Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди у розмірі 417591 грн та моральну шкоду в розмірі 30000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12.05.2024 року о 20.30 год, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Hyundai», модель «Avante», д.н.з. [NUMBER] , рухався по трасі Т-10-01 на перехресті з вул. Яблунська, в смт. Ворзель Бучанського району Київської області, при виїзді на нерегульоване перехрестя, не надав перевагу в русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen», модель «Transporter», д.н.з. [NUMBER] , під керування [PERSON] , у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 31.05.2024 року постановою судді Ірпінського міського суду Київської області Третяка Я.М. було притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, яке набрало законної сили. [PERSON] є власником транспортного засобу «Volkswagen», модель «Transporter», д.н.з. [NUMBER] , який в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримав пошкодження та відповідно до висновку № 4040 від 30.05.2024 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen», модель «Transporter», д.н.з. [NUMBER] , становить 626591 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншурас Груп», що підтверджується договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс № 218412009. ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншурас Груп» здійснила позивачу страхову виплату у розмірі 159950 грн та 49950 грн, що разом складає 209900 грн. Таким чином, відповідач повинен сплатити різницю між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням, що становить 417591 грн. Також відповідач спричинив моральну шкоду, оскільки позивачу зазнав душевного болю через байдужість поведінки відповідача та його позиції, як наслідок тривале очікування повернення коштів. Розмір моральної шкоди становить 30000 грн. Просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 417591 грн, моральної шкоди в розмірі 30000 грн, та судові витрати. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Позивач подав заяву про усунення недоліків. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області відкрито провадження по справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач, який повідомлявся судом за вказаною в позові адресою та за адресою зареєстрованого місця проживання не скористався своїм процесуальним правом на подачу відзиву, передбаченим ст. 178 ЦПК України. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами та ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Як убачається з копії постанови Ірпінського міського суду Київської області від 31.05.2024 року: 12.05.2024 року о 20.30 год, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Hyundai», модель «Avante», д.н.з. [NUMBER] , рухався по трасі Т-10-01 на перехресті з вул. Яблунська, в смт. Ворзель Бучанського району Київської області, при виїзді на нерегульоване перехрестя, не надав перевагу в русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen», модель «Transporter», д.н.з. [NUMBER] , під керування [PERSON] , у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 31.05.2024 року постановою судді Ірпінського міського суду Київської області у справі №367/4749/24 провадження № 3/367/1931/2024, яка набрала законної сили, було притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ "Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп". Відповідно до висновку № 4040 від 30.05.2024 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen», модель «Transporter», д.н.з. [NUMBER] , становить 626591 грн. ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншурас Груп» здійснила позивачу страхову виплату у розмірі 159950 грн та 49950 грн, що разом складає 209900 грн. Відповідно до частини першої ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої ст. 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 28 Закону №1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 29 Закону №1961-ІV передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). За змістом ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до частин першої, другої ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Аналізуючи вищенаведені норми права, суд дійшов висновку, що якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст.1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Відтак відшкодування шкоди винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність якого застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт дорожньо-транспортної пригоди та вина відповідача у її скоєнні, а також отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування в розмірі 209900 грн. Предметом спору є відшкодування моральної шкоди та недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна. Судом встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen», модель «Transporter», д.н.з. [NUMBER] , становить 626591 грн. ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншурас Груп» здійснила позивачу страхову виплату у розмірі 159950 грн та 49950 грн, що разом складає 209900 грн. Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то з відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням, що становить 417591 грн. За таких обставин саме відповідач , як особа винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний сплатити позивачу таку різницю. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає таке. Згідно з приписами ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 3, 9 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як убачається з матеріалів справи вина відповідача, яка полягала у перегоні великої рогатої худоби з порушенням ПДР України та Закону України «Про дорожній рух», що призвело до дорожньо-транспортної пригоди і пошкодження транспортного засобу є доведеною. Тому суд вбачає наявність підстав для стягнення моральної шкоди, з урахуванням принципів розумності та справедливості, у розмірі 5000 грн, зважаючи на характер і обсяг страждань, яких зазнав позивач внаслідок пошкодження автомобіля. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Позивачем при поданні позову понесено витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано: договір про надання правової (правничої) допомоги від 21.08.2024 року, додаток 1 до договору акт виконаних робіт, акт приймання-передачі грошових коштів від 22.08.2024 року у розмірі 10000 грн. Суд зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. Тому суд при визначенні суми відшкодування виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, вважає що сума адвокатських витрат є обґрунтованою і на правничу допомогу з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 10000 грн. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial