Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Нафтогаз України»\~звернулось до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. В\~обґрунтування позовних\~вимог позивач\~зазначає,\~що відповідачі є споживачами природного газу за адресою: [ADDRESS] та перебувають в договірних відносинах з ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України». [PERSON] в період з 13 квітня 2020 року по 03 травня 2023 року, з 05 квітня 2024 року по березень 2025 року було спожито природний газ на загальну суму 62356,12 грн., вартість якого залишилась не сплачена. [PERSON] в період з 04 травня 2023 року по 04 квітня 2024 було спожито природний газ на загальну суму 11648,88 грн., вартість якого залишилась не сплачена У зв`язку з вищевикладеним позивач просить стягнути на свою користь заборгованість за спожитий природний газ з [PERSON] у розмірі 62356,12 грн., з [PERSON] у розмірі 11648,88 грн., та понесені судові витрати у зв`язку з зверненням до суду в сумі 3028,00 грн. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 травня 2025 року було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 червня 2025 року задоволено частково клопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів та витребувано з АТ «Ощадбанк» інформацію про надходження у жовтні 2023 року на рахунок ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» суми в розмірі 1933,52 грн. та інформацію про платника даної суми. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 червня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про поновлення строку для подання відповіді відзив на позовну заяву. Поновлено представнику позивача строк для подання відповіді на відзив на позовну заяву та прийнято відповідь на відзив на позовну заяву в цивільній справі № 536/979/25. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 серпня 2025 року клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз України» задоволено та замінено первісного відповідача [PERSON] в частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 11 648,88 грн. за період з 04.05.2023 року по 05.04.2024 року на належного відповідача [PERSON] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення судових викликів за зареєстрованою\~у встановленому законом порядку\~адресою відповідачки, які були вручені відповідачці, тому,\~відповідно до п. 1 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України, в такому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачці належним чином.\~Відповідачка клопотання про розгляд справи у її відсутність до суду не подала, про причини неявки суд не повідомила. У встановлений судом строк відповідачка відзив на позовну заяву не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює проводити заочний розгляд справи, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна №361192204 від 09.01.2024 року та копії договору купівлі-продажу р.№644 від 05.04.2024 року(а.с.17-20, 21-23) вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу р.№742 від 13.04.2020 року [PERSON] належав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . 04.05.2023 року на підставі договору купівлі-продажу №620 даний житловий будинок набув у власність [PERSON] . В подальшому на підставі договору купівлі-продажу №644 від 05.04.2024 року [PERSON] придбала даний житловий будинок у [PERSON] . З 19 жовтня 2020 року Товариство здійснювало постачання природного газу на об`єкт споживача на підставі договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», а з 02 вересня 2021 року - на підставі договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є типовими та публічними, відповідно до якого споживач в свою чергу зобов`язаний своєчасно оплачувати товариству вартість спожитого природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договорами. [PERSON] приєдналася до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», що підтверджується копією заяви-приєднання за об`єктом, розташованим за адресою: [ADDRESS] від 09.04.2024 року (а.с. 16). ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» проведено розрахунок фінансового стану за особовим рахунком № [NUMBER] , що належить споживачу [PERSON] , адреса: [ADDRESS] , який свідчить, що за період з жовтня 2020 року по березень 2025 року (включно) наявна заборгованість за споживання газу в розмірі 74005,00 грн. (а.с. 14). Відповідно до ст.ст. 202, 208, 638 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори); у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу; договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди; договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обов`язковим для виконання сторонами відповідно до ст. 629 ЦК України. Частиною 1 ст. 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Пунктом 1.1-1.3 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500 «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовими споживачами» визначено, що типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником. Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» та Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2496, та є однаковими для всіх побутових споживачів України. Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк у порядку, передбаченому Правилами постачання. Фактом укладення цього договору є включення постачальником споживача до свого реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи на підставі заяви-приєднання, поданої споживачем в установленому законодавством порядку. Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. Відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2496, акцептуванням публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є повернення споживачем постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, та/або сплата/часткова сплата споживачем вартості спожитого природного газу та/або факт фактичного споживання природного газу. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка акцептувала договір про постачання природного газ, підписавши заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем. Суд, оцінивши наявні докази у справі, дійшов висновку, що відповідачка [PERSON] належним чином не виконує умови договору, плату за поставлений природний газ не здійснює в повному обсязі, у зв`язку із чим утворилася заборгованість за спожитий природний за період з жовтня 2020 року по 03 травня 2023 року в розмірі 61011,40 грн. та з 05 квітня 2024 року по березень 2025 року у розмірі 1344,72 грн., що підтверджується наданою позивачем інформацією по рахунку (фінансового стану) споживача, а тому в даній частині позов підлягає задоволенню. Водночас суд не може погодитися із заявленою позовною вимогою щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за спожитий природний за період з 04 травня 2023 року по 04 квітня 2024 року з огляду на наступне. Відповідно до ст.ст. 7, 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до частини третьої\~статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно з п.6 ч.1 ст.1\~Закону\~України\~«Про\~житлово-комунальні\~послуги» індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальні послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст.317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує (ч.ч.1, 4\~ст.319 ЦК України). Відповідно до ст.322 ЦК України\~саме на власника покладається тягар утримання майна, якщо інше не передбачено договором або законом. Таким чином, споживачем визначається особа, яка проживає за адресою та фактично користується послугами, які надає постачальник, або є власником майна. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 серпня 2025 року клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз України» задоволено та замінено первісного відповідача [PERSON] в частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 11 648,88 грн. за період з 04.05.2023 року по 05.04.2024 року на належного відповідача [PERSON] . Як було встановлено судом, право власності на житловий будинок у період з 04 травня 2023 року по 04 квітня 2024 року перейшло до [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу №620 від 04.05.2023 року та договором купівлі-продажу №644 від 05.04.2024 року. Відповідно до листа Піщанської сільської ради №174/10-08.1 від 22 жовтня 2025 року (а.с.191) за домогосподарством, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] відповідно до по господарської книги №29 (Новознам`янського старостинського Піщанської сільської ради за 2021-2030 року) з 2020 року по даний час зареєстровані особи відсутні. Отже, судом встановлено, що у період з 04 травня 2023 року по 04 квітня 2024 року [PERSON] не володіла об`єктом, де надавалися послуги з надання природного газу, а також не була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а тому у суду відсутні підстави вважати, що [PERSON] була індивідуальним споживачем природного газу у вищевказаний період. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що в частині задоволення позовної вимоги щодо стягнення заборгованості з [PERSON] за спожитий природний газ в розмірі 11 648,88 грн. за період з 04.05.2023 року по 05.04.2024 року слід відмовити. Водночас суд відхиляє посилання позивача щодо фактичного проживання [PERSON] за даною адресою у вищезгаданий період виходячи з наступного. Так, відповідно до листа т.в.о. начальника ВП №2 КРУП ГУНП у Полтавській області №142570-2025 від 07.07.2025 року (а.с.154) працівниками поліції при спілкуванні з сусідами було з`ясовано, що у період з 04.05.2023 року по 05.04.2024 року за адресою: [ADDRESS] , проживала [PERSON] разом із своєю родиною. Таким чином, з даного листа не вбачається можливим достеменно встановити осіб, які допитувалися працівниками поліції, а отже вказаний лист не може бути прийнятий до уваги суду в якості належного та допустимого доказу щодо обґрунтування заявлених позовних вимог. Окрім того, у межах розгляду цієї справи позивач та його представник не заявляли клопотання про допит вказаних вище осіб в судовому засіданні, оскільки у відповідності до положень ст.76, 230 ЦПК України\~лише показання свідків в судовому засіданні, які попереджаються про кримінальну відповідальність по ст.ст.\~384,\~385 КК України, можуть враховуватись як докази. Таким чином, враховуючи вищевикладене, оцінивши наявні докази у справі, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] заборгованості за спожитий природний за період з жовтня 2020 року по 03 травня 2023 року та з 05 квітня 2024 року по березень 2025 року у загальному розмірі 62356,12 грн. Згідно з ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial