Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

12.08.2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований 22 квітня 1994 року Виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, актовий запис № 33. В обґрунтування позову зазначено, що з 22.04.1994 року позивачка перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Подружжя проживало разом до 2024 року, після чого припинили шлюбні відносини і на даний час мешкають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Позивачка вважає подальше збереження сім`ї неможливим та таким, що суперечить її інтересам, в зв`язку з чим просить розірвати шлюб. Протоколом автоматизовного розподілу судової справи між суддями від 12.08.2025 року справу розподілено в провадження судді Зміївського районного суду Харківської області І.Вельможної. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області І.Вельможної від 20.08.2025 року позовну заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників в судове засідання. На підставі розпорядження керівника апарату Зміївського районного суду Харківської області № 02-06/158 від 13.10.2025 протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено для розгляду справи суддю В.Філіп`єву. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області В.Філіп`євою від 03.11.2025 року цивільну справу прийнято до свого провадження. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Позивачка у поданій до суду заяві просить розглянути справу без її участі, підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Заперечень проти ухвалення по справі заочного рішення не висловила. Відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, повторно в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на позов не подав. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 03.12..2025 року на підставі статті 280 ЦПК України постановлено ухвалити заочне рішення по справі. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, додані до неї, судом встановлено, що: 22.04.1994 року між позивачкою та відповідачем укладений шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом\~Комсомольської селищної\~ради Зміївського\~району Харківської\~області,\~актовий запис\~№ 33, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб (повторне), серії [NUMBER] , виданим 12.08.2025 року (а. с. 5). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, Серія [NUMBER] від 20.05.2016, актовий запис про народження № 57 від 20.05.2016 року (а. с. 7). Як вбачається з позовної заяви, сторони проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримуються, в зв`язку з чим позивачка вважає подальше збереження сім`ї неможливим, а відповідач не надав жодних доказів на спростування вказаних відомостей, які викладені в позові. Дослідивши вище вказані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність та взаємний зв`язок, суд зазначає наступне: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 24 Сімейного кодексу України, крім іншого, визначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом № 11 (стаття 5), кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ч. 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до положень статті 110 цього Кодексу. За змістом статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 статті 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Досліджуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що подружні відносини між сторонами фактично припинені, примирення між подружжям неможливе, подальше спільне життя й збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Спір про поділ майна подружжя та визначення місця проживання сина відсутній. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки клопотань від дружини про зміну прізвища до суду не надходило, слід залишити сторонам прізвище без змін. Позивачкою вимога про стягнення судових витрат з відповідача не заявлена, в зв`язку з чим,

Outcome: approved