Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ГЕЛЕКСІ» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №156892 від 02.04.2020 року в розмірі 25174 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ТОВ "ФК "ГЕЛЕКСІ" та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір позики №156892 від 02.04.2020 року в електронній формі. Відповідно до вказаного договору відповідач прийняв (акцептував) пропозицію (оферту) щодо укладення договору та підписав акцепт електронним цифровим підписом з використанням одноразового ідентифікатора. Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав, надав позичальнику грошові кошти в розмірі 5000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника на умовах строковості, поворотності та оплатності. Відповідно до умов договору позики, процентна ставка становить 0,01 % в день від поточного залишку позики, комісія становить 1,9%, підвищена комісійна винагорода, у випадку прострочення терміну платежу становить 3,0%. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором позики №156892 від 02.04.2020 року не виконав належним чином, у зв`язку чим у нього перед позивачем виникла заборгованість, яка на дату подання позову складає 25174 грн., з яких: 5000,00 грн. заборгованість за позикою; 20174 грн. заборгованість по процентам та комісією за користування позикою, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судовий збір в розмірі 2423,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. 30.10.2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та враховуючи малозначність даного спору, постановлено проводити розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився. Подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи за адресою вказаною в позовній заяві, в тому числі і на номер телефону вказаний у позовній заяві. Згідно відстеження поштового відправлення, яким відповідач викликався в судове засідання, таке вручено одержувачу. Заяв про розгляд справи без участі відповідача або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем до суду не подано. Згідно з п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, виходячи з їх належності та допустимості, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 02.04.2020 року між ТОВ "ФК "ГЕЛЕКСІ" та [PERSON] було укладено договір позики №156892 від 02.04.2020 року (надалі - Договору), шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію". Згідно з п. п. 1.1., 1.2. Договору ТОВ "ФК "ГЕЛЕКСІ" надає Позичальнику позику а Позичальник зобов`язується повернути позику, проценти та комісійну винагороду за користування позикою у відповідності до умов Договору, в національній грошовій одиниці України гривні, в сумі та строк встановлений цим Договором. Відповідно до п. 1.1.1. Договору встановлено наступні умови: - сума позики 5000 грн. Згідно п.1.1.2 Договору плата за користування позикою у вигляді: п.1.1.2.1 - процентів (надалі за текстом іменується "процентна ставка" в усіх відмінках) та складає 0,1% (одна сота відсотка), в день від початкового залишку позики; п. 1.1.2.2 - комісії (надалі за текстом іменується - "комісійна винагорода" в усіх відмінках) складає 1,5% (одна ціла п`ять десятих відсотка) в день від початкового розміру позики відповідно до п. 1.1.1. Договору. Відповідно до п.п. 1.1.3-1.1.5 нарахування процентів за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Нарахування комісії за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Строк повернення позики (термін платежу): 30 квітня 2020 року. Згідно паспорту позики орієнтовна реальна річна процентна ставка позики для споживача на дату укладання договору становить: 547,50% річних, орієнтовна загальна вартість позики для споживача на дату укладання договору становить: 7114,0грн. Відповідно до п.п. 1.2-.13 Договору позика надається Позичальнику в сумі, що зазначена в пп. 1.1.1. Договору в безготівковій формі (шляхом зарахування відповідної суми на банківський рахунок Позичальника ). Якщо Позичальник повертає позику в той самий день, що і день отримання позики - Позичальник сплачує на користь Позикодавця компенсацію в розмірі 100,00 грн. В цьому випадку вимоги пп.1.1.2.-1.1.-4. не застосовуються. Відповідно до п.п. 4.2 - 4.4 Договору позики сторони домовились, що повернення позики та сплата процентів і комісійна винагорода за користування позикою здійснюватиметься згідно Графіка розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору та розміщується в Особистому кабінеті. Обчислення строку користування позикою та нарахування процентів та комісії за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. При цьому проценти та комісія за користування позикою нараховуються з дня надання позики Позичальнику (перерахування коштів на банківський рахунок Позичальника) до строку повернення позики, зазначеному в п.п. 1.1.5 Договору включно. У разі продовження строку Договору Позичальником, - нарахування процентів та комісійної винагороди за Договором після продовження строку здійснюється за фактичну кількість календарних днів на яку продовжено строк Договору. Згідно п.п. 2.1-2.2 Договору строк дії Договору - до повного виконання Позичальником зобов`язань за Договором. Датою укладення Договору є дата перерахування суми кредиту на банківський рахунок Позичальника. Договір позики №156892 від 02.04.2020 року із графіком платежів, паспортом позики, [PERSON] підписано електронним цифровим підписом з використанням одноразового ідентифікатора. Позикодавець свої зобов`язання за договором позики виконав, надав позичальнику позику в сумі 5000 грн. 00 коп. шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку відповідача № [NUMBER] , що підтверджено копією листа ТОВ ФК "ЕЛАЄНС" від 01.09.2025 року №156892. Згідно розрахунку заборгованості відповідача за договором позики №156892 від 02.04.2020 року за період з 02.04.2020 року по 24.09.2020 року заборгованість [PERSON] становить 25174 грн., з яких: 5000 грн. заборгованість за позикою; 20174 грн. заборгованість по процентам за користування позикою. Згідно з умовами договору позики відповідач зобов`язується вчасно повернути позику, проценти та комісійну винагороду за користування позикою у відповідності до умов Договору. Однак, відповідач не виконав свого обов`язку щодо повернення наданої позики в строки, передбачені договором. Згідно зі ст. ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. За висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що на підставі договору позики №156892 від 02.04.2020 року [PERSON] отримала позику в розмірі 5000 грн., проте свої зобов`язання за договором не виконала, тому в неї наявна заборгованість в розмірі 25174 грн., з яких: 5000 грн. заборгованість за позикою; 20174 грн. заборгованість по процентам за користування позикою. На підставі викладеного, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором позики №156892 від 02.04.2020 року в сумі 25174грн. доведена та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2423 грн. Щодо стягнення із позивача витрат за надання професійної правничої допомоги суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. При зверненні до суду з позовною заявою, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь понесених витрат на правничу допомогу в розмірі в сумі 5000 грн., підтверджуються письмовими доказами, а саме: договором про надання правничої допомоги від 09.07.2025 року, що укладений позивачем із адвокатом Рудзей Юрієм Володимировичем; актом №730 від 09.07.2025 року наданих послуг правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги від 09.07.2025 року, що містить перелік робіт та їх обсяг, довіреністю від 09.07.2025 року, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю. Відповідачем будь-яких клопотань про зменшення витрат на правову допомогу не направлялось. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. 00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved