Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

Представник органу опіки та піклування Прилуцької міської ради Чернігівської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Також просить про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дітей у розмірі частки від усіх видів її заробітку на користь фізичної чи юридичної особи, куди буде влаштовано дітей. Позов мотивований тим, що [PERSON] має трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відносно яких є одинокою матір`ю. Відносно чотирьох старших дітей рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13.12.2007 відповідачка була позбавлена батьківських прав. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку Служби у справах дітей Прилуцької міської ради з лютого 2024 року. Матір`ю не створені умови для проживання дітей. Квартира співмешканця, де зараз проживають мати з дітьми, розташована за адресою: [ADDRESS] , перебуває у занедбаному стані, потребує капітального ремонту. У квартирі купи брудного одягу, неприємний запах, постільна білизна зношена та брудна, на підлозі сміття. У квартирі відсутнє електропостачання, продукти харчування, побутова техніка, засоби гігієни. У дітей немає місця для підготовки домашніх завдань. Сім`я [PERSON] отримує послуги соціального супроводу, проте досягти позитивних результатів не вдалося. Виховного впливу на своїх дітей мати не має. [PERSON] від алкогольної залежності не пролікувалася та перебуває на диспансерному обліку у Прилуцькому наркологічному диспансерному відділенні КНП «ЧОПНЛ» ЧОР внаслідок зловживання алкоголем з 2015 року. Крім того, мати дітей не працевлаштована, проживає за рахунок сторонніх людей. Під час відвідувань спеціалісти Служби, спільно з інспекторами Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області, неодноразово проводили бесіди з матір`ю щодо обов`язкового відвідування навчального закладу дітьми та виконання домашніх завдань, проте мати нічого не робить. [PERSON] не завжди виходить на зв`язок, на офіційні запрошення до Служби не реагує. У вересні 2023 року на адресу Прилуцької міської ради надійшла скарга від мешканців будинку, у якому мешкає сім`я [PERSON] , щодо неодноразових порушень громадського спокою [PERSON] . Неодноразово в ході відвідувань родини, мати перебувала з ознаками алкогольного сп`яніння, діти були голодні та неохайні. У липні 2024 співмешканцем [PERSON] [PERSON] було вчинено домашнє насильство фізичного характеру відносно [PERSON] , свідками чого були неповнолітні діти. Діти не виявляють зацікавленості до навчання, не регулярно відвідують заняття, не реагують на настанови вчителів, мають неохайний вигляд. Мати не в повній мірі приділяє увагу навчанню і вихованню дітей, не виявляє зацікавленості до успіхів і невдач, не відвідує батьківські збори. У період з 2011 по 2025 рік [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності більше 40 разів за ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо догляду та виховання своїх дітей та 1 раз за вчинення домашнього насильства. На засіданнях постійної комісії з питань прав захисту дитини неодноразово розглядалося питання щодо стану виконання батьківських обов`язків [PERSON] . Матері надавалися рекомендації щодо належного виконання батьківських обов`язків, поліпшення житлових умов, лікування від алкогольної залежності, працевлаштування. Проте, на даний час проблемні питання родини залишаються невирішеними, [PERSON] продовжує вести звичний для неї спосіб життя, умови проживання для дітей не створила, санітарно-гігієнічні норми в квартирі не підтримує. Мати не здатна забезпечити на відповідному рівні потреби своїх дітей, тому орган опіки та піклування Прилуцької міської ради звернувся до суду з відповідним позовом. У судове засідання представниця позивача не з`явилася, проте подала до суду заяву, згідно з якою позов підтримала та просила провести розгляд справи без її участі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася також, проте подала до суду заяву, згідно з якою заперечує проти задоволення позовних вимог та просила проводити розгляд справи без її участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених вимог і необхідність задоволення позову з наступних підстав. Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. За положеннями ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.п.10). Відомості про батька внесені в актовий запис про народження дитини відповідно до ч.1 ст.135 СК України, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.п.11-12). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.п.15). Відомості про батька внесені в актовий запис про народження дитини відповідно до ч.1 ст.135 СК України, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.п.16). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.п.20). Відомості про батька внесені в актовий запис про народження дитини відповідно до ч.1 ст.135 СК України, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.п.21). З повідомлення Центру соціальних служб Прилуцької міської ради Чернігівської області №01-05/88 від 06.02.2024 вбачається, що з 19.01.2024 на обліку Центру перебуває сім`я [PERSON] , як така, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Основними проблемами в сім`ї є низький батьківський потенціал матері, неналежне виконання нею батьківських обов`язків та систематичне невідвідування [PERSON] та [PERSON] навчального закладу у зв`язку з педикульозом. Соціально-профілактична робота з [PERSON] здійснювалася з метою усвідомлення нею необхідності та важливості забезпечення найкращих інтересів дітей, створення належних умов для їх життя та розвитку. Неодноразово Центр залучав представників поліції, оскільки мати дітей не бажала йти на співпрацю та уникала спілкування зі спеціалістами Центру. За період роботи з родиною досягти позитивного результату не вдалося (а.п.24-25). З листа №4251/124/48/2024 від 06.02.2024 вбачається, що до Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області в черговий раз звернулася адміністрація Прилуцького ліцею №10, у якому просили вжити заходи реагування до [PERSON] , яка не забезпечує здобуття освіти своїми неповнолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти тривалий час не відвідують навчальний заклад, у зв`язку з педикульозом, який мати не лікує. 31.01.2024 стосовно [PERSON] складено адмінстративний протокол за ч.2 ст.184 КУпАП (а.п.29). Відповідно до повідомлення Центру соціальних служб Прилуцької міської ради Чернігівської області №01-05/167 від 13.03.2024, з [PERSON] проводилася соціально-профілактична робота. Станом на 13.03.2024, діти [PERSON] та [PERSON] почали відвідувати навчальний заклад. [PERSON] рекомендації виконує, на контакт зі спеціалістом іде (а.п.26). З інформації №20456/124/48/2024 від 19.07.2024, наданої Прилуцьким відділом поліції ГУНП в Чернігівській області, 13.07.2024 за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно співмешканки [PERSON] . Свідками події були неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.п.30). Згідно з повідомленням Центру соціальних служб Прилуцької міської ради Чернігівської області №01-05/650 від 16.12.2024, [PERSON] дуже часто не відвідує заняття без поважних причин, не реагує на настанови, зауваження, бажання навчатися не має. [PERSON] та [PERSON] до навчального закладу приходять охайні, одягнені відповідно до пори року, забезпечені усім необхідним. За період часу роботи з родиною досягти повного позитивного результату не вдалося (а.п.27). Відповідно до повідомлення Центру соціальних служб Прилуцької міської ради Чернігівської області №01-05/278 від 21.05.2025, спеціалісти Центру постійно при кожній зустрічі та у кожній телефонній розмові надавали роз`яснення [PERSON] щодо дій, необхідних для налагодження ситуації в родині. Протягом навчального року [PERSON] регулярно не відвідує заняття без поважних причин, не реагує на настанови та зауваження, бажання навчатися не має. Хван-Харен Євгенія запізнюється на навчання, на її адресу надходять нарікання щодо відвідування практичних занять. [PERSON] до навчального закладу приходить охайний, одягнений відповідно до пори року, забезпечений усім необхідним. . За період часу роботи з родиною досягти повного позитивного результату не вдалося (а.п.28). З характеристики №56 від 17.02.2025, виданої в.о. директора Прилуцького технічного фахового коледжу вбачається, що [PERSON] була зарахована до складу здобувачів освіти коледжу 01.09.2024. Виявила середній рівень знань, спокійна, урівноважена. [PERSON] виховує мати [PERSON] , яка підтримує зв`язок з куратором (а.п.34). Згідно з характеристикою №01-25/86 від 20.02.2025, виданої директором Прилуцького професійного ліцею Чернігівської обласної ради, [PERSON] навчається в КЗ «Прилуцький профліцей» з 01.09.2024. Зарекомендувала себе посередньо, потребує постійного контролю, має проблеми у спілкуванні з колективом. Євгенія має задовільний зовнішній вигляд та всі необхідні приладдя для навчання. Мати постійно підтримує зв`язок із педпрацівниками (а.п.35). Відповідно до характеристики №06-16/374 від 17.12.2024, [PERSON] , учень 2 класу Прилуцької гімназії №10, має навчальні досягнення початкового та середнього рівня. Мати не в достатній мірі приділяє уваги навчанню і вихованню сина, не відвідує батьківські збори (а.п.36). 07.11.2025 директором КЗ «Прилуцький професійний ліцей» Чернігівської обласної ради було надано характеристику [PERSON] , з якої вбачається, що вона має задовільний зовнішній вигляд, але всі необхідні приладдя для навчання відсутні. Потребує постійного контролю з боку матері, але мати впливу на дочку не має (а.п.87). Також, 14.11.2025 повторно було надано характеристику [PERSON] , з якої вбачається, матері потрібно більше уваги приділяти навчанню сина, але у порівнянні з минулим роком, вона проявляє більший інтерес до успіхів і невдач свого сина. На телефонні дзвінки класного керівника завжди відповідає. Сезонним одягом та шкільним приладдям хлопець забезпечений у повній мірі (а.п.88). Згідно з довідкою, виданою Прилуцьким відділом поліції ГУНП в Чернігівській області, 12.09.2025 неповнолітню [PERSON] взято на профілактичний облік Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, як таку, що протягом року двічі самовільно залишила сім`ю (а.п.79). З довідки, виданої Прилуцьким відділом поліції ГУНП в Чернігівській області, вбачається, що протягом липня-вересня стосовно [PERSON] було складено два адміністративні протоколи за ч.2 ст.184 КУпАП (а.п.76). Відповідно до довідки, виданої Прилуцьким відділом поліції ГУНП в Чернігівській області, [PERSON] вчинив домашнє насильство відносно свого малолітнього сина [PERSON] (а.п.77). Згідно з повідомленням Управління соціального захисту населення Прилуцької міської ради Чернігівської області №03-27/3347 від 08.07.2025 та довідки №03-27/4, [PERSON] на обліку в управлінні не перебуває та не отримує ніяких соціальних виплат (а.п.33а-33б). Відповідно до довідки №469 від 15.07.2025, [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку наркологічного відділення з грудня 2015 року з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності (а.п.37). З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №364610908 вбачається, що на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , у якій зареєстрована [PERSON] , накладено арешт (а.п.31-33). Працівниками служби у справах дітей Прилуцької міської ради неодноразово було відвідано сім`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , за результатами чого складено Інформацію про відвідування сім`ї, з якої вбачається, що умови проживання для дітей не створені, у квартирі немає світла, води, газу, продуктів харчування. Квартира захламлена речами, потребує капітального ремонту, відсутня побутова техніка. У вікні на кухні немає скла, а клейонка, якою забите скло, пошкоджена. Від матері чути запах алкоголю (а.п.38-45,67,79,86). З витягу з офіційного сайту судової влади вбачається, що [PERSON] була неодноразово притягнута до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків (а.п.46-53). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Прилуцької міської ради Чернігівської області №02-16/4699 від 15.07.2025, орган опіки та піклування вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є доцільним та відповідатиме інтересам дітей (а.п.54-56). Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлено законом (ч.1 ст.152 СК України). При цьому, відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема, згідно зі ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема:\~ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;\~жорстоко поводяться з дитиною;\~є хронічними алкоголіками або наркоманами. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.\~Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Таким чином, відповідно до ст. 164, 170 СК України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст.165 СК України). При цьому, особа, позбавлена батьківських прав:\~втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання;\~перестає бути законним представником дитини;\~ втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми;\~ не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником;\~ не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування);\~ втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною (ст.166 СК України).\~ Пленум Верховного Суду України в п.15, 16\~постанови №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"\~роз`яснив, що\~позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на\~факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ч.1\~ст.17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~\~та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) від 16.07.2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної\~поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Аналізуючи всі доводи учасників справи, суд приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід. Верховний Суд у постанові від 02 червня 2022 року у справі № 602/1455/20 вказав, що у цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок розглядати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі, та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Формування змісту й обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно в межах заявлених ними вимог і наданих доказів (статті 12, 13 ЦПК України). Верховний Суд у постанові від 06.05.2020 (справа №753/2025/19) дійшов наступного висновку: «Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини». Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати, як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише у невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько чи мати ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує невиконувати свої батьківські обов`язки, і такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Так, у судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] , будучи неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків, незважаючи на постійних супровід соціальних служб та роз`яснення про необхідність зміни своєї поведінки, систематично незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує невиконувати свої батьківські обов`язки. Відповідно до положень ч.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», ч. 7, 8\~ст.7\~СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей, зважаючи саме на які суд прийшов до твердого переконання про те, що [PERSON] беззаперечно має бути позбавлена батьківських прав відносно своїх неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , від виховання яких вона свідомо ухиляється, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не утримує дітей матеріально, подає негативний приклад, зловживаючи спиртними напоями, не створює належні умови проживання у зв`язку з чим суд і прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Згідно з ч.2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Статтею 180 СК\~передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аналізуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які підлягають стягненню із відповідачки, слід визначити у розмірі 1/2 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, щомісячно, починаючи з дня подання до суду позову. Частиною першою ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. \~\~Згідно з ч.6\~ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивачем ставиться дві вимоги, а саме позбавлення батьківських прав [PERSON] та стягнення з неї аліментів, то з відповідачки [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 6056,00 грн.

Outcome: approved