Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

Позивачка звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, оскільки у сторін протилежні погляди на сімейне життя, почуття між ними зникли, в сім`ї відсутнє порозуміння. З 2024 року шлюбні відносини та ведення спільного господарства між позивачкою та відповідачем припинені, а відтак позивачка змушена звертатись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 01.09.2025 було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні. 26.05.2025 року відповідачем подано клопотання про надання строку на примирення. Ухвалою судді від 15.10.2025 року було зупинено провадження у справі та надано подружжю строк для примирення протягом одного місяця. Ухвалою судді від 17.11.2025 року було поновлено провадження у справі та призначено судове засідання. Позивачка подала до суду письмову заяву, згідно з якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення рішення не заперечує. Відповідач подав до суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти ухвалення рішення не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом положень ч. 2 ст. 36 та ст. 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що між сторонами 14.09.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва (а/з №933), що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей, сина - [PERSON] , [INFO] (а/з № 645) та доньку - [PERSON] , [INFO] (а/з №3819), що підтверджується копіями свідоцтва про народження дітей. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчить викладене позивачкою в заяві, сторони не ведуть спільного господарства та припинили шлюбно-сімейні відносини з 2024 року. Відповідач подав суду заяву, в якій зазначив про визнання позовних вимог. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved