Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

7 серпня 2025року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» звернувся в Бережанський районний суд із позовом, у якому просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 1489345 від 23 січня 2021року, що складає 6522грн., 2422,40грн., сплаченого ним судового збору та 10 500 грн.- витрат, понесених ним на професійну правничу допомогу. В обґрунтування поданих позовних вимог зазначив, що 23 січня 2021року між відповідачем [PERSON] та ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено кредитний договір № 1489345, згідно з умовами якого відповідач отримав 2 000 грн. строком на 29 днів зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів і можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» умови кредитного договору виконало у повному обсязі та надало відповідачу кредитні кошти, а відповідач не дотримався умов укладеного договору та своєчасно не вніс платіж, який був передбачений умовами укладеного договору. 7 вересня 2021року між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТзОВ ''ФК'' СІТІ ФІНАНСГРУП'' було укладено договір факторингу № 1-07092021, за яким право вимоги, зокрема, за вищевказаним кредитним договором від первісного кредитора ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» перейшло ТзОВ''ФК'' СІТІ ФІНАНСГРУП'', та цього ж дня, 7 вересня 2021року між ТзОВ «ФК'' СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТзОВ '' Фінансова Компанія''АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН'' було укладено договір відступлення прав вимоги № 2-07/09/2021, за яким право вимоги, зокрема, за вищевказаним кредитним договором від первісного кредитора ТзОВ ''ФК'' СІТІ ФІНАНСГРУП'' перейшло ТзОВ ''Фінансова Компанія ''АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН''. Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором були передані позивачу від первісного кредитора. А так як 13 червня 2025року на адресу відповідача було надіслано письмову вимогу про погашення заборгованості та у наданий термін для добровільного врегулювання зобов`язання не було виконано та у добровільному порядку борг не сплачений, тому позивач звернувся до суду про стягнення вказаної суми боргу у примусовому порядку. За вказаними позовними вимогами 26 серпня 2025року ухвалою Бережанського районного суду було \~ відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу у спрощеному позовному провадженні з повідомленням та викликом сторін. В судове засідання представник позивача ТзОВ «Фінансова Компанія «АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН»» не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , хоч належним чином повідомлявся про день і час розгляду справи, однак він в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позов не надіслав, у зв`язку з чим суд з письмової згоди представника позивача у відповідності до ст. 280 ЦПК України вирішив заочно розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та взявши до уваги подані стороною позивача письмові докази, прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених ТзОВ «ФК«АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» позовних вимог, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 12,\~81\~ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Частиною третьою ст. 207 ЦК України передбачено використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно Закону\~України «Про\~електронну комерцію»\~на правовідносини\~стосовно кредитного\~договору №\~ 1489345\~від 23\~січня 2021року\~ поширюється\~дія цього\~закону.\~Частиною 3\~ ст.\~11\~ ЗУ\~«Про електронну\~комерцію» передбачено,\~що електронний\~договір укладається\~шляхом пропозиції\~його укласти\~(оферти)\~однією стороною\~та її\~прийняття (акцепту)\~другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; -аналога\~власноручного підпису\~(факсимільного\~відтворення підпису\~за допомогою\~ засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до\~ст.\~627\~Цивільного кодексу\~України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з\~ч.1\~ст.\~638 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Судом встановлено, що 23 січня 2021року між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1489345 відвідповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн. терміном на 29 днів, які зобов`язувався повернути в термін до 21 лютого 2021року. Крім вказаного, відповідач, у відповідності до п.1.4.1.укладеного кредитного договору, за користування кредитними коштами мав сплачувати відсотки у розмірі 1,90 % в день, що становить 440,80. Вищевказане підтверджується оглянутим в судовому засіданні кредитним договором № 1489345, що був укладений 23 січня 2021року між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] , долученим до нього графіком платежів (а.с. 27-32) та паспортом споживчого кредиту ( а.с. 24-26). Укладаючи Кредитний договір, відповідач та ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» вчинили дії, визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав вказаний кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором Х773, що підтверджується долученою до матеріалів справи (а.с. 9а) довідкою про ідентифікацію. Факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів підтверджується також долученою до матеріалів справи довідкою сервісу онлайн платежів iPlay.ua № 2643_250702150941 (а.с. 23) від 2 липня 2025 року, з якої видно, що відповідачу 23 січня 2021року відповідно до умов Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника MASTERCARD [NUMBER] були успішно перераховані кошти у розмірі 2000грн./ номер транзакції в системі iPlay.ua 78406174. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. В разі заміни кредитора у зобов`язанні первісний кредитор повністю або у визначеній частині вибуває із зобов`язання, а на його місце приходить новий кредитор. При цьому зміст зобов`язання, тобто обсяг прав та обов`язків його сторін залишається незмінним. Отже, виходячи із загальних правил та положень даної статті, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора. Судом також встановлено, що 7 вересня 2021року між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТзОВ ''ФК'' СІТІ ФІНАНСГРУП'' було укладено договір факторингу № 1-07092021, за яким право вимоги, зокрема, за вищевказаним кредитним договором від первісного кредитора ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» перейшло ТзОВ «ФК'' СІТІ ФІНАНСГРУП» та цього дня, 7 вересня 2021року між ТзОВ «ФК'' СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТзОВ «ФК «АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» було укладено договір відступлення прав вимоги № 2-07/09/2021, за яким право вимоги, зокрема, за вищевказаним кредитним договором від первісного кредитора ТзОВ ''ФК'' СІТІ ФІНАНСГРУП'' перейшло ТзОВ ''Фінансова Компанія ''АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН''. Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором були передані позивачу від первісного кредитора. Вищевказане підтверджується долученими до матеріалів справи та оглянутими в судовому засіданні документами, а саме: договором факторингу № 1-07092021 від 7 вересня 2021року (а.с. 14-17), договором відступлення прав вимоги № 2-07/09/2021 від 7 вересня 2021року (а.с. 12-13), витягами із реєстру боржників (а.с. 8, 9) та платіжками (а.с. 10, 11) . Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору. Згідно ст.ст. 526, 530,\~610\~ЦК України\~ зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Частиною першою статті 625\~ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.\~598\~ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови кредитного договору, у добровільному порядку не погасив заборгованості, тому враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача, як правонаступника ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», необхідно стягнути заборгованість за договором кредиту № 1489345 від 23 січня 2021 року, яка становить 6 522грн.. Що стосується витрат позивача на правничу допомогу, то суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В якості доказу понесених витрат сторона позивача долучила до матеріалів справи: копію договору № 09-07/2025 про надання правової допомоги від 9 липня 2025 року (а.с.18-19); Акт про отримання правової допомоги від 15 вересня 2025 року, рахунок надання правничої допомоги та платіжну інструкцію № 998 від 15 вересня 2025 року, з якої видно, що позивач проплатив [PERSON] 10500грн. за надану ним правничу допомогу згідно договору від 9 липня 2025 року. Приймаючи рішення про стягнення витрат на правничу допомогу то суд вважає, що заявлений позивачем розмір витрат в сумі 10\~500\~гривень \~ не є співмірним\~із складністю\~справи та\~виконаною адвокатом\~роботою (наданими\~послугами), тому вказані\~вимоги слід\~задоволити лише\~частково,\~виходячи із\~наступного.\~ У відповідності до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, що узгоджується із практикою Великої Палати Верховного Суду, викладеною у додатковій постанові від 19.02.2020р. в справі №755/9215/15-ц. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, в його рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 268) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою з урахуванням конкретних обставин справи, ціни позову. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved