Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» (далі - позивач, ТОВ «ФК «Брайт-К») звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» (далі - третя особа, АК «Креді Агріколь Банк»), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 25.06.2021 року № 1/4140844 в розмірі 113 709, 67 грн. та витрати з оплати судового збору. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.06.2021 року між АК «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1/4140844, відповідно до якого останній отримав кредитні кошти на споживчі цілі у розмірі 50 000,00 гривень строком на 60 місяців - з 25.06.2021 року до 24.06.2026 року. Банк виконав свої обов`язки за кредитним договором від 25.06.2021 року № 1/4140844 належним чином, що підтверджується випискою за позичковим рахунком Позичальника. Відповідач на порушення умов кредитного договору не здійснює повернення кредиту згідно Графіку платежів за кредитом (Додаток № 1 до Кредитного договору, що є його невід`ємною частиною). 05 серпня 2021 року між АК «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» був укладений договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами, за умовами якого відбулося відступлення прав вимоги, в тому числі, за кредитним договором від 25.06.2021 року №1/4140844, що був укладений між АК «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] . Відповідно до договору відступлення ТОВ «ФК «Брайт-К» набуло прав кредитора до [PERSON] за вказаним кредитним договором. У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором 09 квітня 2024 року відповідачу було направлено вимогу за вих. № 3842 про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії. Пунктом 2.3.6. Правил надання споживчого кредиту (далі - Правила) встановлено, якщо позичальник протягом 31 дня з моменту направлення йому письмової вимоги Банком не виконає вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентами, комісіями, штрафними санкціями, банк вправі розпочати процедуру примусового стягнення боргу, включаючи звернення до суду за стягненням на кошти та/або майно позичальника в порядку, передбаченому законодавством України. Зазначену вимогу позичальник також проігнорував та її вимоги не виконав. На дату відступлення (18.01.2022 року) заборгованість за кредитним договором становила 58 920,67 гривень, яка складалась з: строкової заборгованості за тілом кредиту - 46 505,38 гривень; простроченої заборгованості за тілом кредиту - 2 357,56 гривень; заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом - 488,13 гривень; заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом - 2 444,60 гривень; заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості - 1 425,00 гривень; простроченої заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості - 5 700,00 гривень. За період із 19.01.2022 року до 09.04.2024 року було нараховано: проценти за користування кредитом - 16 314,00 гривень; комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 38 475,00 гривень. За період із 19.01.2022 року до 09.04.2024 року боржник добровільно платежі не сплатив. Загальна заборгованість відповідача за кредитним договором відповідно до розрахунків заборгованості за кредитним договором від 25.06.2021 року №1/4140844 становить 113 709,67 гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 48 862,94 гривень; заборгованості за процентами за користування кредитом - 19 246,73 гривень; заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості - 45 600,00 гривень. Відповідач шляхом підписання кредитного договору підтвердив, що умови договору йому зрозумілі, з тарифами банку ознайомлений і згодний. Відповідачу було зрозуміло, які послуги включає обслуговування кредитної заборгованості згідно п. 1.4.2. кредитного договору, а перелік цих послуг значно більший за перелік безоплатної інформації, яка на вимогу відповідача повинна надаватися відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Посилаючись на наведене, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.03.2024 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 14.08.2024 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.08.2024 року відкладено розгляд справи до 19.11.2024 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.11.2024 року відкладено розгляд справи до 05.03.2025 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.03.2025 року відкладено розгляд справи до 20.05.2025 року. 15.03.2025 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає про необґрунтованість вимог позивача та відсутність доказів, які підтверджують факт видачі йому грошових коштів. Ухвалою Печерського районного суду від 0.05.2025 року в задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів у цій цивільній справі відмовлено. Протокольною ухвалою Печерського районного суду від 20.05.2025 року відкладено розгляд справи до 09.09.2025 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду від 09.09.2025 року відкладено розгляд справи до 09.12.2025 року. 24.11.2025 року від відповідача надійшов відзив, в якому останній вказує, що позивач не довів факт видачі йому кредитних кошів, не надав доказів отримання ним інформаційного листа відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». 01.12.2025 року та 03.12.2025 року представник ТОВ «ФК «Брайт-К» - Кононов І.К. подав до суду відповіді на відзив, які просив урахувати при розгляді справи. Виписки по особових рахунках позичальника підтверджують як суму кредиту, так і заборгованість за ним. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу без його участі та позов задовольнити. Відповідач у поданій до суду заяві просив справу розглянути за його відсутності та відмовити у задоволенні позову. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Суд установив, що 25 червня 2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1/4140844. Пунктом 1.1 договору передбачено, що банк надає позичальнику кредит у сумі 50 000,00 грн. строком на 60 місяців - з 25 червня 2021 року до 24 червня 2026 року (включно). Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за цим договором щомісячно в число місяця визначене графіком платежів по кредиту. Пунктом 1.2 договору передбачено, що кредит надається на споживчі потреби. Відповідно до пункту 1.4 за користування кредитом позичальник сплачує: 1.4.1 - процентну винагороду (проценти) щомісячно, в розмірі 15,00 % річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за договором; 1.4.2 - комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,85% у місяць від суми кредиту. Пунктом 2.2 договору передбачено, що позичальник зобов`язаний сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків банку, щомісяця, в день повернення кредиту одночасно з погашенням заборгованості за кредитом (частиною кредиту) на рахунок погашення заборгованості. Сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів і комісії вдень повернення кредиту. У випадку, якщо день повернення кредиту є неробочим, позичальник зобов`язаний сплатити суму нарахованих процентів та платіж за кредитом у попередній робочий день. Пунктом 2.3 договору передбачено, що підписанням договору позичальник підтверджує, що він у письмовій формі у повному обсязі отримав від банку інформацію, визначену Законом України «Про споживче кредитування» та/або іншими нормативно-правовими актами, що регулюють це питання. Згідно з пунктом 3.1 договору у разі прострочення сплати строку поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісійною винагородою згідно умов договору, на суму простроченого платежу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, з урахування особливостей, визначених Законом України «Про споживче кредитування». АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» виконало свої обов`язки за кредитним договором від 25 червня 2021 року № 1/4140844 належним чином, що підтверджується випискою за позичковим рахунком відповідача. Відповідач належним чином не виконав узяті на себе зобов`язання за кредитним договором. Крім того, 05 серпня 2021 року між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «БРАЙТ-К» укладено Договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021. Згідно Додатку 1 від 14 лютого 2022 року до Договору про відступлення прав вимоги від 05 серпня 2021 року відбулось відступлення прав вимоги за кредитним договором від 25 червня 2021 року № 1/4140844, що був укладений між [PERSON] та АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК». Відповідно до Договору відступлення ТОВ «Фінансова компанія «БРАЙТ-К» набуло прав кредитора до [PERSON] за кредитним договором від 25 червня 2021 року № 1/4140844. У зв`язку з несплатою відповідачем чергового платежу по кредиту та/або процентам за користування кредитом та/або комісії протягом більш ніж 30 днів, на виконання п. 2.3.4. Правил надання споживчого кредиту 09 квітня 2024 року відповідачу було направлено вимогу за вих. № 3842 про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії.. Зазначену вимогу позивальник не виконав. Зважаючи на невиконання відповідачем зобов`язання стосовно повернення кредиту та ігнорування вищезазначеної вимоги, позивач вправі вимагати у позичальника дострокового повернення суми боргу за неналежне виконання умов кредитного договору в судовому порядку. За наданим банком суду розрахунком станом на 09.04.2024 року загальна заборгованість відповідача за кредитним договором від 25.06.2021 року №1/4140844 становить 113 709,67 гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 48 862,94 гривень; заборгованості за процентами за користування кредитом - 19 246,73 гривень; заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості - 45 600,00 гривень. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див., зокрема постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справа № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)). Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див. постанову Верховного Суду від 08 листопада 2023 року у справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23)). Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тобто, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). За змістом ст. 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За таких обставин, ТОВ «Фінансова компанія «БРАЙТ-К» стало правонаступником АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» у зобов`язаннях за кредитним договором від 25.06.2021 року №1/4140844. Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. З матеріалів справи вбачається, що відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором від 25.06.2021 року №1/4140844 та суд доходить висновків, що передана за правом вимоги до нового кредитора ТОВ «Фінансова компанія "БРАЙТ-К» заборгованість в розмірі 68 109,67 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 48 862,94 грн та заборгованості за процентами за користування кредитом - 19 246,73 грн, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості у сумі 45 600,00 грн, суд виходить із такого. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержания процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. У п. 1.4.2. кредитного договору від 25.06.2021 року №1/4140844 передбачено комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,85 % у місяць від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості під яким розуміється електронно інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності оплати платежів тощо. Між тим, умова договору про оплатність інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої статті 11 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічний за змістом висновок зроблений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, де чітко зазначено, що така умова є нікчемною. Верховний Суд неодноразово наголошував, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг, пов`язаних з обслуговуванням і поверненням кредиту, за які встановлена щомісячна комісія, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати таку плату є нікчемними. У цій справі позивач не надав доказів наявності та переліку послуг з обслуговування кредитної заборгованості та їх погодження зі споживачем. Враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (моніторинг заборгованості, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника щодо погашення заборгованості тощо), які за законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку, що положення п. 1.4.2 кредитного договору від 25.06.2021 року №1/4140844 є нікчемними. Суд зазначає, що хоча Закон і передбачає включення комісій до загальних витрат за споживчим кредитом, він також встановлює вимоги щодо прозорості та безоплатності певних послуг, зокрема надання інформації про стан заборгованості не частіше одного разу на місяць. Якщо умови договору обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими Законом України «Про споживче кредитування», вони є нікчемними. Отже включення плати за інформацію, яка має надаватися безоплатно, обмежує права споживача, тому суд не враховує посилання позивача на те, що Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати комісію за обслуговування кредиту. Щодо конклюдентних дій та принципу добросовісності: Доводи позивача про те, що відповідач, підписавши договір та здійснюючи платежі, підтвердив свою згоду та належне отримання послуг, не можуть бути підставою для задоволення позову. Нікчемний правочин є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio) і не створює юридичних наслідків. Навіть якщо сторони досягли згоди щодо всіх умов договору, це не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать імперативним законодавчим обмеженням. Посилання на доктрину venire contra factum proprium не може бути застосоване для легалізації нікчемного правочину. Верховний Суд у справі № 496/3134/19 зазначив, що у випадку нікчемності правочину суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині підтверджує чи спростовує обставину нікчемності, навіть якщо сторони цього не вимагають. Сплата комісії боржником протягом певного періоду не перетворює нікчемну умову на дійсну, оскільки нікчемність має абсолютний ефект і діє щодо всіх (erga omnes). Таким чином, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по комісії за обслуговування кредитної заборгованості у сумі 45 600,00 грн необхідно відмовити з підстав їх необґрунтованості, у зв`язку з чим вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 422,40 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial