Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

29 серпня 2025 року до Покровського районного суду міста Кривого Рогу вищезазначена позовна заява про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, на підставі ухвали Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2025 року, для розгляду за підсудністю. В обґрунтування позовних вимог представник позивача адвокат Пантелєєв С.П. зазначає, 3 липня 2025 року позивач отримав повідомлення з банку про те, що його рахунки заблоковані та із мобільного додатку «Дія» позивач дізнався, що приватним нотаріусом БРНО Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем 18 липня 2019 року було вчинено виконавчий напис №2515 про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» коштів в розмірі 37104,20 грн. Після цього позивач негайно звернувся до адвоката, в результаті чого було встановлено, що Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольгою Леонідівною було відкрито виконавче провадження за №59676969. Постановою вказаного приватного виконавця про арешт коштів боржника від 2.07.2025р. було накладено арешт на грошові кошти електронні гроші, які належать позивачу. Постановою вказаного приватного виконавця від 2.07.2025р. було визначено для позивача суму мінімальних витрат 367,88 грн. Постановою вказаного приватного виконавця від 2.07.2025р. позивачу було визначено розмір додаткових витрат виконавчого провадження у сумі 232,12 грн. Наведені факти підтверджуються вказаними постановами приватного виконавця Юхименко О.Л. Після отримання позивачем вказаних документів з урахуванням отримання можливості доступу до реєстру виконавчих проваджень (позивачу було надано ідентифікатор доступу до реєстру виконавчих проваджень) було встановлено, що приватний нотаріус БРНО Київської області Колейчик В.В. вчинив 18.07.2019р. виконавчий напис за №№2515 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт-Капітал» коштів в сумі 37104,20 грн. В подальшому постановою приватного виконавця Юхименко О.Л. від 28.05.2024р. було замінено вибулого стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», тобто на відповідача у даній справі. Ніякої заборгованості перед відповідачем, а також перед будь-якими іншими установами позивач не має. Можливо, дана заборгованість має статус такої, за якою сплинув строк позовної давності, оскільки, як пам`ятає позивач, приблизно десять років тому він отримував кредитну картку в якомусь банку (позивач навіть не пам`ятає, в якому), та за цим кредитом давно сплинув строк позовної давності, на застосуванні якого він наполягає. За таких обставин вбачається, що нотаріус не мав права вчиняти оскаржуваний виконавчий напис, адже відсутня безспірність заявлених вимог. Крім того, нотаріус вчинив виконавчий напис не на нотаріально засвідченому кредитному договорі, адже такого не мається взагалі. Ухвалою судді від 22 вересня 2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, роз`яснено учасникам їх права, порядок та строки подачі заяв по суті спору, роз`яснено право відповідача клопотати про розгляд справи з повідомленням сторін. Відповідач ТОВ «ДЕБТ ФОРС» про перебування у провадженні суду вказаної цивільної справи повідомлявся належним чином. 20 жовтня 2025 року представником відповідача до суду скеровано відзив на позовну заяву. Відповідно до відзиву зазначає, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, однак сам по собі цей факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. В обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознак безспірності вимог кредитора, за відсутності таких ознак нотаріус повинен був відмовити у здійсненні виконавчого напису. Просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову. Також представником відповідача скеровано до суду клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу, просить суд відмовити позивачу у стягненні судових витрат на правничу допомогу. Треті особи приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни про перебування у провадженні суду вказаної цивільної справи повідомлялись належним чином, правом подачі пояснень на позовну заяву не скористались. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Судом встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни 30 липня 2019 року відкрито виконавче провадження ВП № 59676969 з виконання виконавчого напису № 2515 від 18.07.2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості у розмірі 37104,20 грн. Згідно з постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. від 28.05.2024 року у виконавчому провадженні № 59676969 замінено стягувача з ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на його правонаступника ТОВ «ДЕБТ ФОРС». Згідно з постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. від 02.07.2025 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 59676969 визначено для боржника [PERSON] загальну суму мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 232,12 грн. 02.07.2025 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. у виконавчому провадженні № 59676969 винесено постанову про арешт коштів боржника [PERSON] . Згідно ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом статей\~15,16ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~статті 18ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої\~статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі - Перелік). Згідно зі\~статтею 87Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.\~Статтею 88Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом розділом ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Для правильного застосування статей\~87,88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18). Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18). На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. У відповідності до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено\~статтею 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Встановлені судом обставини свідчать, що нотаріус, вчинивши виконавчий напис, дійшов висновку про належне оповіщення Позивача про існування заборгованості. До того ж, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених\~постановою Кабінетів Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса 18.07.2019 року, стосувався лиш нотаріально посвідчених договорів, і не міг застосуватись до договору нібито укладеного між позивачем та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172(надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до пункту 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, з огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Для застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат»\~суд перевіряє доводи боржника, зокрема, чи є заборгованість боржника перед стягувачем безспірною. Суд вважає, що в даному випадку при вчиненні виконавчого напису за № 2515 від 18.07.2019 року - приватний нотаріус не переконався у безспірності заборгованості боржника - позивача по справі, та порушив процедуру видачі виконавчого напису нотаріуса з огляду на наступне. Згідно висновків, викладених у постанові Верховного суду від 02 жовтня 2018 року у справі №910/18036/17, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Суд вважає встановленим, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник не мав безспірної заборгованості перед стягувачем. Зважаючи, що відповідачем ТОВ «ДЕБТ ФОРС» не спростовані позовні вимоги [PERSON] , виконавчий напис за № 2515 від 18.07.2019 року вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., щодо звернення стягнення на грошові кошти у сумі 37104,20 гривень з [PERSON] на користь ТОВ «ДЕБТ ФОРС» підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, на підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суд вважає, що з урахуванням складності справи, обсягу виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій при розгляді справи, зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. згідно з наявними у матеріалах справи квитанції, договору про надання правової (правничої) допомоги від 03.07.2025, акту приймання-передачі виконаних робіт від 09.07.2025 до договру про надання правової допомоги від 03.07.2025 є належним чином обґрунтованими, а відтак такими, що відповідають принципу співмірності. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд також виходить з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та складності), розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи. Враховуючи наведене, суд, відповідно до вимог ст.141, ст.142 ЦПК України, стягує з відповідача ТОВ "Дебт Форс" на користь [PERSON] 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, які підтверджуються документально. Позивачем згідно квитанції №7078-0755-5752-9785 від 09.07.2025 сплачено судовий збір за подання позову до суду в сумі 1211,20 грн. та квитанції №9159-3450-2409-4724 від 09.07.2025 сплачено судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в сумі 605,60 грн., які просив стягнути з відповідача на його користь. У ч.1 ст. 141 ЦПК Українизазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно зі ст.ст.\~133,\~141\~ч.6\~ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1816,80 грн. судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved