Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У березні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (далі - ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Позов мотивовано тим, що 04.02.2022 між товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Договір № 9201213 (далі - Договір). За умовами Договору сума кредиту становить 15\~000 гривень 00 копійок. Договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та доступний зокрема через сайт Кредитодавця та або мобільний додаток чи інші засоби. Відповідач здійснила дії, спрямовані на укладення договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору. 25.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено договір № 25-07/2024 відповідно до якого ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором № 9201213. Загальний розмір заборгованості з повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом за Договором № 9201213 від 04.02.2022, що підлягає стягненню з позичальника до розрахунку заборгованості, становить 15\~028,50 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 15\~000,00 грн, заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги 28,50 грн. Ураховуючи не виконання [PERSON] умов договору, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за Договором № 9201213 від 04.02.2022 у загальному розмірі 15\~028,50 грн, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2\~422,40 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9\~000,00 грн. Стислий виклад заперечень відповідача У поданому до суду через систему «Електронний суд» відзиві на позов представник відповідача адвокат Божнюк Д.Ю. у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» просила відмовити. Заперечення по суті вимог мотивувала тим, що у анкеті-заяві та кредитному договорі не було зазначено картковий рахунок, на який здійснювався переказ коштів. Також позивачем не надано повних реквізитів платіжної картки та підтвердження її належності відповідачу. При цьому, у жодному із наданих додатків до позовної заяви не можливо ідентифікувати сам номер платіжної картки. Квитанція про перерахування суми кредиту, яка складена ТОВ «МІЛОАН», не може бути належним та допустимим доказом, а розрахунок заборгованості не містить відомостей про дійсне надходження коштів позичальнику. Відповідач кредитного договору № 9201213 від 04.02.2022 не укладала, коштів не отримувала та взагалі про його існування не знала. Позивачем не було надано доказів укладання договору саме з [PERSON] , проходження нею ідентифікації в особистому кабінеті на офіційному Веб-сайті ТОВ «МІЛОАН», а також відомостей про власника рахунку, на який здійснювався переказ коштів. Зауважувала, що згідно з кредитним договором та паспортом споживчого кредиту поверненню підлягало 15\~045 грн, з яких 15\~000 грн тіло кредиту, а 45 грн відсотки. Однак, у розрахунку заборгованості зазначено інші відсотки та сума боргу визначена у розмірі 15\~028,50 грн. Додані документи до позовної заяви не підписані та належним чином не посвідчені. Наголошувала на тому, що для здійснення факторингу необхідно отримувати ліцензію та бути включеним до Державного реєстру фінансових установ. Умовами договору № 9201213 кредитні кошти надавалися строком на 30 днів з 04.02.2022 до 06.03.2022. Проте згідно з доданим розрахунком заборгованості ТО «МІЛОАН» відсотки за користування кредитом нараховані за 23 дні, а саме до 28 лютого 2022 року. Потім відсотки були скореговані за 5 днів користування кредитом до 23 лютого 2022 року. Із цього слідує, що кредитні кошти були повернуті позичальником раніше визначеного строку, що підтверджується розрахунком заборгованості. Вважала, що заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу є завищеним. У відповіді на відзив представник позивача ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» зазначив, що 04.02.2022 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір № 9201213 шляхом заповнення останньою заявки на сайті з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на яку було перераховано грошові кошти. Факт ідентифікації відповідача підтверджується відповідною Довідкою. При цьому, будь-яких доказів того, що персональні дані [PERSON] були використані для укладення Договору від її імені відповідачем не надані. Таким чином, між первісним кредитором та відповідачем укладено електронний кредитний договір, адже без отримання нею листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між сторонами не був би укладений. З урахуванням того, що ТОВ «МІЛОАН» не є банківською установою, перерахуванням грошових коштів було проведено АТ КБ «Приватбанк», що підтверджується наданою квитанцією. Відсотки за кредитним договором нараховувалися в межах строку кредитування, погодженого сторонами. Зауважувала, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягає розподілу між сторонами. Враховуючи наведене, позовні вимоги ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» просив задовольнити в повному обсязі. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 31.03.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді від 21.07.2025 за клопотанням представника позивача витребувано докази, що містять банківську таємницю. У судове засідання представник позивача ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Її представник адвокат Божнюк Д.Ю. у судовому засіданні у задоволенні позову просила відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Додала, що паспорт споживчого кредмту не підписаний, відсутня інформація призупинення нарахування відсотків, а витрати на правову допомогу є значно завищеними, і достатньою є сума в розмірі 1000 грн. Заслухавши представника відповідача та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до вказаних правовідносин, суд дійшов таких висновків. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 04.02.2022 між товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 9201213. Згідно з п. 1.1. зазначеного Договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2-1.7 Договору сума кредиту становить 15\~000,00 грн. Кредит надається строком на 30 днів з 04.02.2022. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 06.03.2022. Загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 45,00 грн в грошовому виразі та 4,00 відсотки річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у пунктах 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом становить 15\~045,00 грн. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, зазначений в п. 1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. Відсотки за користування кредитом: 45,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процента ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені пунктами 2.2, 2.3 цього Договору. Аналогічна інформація міститься в анкеті-заяві на кредит № 9201213 від 04 лютого 2022 року, де серед іншого також зазначені надані позичальником: згода, процес оформлення та розгляду заяви № 9201213, прийняті рішення за заявою №9201213 та погоджені умови кредитування за заявою № 9201213. Відповідно до п. 2.1 Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно з п. 3.3.2 Договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим Договором у порядку, строки та терміни передбачені пунктами 1.1.-1.6. та п. 2.4. цього Договору. Пунктом 6.1 Договору визначено, що цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством з електронним повідомленням на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт товариства, мобільний додаток або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277. Після укладення цей Кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству (п. 6.2 Договору). Згідно з п. 6.4 Договору укладення товариством кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Відповідно до п. 6.5 Договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Додатком № 1 до вищевказаного договору сторони погодили графік платежів. Згідно із квитанцією LIQ PAY № 1905014806, 04.02.2022 було здійснено переказ коштів у розмірі 15\~000,00 грн, призначення: кошти за договором № 9201213. Як вбачається з відомостей про щоденні нарахування та погашення за Кредитним договором № 9201213, складеними ТОВ «МІЛОАН», заборгованість відповідача 15\~028,50 грн, яка складається із: заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) в розмірі 15\~000,00 грн, заборгованості за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги в розмірі 28,50 грн. Норми права, які були застосовані судом Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 ст.\~638\~ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 ст.\~1054\~ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За вимогами ст.\~526\~ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. Згідно зі ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.\~536\~ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. За ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611\~ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. З матеріалів справи вбачається, що спірний договір є електронним, а особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені ЗУ «Про електронну комерцію». Крім того, факт укладення кредитного договору в електронній формі відповідач не заперечує. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~3\~ЗУ «Про\~електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, зазначеним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст.\~11\~ЗУ «Про\~електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»). Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20. Мотивована оцінка та висновки суду Надавши оцінку аргументам позивача, суд зауважує, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму, а договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Із копії наявного у матеріалах справи кредитного Договору вбачається, що [PERSON] як позичальник за кредитним договором, ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця, надавши останньому персональні дані, а саме: ПІБ, РНОКПП, дані паспорта, місце проживання, номер телефону, електронну пошту, рахунок (номера банківської картки), необхідні для укладення договору та формування одноразового ідентифікатора. Анкета-заява на кредит також містить інформацію про процес оформлення та розгляду заяви, зокрема про такі дії: заповнення заяви, автоматичну перевірку, перевірку у базі кредитних історій, скоринг, перевірку у базі кредитних історій, обробку, підписання договору. Відповідач через особистий кабінет на веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» подала заявку на отримання кредиту за умовами та підтвердила умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на зазначений нею у заяві номер телефону одноразовий ідентифікатор, який відповідач використав для підтвердження підписання договору. [PERSON] як позичальник шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора, прийняла публічну пропозицію (оферту) та підписала кредитний договір (здійснила акцепт пропозиції товариства), тобто такий договір вважається укладеним згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» та, відповідно, сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Без здійснення зазначених дій відповідачем кредитний договір не був би укладений. Відповідно до даних, які містяться у довідці про ідентифікацію, [PERSON] , з якою укладено договір № 9201213 від 04.02.2022 ідентифікований ТОВ «МІЛОАН». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор U49729, час відправки ідентифікатора позичальнику 04.02.2022. Таким чином, без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету зазначений кредитний договір не був би укладений. Також, суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні докази щодо наявності фактів неправомірного заволодіння та використання Кредитодавцем персональними даними відповідача, вибуття з володіння останнього паспорта, РНОКПП, телефону. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що кредитний договір № 9201213 від 04.02.2022 укладений в електронній формі саме з [PERSON] шляхом підписання його останньою за допомогою одноразового ідентифікатора, відповідав внутрішній волі сторін та був спрямований на набуття сторонами цивільних прав та обов`язків. Кредитний договір недійсним в судовому порядку не визнавався, а відтак такий є дійсним, і відповідно до статті 629 ЦК України підлягає обов`язковому виконанню його сторонами. Відповідач взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором порушила, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем як правонаступником Кредитодавця. Сума заборгованості за договором становить 15\~028,50 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 15\~000,00 грн, заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги - 28,50 грн. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Такий принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Отже, у справах про невиконання умов будь-яких договорів позивач має довести, що у відповідача є зобов`язання, яке ним не виконано, а відповідач, відповідно, що зобов`язання ним виконано відповідно до умов договору або не виконано не з його вини. Щодо доказів перерахування відповідачу кредитних коштів у сумі 15\~000,00 грн, суд зазначає таке. Відповідно до інформації, наданої 28.07.2025 АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» на виконання ухвали суду про витребування доказів, на ім`я [PERSON] випущено банківську картку № [NUMBER] до рахунку [NUMBER] у гривні. В результаті аналізу операцій, здійснених за карткою зазначеного рахунку за період із 04.02.2022 до 04.03.2022 була виявлена операція щодо надходження грошових коштів у сумі 15\~000 грн через сервіс іншого банку, що також підтверджується випискою з рахунку. За таких обставин, доводи представника відповідача про недоведеність належними доказами перерахування коштів згідно з договором, до уваги прийматися не можуть. Статтею 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні. За однією з таких підстав кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передавання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Крім того, статтею 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним Договором або законом. Згідно з наявними у справі доказами 25.07.2024 було укладено договір № 25-07/2024, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 9201213. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина 1 статті 1077 ЦК України). Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Враховуючи наведені положення закону та зміст долучених позивачем договорів факторингу, реєстрів боржників, суд дійшов переконання, що позивач належними та допустимими доказами довів, що набув право вимоги до відповідача за договором №\~9201213 від 04.02.2022. Таким чином позивач як кредитор у зобов`язанні має право на задоволення вимог до боржника [PERSON] . Суд бере до уваги, що відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання та згідно з матеріалами справи має заборгованість перед ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», яке є правонаступником кредитодавця. Враховуючи викладене, оскільки відповідач не надала доказів повернення кредиту, так само як і альтернативного розрахунку заборгованості, суд доходить висновку про необхідність стягнення з останньої на користь позивача заборгованості за Договором про споживчий кредит № 9201213 від 04.02.2022 у загальному розмірі 15\~028,50 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) становить 15\~000,00 грн, заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги становить 28,50 грн За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до [PERSON] про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судовий збір Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2\~422,40 грн, а тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України. Щодо стягнення витрат на правову допомогу Згідно з частин 2, 3 ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучені такі докази: правнича допомога позивачу надавалася на підставі договору про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024 адвокатом адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» згідно з заявкою на надання юридичної допомоги № 356 від 01.02.2025. Відповідно до витягу з Акту № 5 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025 між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та АО «Лігал Ассістанс» погоджено надання правових послуг: надання усної консультації з вивченням документів 2 год вартістю 3\~000 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 2 год вартістю 6\~000 грн. Всього 9\~000 грн. У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Судом встановлено, що сума витрат відповідно до акту про надання юридичної допомоги становить 9\~000 гривень, однак беручи до уваги заперечення представника відповідача щодо заявленої суми до стягнення, складність справи, об`єм позовної заяви, суд вважає заявлені витрати на правову допомогу завищеними. З урахуванням складності справи та виконаних робіт адвокатом, суд дійшов висновку про зменшення витрат на правничу допомогу до суми 3\~000 гривень, яка відповідає розумному розміру.

Outcome: approved