права власності на майно, утворене у результаті поділу майна чи виділу в натурі частки з майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, що здійснює виділ у натурі частки, також подається договір про поділ спільного майна чи відповідно договір про виділ у натурі частки із спільного майна або рішення суду. Оцінивши докази, встановивши характер спірних правовідносин, з матеріалів справи вбачається, що сторони не дійшли згоди щодо спільного користування земельною ділянкою, а тому позивач не може вільно розпоряджатися своєю частиною, досягнути домовленостей щодо укладення та нотаріального посвідчення договору про поділ шляхом виділу в натурі частки нерухомого спільного майна та припинення на неї права спільної часткової власності не виявилось можливим, враховуючи висновок експерта та за наявності доказів, що такий поділ є технічно можливий, та враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, про необхідність задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Outcome: approved