Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 19.03.2021 між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладено кредитний договір № 5076389, згідно з умовами якого відповідач отримав 8000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачем не було внесено. Сума кредиту 8000,00 грн. Кредит надано загальним строком на 30 днів з 19.03.2021. Дата повернення кредиту 18.04.2021. 02.07.2021 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" було укладено договір відступлення права вимоги № 73-МЛ, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги, в тому числі, за кредитним договором № 5076389 від 19.03.2021, за яким ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло прав вимоги кредитора відносно відповідача. Станом на дату укладення договору відступлення права вимоги № 73-МЛ від 02.07.2021, сума заборгованості відповідача перед новим кредитором ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" за кредитним договором № 5076389 від 19.03.2021 становила 36480,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 8000,00 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків 27600,00 грн, прострочена заборгованість за комісією 880,00. Тому позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором № 5076389 від 19.03.2021 в розмірі 36480,00 грн, понесені судові витрати в розмірі 2422,40. Позовна заява подана 28.08.2025 в системі "Електронний суд" до Кременчуцького районного суду Полтавської області. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08.09.2025 вищевказану справу передано до Семенівського районного суду Полтавської області за територіальною підсудністю за зареєстрованим місцем проживання відповідачки [PERSON] . Ухвалою Семенівського району суду Полтавської області від 09.10.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Судове засідання призначено на 20.11.2025. 20.11.2025 судове засідання відкладено на 09.12.2025 за клопотанням відповідачки. Представник позивача ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, до суду не з`явився. Відповідно до позовної заяви просив розгляд даної справи проводити без його участі (а.с. 3зв). Відповідачка [PERSON] двічі належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення ухвали суду за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 57, 64). Відзиву або будь-яких інших документів на спростування доводів позивача не подала, у судове засідання 09.12.2025 не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, клопотань до суду не направила. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом вирішено здійснити заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 19.03.2021 між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладено кредитний договір № 5076389, згідно з умовами якого відповідачка отримала 8000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом, інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачкою не було внесено. Сума кредиту 8000,00 грн. Кредит надано загальним строком на 30 днів з 19.03.2021. Дата повернення кредиту 18.04.2021. Загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника складають 4480,00 грн в грошовому виразі та 681,00 % річних у процентному значенні. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 12480,00 грн. Комісія за надання кредиту 880,00 грн, яка нараховується за ставкою 11,00 % від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом 3600,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Продовження строку кредитування може відбуватися на пільгових або стандартних умовах. Пролонгація на пільгових умовах можлива за умови вчинення дій, передбачених розділом 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, в тому числі сплати комісії за управління та обслуговування кредиту та певної частки заборгованості по кредиту. Відповідно до умов договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням усіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитором за кредитом (тілом кредиту). Пролонгація у такий спосіб здійснюється на стандартних (базових) умовах (а.с. 5-8, 9, 10). Згідно довідки ТОВ «Мілоан» [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено договір про споживчий кредит № 5076389 від 19.03.2021, ідентифікована ТОВ «Мілоан»: одноразовий ідентифікатор L18823, дата відправки 19.03.2021 10:02, номер телефону [NUMBER] (а.с. 10 зв.ст.). Згідно платіжного доручення № 41902698 від 2021-03-19 ТОВ «Мілоан» перерахувало отримувачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 8000,00 грн (а.с. 12). Відповідачка умови договору не виконала, кошти не повернула, відсотки та інші платежі, передбачені договором не сплатила, що підтверджується відомостями про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №5076309 ТОВ «Мілоан» (а.с.12зв.-13). Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується пунктом 3 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у строк встановлений договором. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині 1 статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (стаття 510 ЦК України). Згідно положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладення електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини інших електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. За статтею 3 Закону України "Про електрону комерцію" електронний договір є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформленою в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України "Про електрону комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини 5 статті 11 Закону України "Про електрону комерцію", пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електрону комерцію", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електрону комерцію"). Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Положеннями статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачкою в свою чергу жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано. Судом враховано, що ТОВ "Мілоан" свої зобов`язання перед [PERSON] за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідачка за вказаним кредитним договором зобов`язань належним чином не виконала, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість у загальній сумі 36480,00 грн, з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту 8000,00 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків 27600,00 грн, прострочена заборгованість за комісією 880,00. Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 02.07.2021 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" було укладено договір відступлення права вимоги № 73-МЛ, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги, в тому числі, за кредитним договором № 5076389 від 19.03.2021, за яким ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло прав вимоги кредитора відносно відповідача в розмірі 36480,00 грн, з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту 8000,00 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків 27600,00 грн, прострочена заборгованість за комісією 880,00 (а.с.14-18, 19-23, 24). 15.07.2025 ТОВ "ФК «Кредит-Капітал» на адресу відповідача направлена претензія, якою повідомлено про укладення договору відступлення прав вимоги № 73-МЛ між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» зобов`язано сплатити заборгованість за кредитним договором № 5076389 від 19.03.2021 в розмірі 36480,00 грн протягом 3 днів. Заборгованість залишилась не сплаченою. (а.с. 24 зв. ст.). Доказів на спростування позовних вимог відповідачкою суду не надано, розрахунок заборгованості не спростовано. Враховуючи викладене, судом встановлено, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5076389 від 19.03.2021 в розмірі 36480,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідачки витрат на професійну правову допомогу у розмірі 8000,00 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3 ст. 141 ЦПК України). При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved