Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

05.11.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов обґрунтовує тим, що 28.10.2022 року між Товариство з обмеженою відповідальністю «Селфі кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №467453, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 2000,00 грн. на умовах визначених кредитним договором, а відповідач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Відповідно до умов договору споживач зобов`язаний у встановлений договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором (п.4.4 договору). 01.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №01022024, відповідно до якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «Селфі Кредит», в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №467453 від 05.11.2025 року. Відповідач зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду, як зазначає позивач, у [PERSON] утворилась заборгованість у розмірі 12431,97 грн., яка складається з тіла кредиту у розмірі 1999,99 грн. та заборгованості за процентами у розмірі 10431,98 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути на його користь з [PERSON] 12431,97 грн. заборгованості за кредитом, а також судові витрати, які були понесені у зв`язку зі зверненням із позовом до суду у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 гривень. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. Окрім того, до позову додане клопотання про витребування доказів у банківської установи. Пунктом 4 частини другої\~статті 84 ЦПК України\~передбачено, що у клопотанні повинно бути зазначено вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Всупереч вищенаведеному позивач не навів суду переконливих аргументів того, що докази, які він просить суд витребувати, мають істотне значення для правильного вирішення цього спору. У зв`язку з вищенаведеним у задоволенні клопотання про витребування доказів слід відмовити. Протоколом автоматизованого розподілу між суддями від 05.11.2025 року позовну заяву передано для розгляду судді Пошиваку Ю.П. Ухвалою судді від 19.11.2025 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання на 09 годину 45 хвилин 09.12.2025 року. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 25.11.2025 року до суду від представника позивача адвоката Усенко М.І. надійшла заява, в якій він просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує, щодо ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не надав, заяву про розгляд справи у його відсутності не надіслав, про причини неявки суд не повідомив. Встановлено, що копію ухвали про відкриття провадження, надіслано відповідачу засобами поштового зв`язку на адресу зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7\~ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України. Адресоване відповідачу поштове відправлення повернулось на адресу суду неврученим адресату з відміткою працівника пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.10.2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] , укладено договір споживчого кредиту №467453, відповідно до якого ТОВ «Селфі Кредит» надало відповідачеві кредит у розмірі 2000,00 грн., строком на 365 днів за фіксованою процентною ставкою у розмірі 2,2 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит відповідно до п. 1.4 договору №467453. Укладення договору підтверджується наявною у матеріалах справи копією кредитного договору, який містить електронний підпис відповідача за допомогою одноразового ідентифікатора А727. Відповідно до довідки про ідентифікацію, яка міститься в матеріалах справи, одноразовий ідентифікатор А727 відправлено позичальнику 28.10.2022 року на номер телефону, вказаний відповідачем у п.10 договору. Положеннями частин 1, 3\~статті 509 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст.ст.626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч.1\~ст.633 ЦК України). Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1\~ст.1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). За змістом статей\~525,\~526 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно\~ст.530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно\~ст.611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч.1\~ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою\~статті 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1\~ст.599 ЦК України). Відповідно до п.4 ч.2\~ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому\~Законом України «Про електронну комерцію». Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію»\~(далі - Закон). Згідно п.6 ч.1\~ст.3 Закону\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч.3\~ст.11 Закону\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Згідно ч.6\~ст.11 Закону\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8\~ст.11 Закону\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно\~ст.13 Закону України «Про споживче кредитування»\~договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених\~Законом України «Про електронну комерцію». Правовий висновок щодо правомірності укладення кредитного договору шляхом підписання електронним цифровим підписом викладений у постанові Верховного Суду від 12.01.2021, справа №524/5556/19 (провадження №61-16243св20). До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19) та від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20). Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що між ТОВ «Селфі Фінанс» та [PERSON] було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору №467453 від 28.10.2022 року, такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК України, створює презумпцію його правомірності, у зв`язку з чим такий договір, згідно зі ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів ст. 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов цього договору, натомість відповідач не виконала зобов`язань за цим договором, допущену заборгованість нею у встановленому порядку та сумі не погашено. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч.1\~ст.1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до положень\~ст. 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "...заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом... боржник, який не отримав повідомлення про передачу прав вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". 01.02.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №01022024, відповідно до якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «Селфі Кредит», в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №467453 від 28.10.2022 року, що підтверджується Витягом з реєстру боржників за договором факторингу від 01.02.2024 року. 03.11.2025 року позивачем було направлено досудову вимогу №23355531, в якій відповідача повідомлено про зміну кредитора у зобов`язанні та запропоновано негайно погасити заборгованість у розмірі 12431,97 грн. Згідно розрахунку заборгованості за договором №467453 від 28.10.2022 року у [PERSON] перед ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» утворилась заборгованість у розмірі 12431,97 грн., з яких 1999,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 10431,98 грн. - заборгованість за відсотками. Здійснений позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не заперечувався та не спростований. Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», відповідно до якого вимоги позову щодо розміру заборгованості є доведеними у разі, коли стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, заявлений стороною позивача. Відповідач [PERSON] не виконав свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту №467453 ні перед первісними кредиторами (ТОВ «Селфі Фінанс»), ні перед новим кредитором ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" борг по тілу кредиту та відсотках не погасив. Тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором за договором про надання споживчого кредиту №467453 від 28.10.2022 року в розмірі 12431,97 грн. підлягають задоволенню. Позовна заява подана через систему "Електронний суд", тому при зверненні з позовом до суду позивачем сплачений судовий збір відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору в сумі 2422,40 грн . Враховуючи вимоги\~ст. 141 ЦПК України, з відповідачки підлягає стягненню в користь позивача судовий збір в сумі 2422,40 грн. Щодо витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. На підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу представником позивача - адвокатом Усенком М.І. до позовної заяви додано: - копію договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит - Капітал" та адвокатом Усенком М.І.; - детальний опис наданих послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги від 01.07.2025, згідно якого адвокатом витрачено: на усну консультацію Клієнта - 30 хв.; на ознайомлення з матеріалами кредитної справи - 2 год.; на погодження правової позиції Клієнта у справі - 30 хв.; на складення позовної заяви з урахування правової позиції Клієнта - 3 год. 30 хв.; подання заяви до суду від імені Клієнта1 год. Всього - 6 год. 30 хв; - акт наданих послуг №48, в якому зазначено вартість наданих послуг по наданню правової допомоги стосовно боржника [PERSON] в сумі 8 000,00 грн; Відповідно до ч.2 ст.137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч.4 ст.137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи наведені приписи, категорію справи, яка є нескладною та розгляд якої проведено в порядку спрощеного позовного провадження без фіксації судового/судових засідань за допомогою технічних засобів, обсягу наданих позивачем доказів, сталої судової практики щодо розгляду справ даної категорії, cуд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн, що на думку суду, є достатнім та справедливим.

Outcome: approved