Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. До суду 16.09.2024 надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON] , ОК «ЖК «Олімпійський 4» про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] та визнання права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивачем вказується, що [PERSON] є власником майнових прав на квартиру з будівельним номером [ADDRESS] , присвоєною адресою - [ADDRESS] . 14.12.2023 [PERSON] здійснив повне внесення пайового внеску в Обслуговуючий кооператив «Житловий комплекс «Олімпійський-4» за вказану квартиру. Проте, як стало відомо останньому із Реєстру речових прав на нерухоме майно, на спірну квартиру зареєстровано право власності за фізичною особою [PERSON] , яка не має ніякого відношення до [PERSON] . [PERSON] зазначає, що право власності за [PERSON] зареєстровано на підставі довідки про членство особи в кооперативі та внесення пайового внеску у повному обсязі. Проте, довідка видана фактично через три місяці після того, як [PERSON] було видано довідку про повний розрахунок за вказану квартиру. Отже, Обслуговуючим кооперативом «Житловий комплекс «Олімпійський 4» було здійснено подвійний продаж однієї квартири двом різним фізичним особам: [PERSON] та [PERSON] . У заявленому позові [PERSON] вказує, що довідку про членство в кооперативі та повне внесення пайового внеску йому було видано 14.12.2023, а тому із указаної дати він, як член Обслуговуючого кооперативу «Житловий комплекс «Олімпійський 4», має майнові права на квартиру [ADDRESS] . Відтак, останній набув у власність вказану квартиру раніше ніж [PERSON] , а відповідно будь-які інші довідки щодо вказаної квартири видаватися не могли. Тому, позивач за первісним позовом просить скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на спірну квартиру та визнати право власності на указану квартиру за ним. 18.10.2024 від [PERSON] надійшов відзив у справі згідно якого остання заперечує проти вимог позивача за первісним позовом у повному обсязі у зв`язку із його необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог. Так, аргументуючи свою позицію у справі, [PERSON] вказує, що 01.08.2023 між ОК «ЖК «Олімпійський-4» та [PERSON] було укладено Договір пайової участі у будівництві № К-55/4, відповідно до якого пайовик зобов`язувався взяти пайову участь у будівництві Об`єкту та реалізації статутної мети і завдань Кооперативу з метою отримання у власність квартири, будівельний номер [ADDRESS] . Згідно із Додатком №1 до Договору пайової участі у будівництві №К-55/4 від 01.08.2023, загальний розмір пайового внеску пайовика на день укладення Договору становить 950 820,00 грн, що еквівалентно 26 000,00 доларів США. 15.08.2023 між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір про відступлення права вимоги за Договором № К-55/4, відповідно до п.1.1-1.2 якого первісний пайовик передає, а новий пайовик приймає на себе право вимоги до ОК «ЖК «Олімпійський-4», що належить первісному пайовику, і стає кредитором за договором пайової участі №К-55/4 від 01.08.2023, укладеним між ЖК «Олімпійський-4» та первісним пайовиком. За цим Договором [PERSON] отримала право (замість [PERSON] ) вимагати від Боржника виконання всіх зобов`язань щодо спірної квартири. 17.08.2023 [PERSON] було складено розписку, відповідно до якої [PERSON] підтвердив, що отримав від [PERSON] 950 820 грн в рахунок виконання п.2.1 та п.2.2 Договору відступлення права вимоги за Договором №К-55/4. 12.03.2024 [PERSON] звернулась до ОК «ЖК «Олімпійський-4» із заявою, відповідно до якої просила виключити її зі складу членів ОК «ЖК «Олімпійський-4» за власним бажанням та просила повернути їй пай у вигляді квартири номер [ADDRESS] . 12.03.2024 сторонами укладено Акт прийому-передачі, відповідно до якого Кооператив передав, а пайовик отримав квартиру номер [ADDRESS] . Згідно із Витягом з Державного реєстру речових прав №383854193 від 21.06.2024, право власності на квартиру, загальною площею 73,9 кв.м., за адресою [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] . У зв`язку із указаним, відповідачка за первісним позовом просить у задоволенні первісного позову відмовити повністю. 16.01.2025 до суду від третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] про витребування від [PERSON] на користь [PERSON] квартири номер [ADDRESS] . В указаному позові [PERSON] вказує про те, що 30.07.2021 між ОК «ЖК «Олімпійський-4» та [PERSON] укладено договір пайової участі в будівництві №К-55/4, відповідно до якого пайовик зобов`язується взяти пайову участь у будівництві Об`єкту і реалізації статутної мети і завдань Кооперативу з метою отримання у власність квартири, будівельний номер [ADDRESS] , загальною проектною площею 77,9 м.кв., на 4 поверсі в 2 під`їзді об`єкту. 26.08.2022 між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір про відступлення права вимоги за Договором №К-55/4, відповідно до якого новий пайовик одержує право (замість первісного пайовика) вимагати від боржника виконання всіх зобов`язань щодо квартири [ADDRESS] . На виконання п. 2.1 Договору про відступлення права вимоги за Договором №К-55/4, [PERSON] передав, а [PERSON] отримав 779 000,0 грн., що підтверджується розпискою [PERSON] від 26.08.2022. В подальшому, укладеним [PERSON] та ОК «ЖК «Олімпійський-4» Актом прийому-передачі житлового приміщення від 14.12.2023 Кооператив, відповідно до умов Договору пайової участі в будівництві №К-55/4 від 30.07.2021, передав, а пайовик отримав квартиру номер [ADDRESS] . Разом з тим, [PERSON] з`ясовано, що згідно із Витягом з Державного реєстру речових прав №383854193 від 21.06.2024, право власності на спірну квартиру зареєстроване за [PERSON] на підставі довідки про членство особи в кооперативі та внесення пайового внеску в повному обсязі за №55/4, виданої 12.03.2024, видавник ОК «ЖК «Олімпійський-4». Проте, як зазначає третя особа, означені документи датовані після фактичного набуття [PERSON] майнових прав на спірну квартиру, а відповідно права на квартиру неправомірно передані ОК «ЖК «Олімпійський-4» та набуті [PERSON] . [PERSON] вважає, що за наявності укладених ним договорів із ОК «ЖК «Олімпійський-4» та їх оплатою, на підставі Закону України «Про інвестиційну діяльність», у нього виникли усі права на зазначену спірну квартиру, яка не могла бути передана після цього іншій особі, у тому числі і самій [PERSON] , та яка, відповідно, зареєстрована за вказаною особою на праві власності, тому просить витребувати спірну квартиру від [PERSON] на його користь. 26.02.2025 від [PERSON] до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] , у якому відповідачка зазначає, що є добросовісним набувачем права власності на спірну квартиру та заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] у зв`язку із недоведеністю належними та допустимими доказами наявності права власності у останнього на спірну квартиру. При цьому, у поданому відзиві [PERSON] вказує, що Договір пайової участі в будівництві №К-55/4 від 30.07.2021, на який посилається [PERSON] у заявленому позові, був укладений між ОК «ЖК «Олімпійський-4», в особі голови кооперативу Малькута О.В., та [PERSON] . Окрім того, довідка ОК «ЖК «Олімпійський-4», теж видана головою кооперативу Малькутом О.В., що свідчить про перевищення меж повноважень останнім, оскільки представник не може вчиняти правочин щодо себе особисто (тобто бути стороною цього правочину) або іншим шляхом шкодити інтересам особи, в інтересах якої здійснює представництво, у тому числі на користь інших осіб, включаючи і тих, представником яких він одночасно є. Відтак, Договір пайової участі в будівництві №К-55/4 від 30.07.2021 з додатком №1 до нього, а також довідка ОК «ЖК «Олімпійський-4», видана головою кооперативу Малькутом О.В. від 30.07.2021, суперечать вимогам чинного законодавства. Також, у поданому відзиві зауважується, що [PERSON] надається як квитанція до прибуткового касового ордеру №15 від 30.07.2021, на підтвердження оплати за Договором пайової участі, так і сам прибутковий ордер №15, який має знаходитись у ОК «ЖК «Олімпійський-4», але без зазначених причин прибутковий ордер №15 знаходиться у [PERSON] , що ставить під сумів чи було [PERSON] сплачена сума у розмірі 779 000,00 грн. При цьому, [PERSON] зауважує, що правомірно набула право власності на спірну квартиру на підставі договору пайової участі у будівництві, договору відступлення права вимоги, акта прийому передачі житлового приміщення, і їй не були відомі обставини щодо наявності будь-яких майнових прав у інших осіб на зазначену квартиру, загальною площею 73,9 кв.м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] при відсутності такої реєстрації в ДРРП. Також, 26.02.2025 [PERSON] надіслано до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] та ОК «ЖК «Олімпійський-4» про визнання недійсними Договору пайової участі в будівництві №К-55/4 від 30.07.2021 між ОК «ЖК «Олімпійський-4» та [PERSON] , та Договору про відступлення права вимоги за Договором №К-55/4 від 26.08.2022 між [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог вказується, що 30.07.2021 між ОК «ЖК «Олімпійський-4», в особі голови кооперативу Малькута О.В., та [PERSON] було укладено договір пайової участі в будівництві №К-55/4, відповідно до якого пайовик вступає, а Кооператив приймає пайовика в члени Кооперативу та пайову участь по будівництву багатоповерхового житлового будинку у [ADDRESS] і для реалізації статутної мети Кооперативу пайовик зобов`язується взяти пайову участь в будівництві Об`єкту і реалізації статутної мети і завдань Кооперативу з метою отримання у власність квартири, будівельний номер [ADDRESS] , загальною проектною площею 77,9 м.кв., на 4 поверсі в 2 під`їзді об`єкту. В подальшому, 26.08.2022 між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір про відступлення права вимоги за Договором №К-55/4 відповідно до пунктів 1.1 та 1.2 якого, первісний пайовик [PERSON] , передає, а новий пайовик [PERSON] , приймає на себе право вимоги до ОК «ЖК «Олімпійський-4», що належить первісному пайовику, і стає кредитором за договором пайової участі №К-55/4 від 30.07.2021 року, укладеним між ЖК «Олімпійський-4» та первісним пайовиком. Разом з тим, позивачка за зустрічним позовом вважає такий договір недійсним, оскільки його було укладено всупереч вимогам ст. 238 ЦК України, а саме з перевищенням головою кооперативу своїх повноважень. Відповідно, договір про відступлення права вимоги за Договором №К-55/4 від 26.08.2022 також підлягає визнанню недійсним, оскільки сторона договору [PERSON] набув право вимоги на підставі Договору пайової участі в будівництві №К-55/4 від 30.07.2021. При цьому, позивачка за зустрічним позовом наголошує, що 01.08.2023 між ОК «ЖК «Олімпійський-4», в особі Панасюка Д.В., який діяв на підставі Довіреності №02/08 від 01.08.2023, та [PERSON] було укладено Договір пайової участі у будівництві №К-55/4, відповідно до якого пайовик вступає, а Кооператив приймає пайовика в члени Кооперативу та пайову участь по будівництву багатоповерхового житлового будинку у [ADDRESS] і для реалізації статутної мети Кооперативу пайовик зобов`язується взяти пайову участь в будівництві Об`єкту та реалізації статутної мети і завдань Кооперативу з метою отримання у власність квартири, будівельний номер [ADDRESS] , загальною проектною площею 73,9 м.кв., на 4 поверсі в 2 під`їзді об`єкту. 15.08.2023 між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір про відступлення права вимоги за Договором №К-55/4, відповідно до п.1.1-1.2 якого первісний пайовик передає, а новий пайовик приймає на себе право вимоги до ОК «ЖК «Олімпійський-4», що належить первісному пайовику, і стає кредитором за договором пайової участі №К-55/4 від 01.08.2023, укладеним між ОК «ЖК «Олімпійський-4» та первісним пайовиком. В подальшому, 12.03.2024 сторонами укладено Акт прийому-передачі, відповідно до якого Кооператив передав, а пайовик отримав квартиру номер [ADDRESS] . Згідно із Витягом з Державного реєстру речових прав №383854193 від 21.06.2024, право власності на квартиру, загальною площею 73,9 кв.м., за адресою [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] . Відтак, позивачка за зустрічним позовом вважає, що право власності на спірну квартиру належить їй на законних підставах. У судовому засіданні представники учасників процесу, а також третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] , надали пояснення, які аналогічні тим, що викладені у письмових заявах по суті справи, а також у письмових поясненнях. Допитаний в якості свідка позивач [PERSON] показав, що 26.08.2022 випадково у місті зустрів [PERSON] , з яким перебував у дружніх відносинах та знав про те, що останній займається будівельною діяльністю, а саме здійснює будівництво багатоквартирних будинків за кошти інвесторів. Під час розмови [PERSON] йому запропонував придбати спірну квартиру за досить доступними цінами. Обміркувавши його пропозицію, він, [PERSON] , повернувся додому, взяв грошові кошти (готівку) та приблизно через 40 хв. зустрівся із [PERSON] у його офісному приміщенні для оформлення всіх необхідних документів щодо переуступки майнових прав на указану квартиру. В подальшому, він разом із [PERSON] також їздили на будівництво з метою фізичного огляду побудованої квартири та її місцезнаходження. Як стверджує свідок, станом на 26.08.2022 будинок був побудований із цегли та були облаштовані вхідні двері у квартири. Як показав допитаний в якості свідка позивач, в 2023 році він приїхав до [PERSON] з метою отримання документів щодо виплати пайового внеску та державної реєстрації права власності і 10.06.2023 [PERSON] видав йому довідку про повну сплату внеску, та, в подальшому, весь пакет необхідних документів. У той же період часу [PERSON] замовив послугу з інвентаризації квартири та виготовлення технічного паспорту. При зверненні до органів ЦНАП для проведення державної реєстрації дізнався про реєстрацію права власності на квартиру за [PERSON] . [PERSON] вважає себе власником квартири з моменту сплати коштів пайового внеску. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 18.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого судового засідання. Визначено порядок подання до суду документів по суті у справі. 16.09.2025 позивачем за первісним позовом [PERSON] надіслано до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою суду від 16.09.2025 указане клопотання задоволено в повному обсязі, накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 2958360268040, номер відомостей про речове право 55549763, що зареєстрована на праві власності за [PERSON] . 20.09.2024 від адвоката Керницької О.В. надійшло клопотання про залучення її як представника [PERSON] , яке судом задоволено. 08.10.2024 від [PERSON] до суду надійшло клопотання про продовження строку на подання відзиву, яке судом задоволено. 18.10.2024 від [PERSON] надійшов відзив у справі згідно якого остання заперечує проти вимог позивача за первісним позовом у повному обсязі. 22.10.2024 від [PERSON] надійшло до суду клопотання про залучення його до справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, яке задоволено ухвалою суду від 23.10.2024. 16.12.2024 позивачем за первісним позовом [PERSON] подано заяву про зміну предмету позову, якою до заявлених вимог додано вимогу про скасування державної реєстрації обтяження нерухомого майна (іпотеки) спірної квартири згідно іпотечного договору між [PERSON] та [PERSON] . Вказане клопотання задоволено ухвалою суду від 16.12.2024, предмет позову змінено, а у якості співвідповідача залучено [PERSON] 16.01.2025 у судовому засіданні адвокатом Бевзою Ю.П. в інтересах [PERSON] подано клопотання про об`єднання в одне провадження цивільних справ № 686/26424/24 за позовом [PERSON] про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , та витребування у [PERSON] на користь [PERSON] квартири [ADDRESS] , із цивільною справою № 686/25051/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] , Обслуговуючого кооперативу «ЖК «Олімпійський-4», [PERSON] , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , про скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності, скасування державної реєстрації обтяження нерухомого майна, оскільки предметом обох цивільних справ є та ж сама квартира. Ухвалою суду від 16.01.2025 у задоволенні клопотання [PERSON] та об`єднанні справ відмовлено. 16.01.2025 до суду від третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] про витребування від [PERSON] на користь [PERSON] квартири номер [ADDRESS] . Протокольною ухвалою суду від 11.02.2025 до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] зі зміною його процесуального статусу у справі, а також постановлено приєднати до справи позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи [PERSON] , ЖК «Олімпійський 4», [PERSON] про витребування квартири із незаконного володіння та здійснювати її розгляд в одному провадженні із первісним позовом. 26.02.2025 від [PERSON] до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] , у якому відповідачка заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] . Також, 26.02.2025 [PERSON] надіслано до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] та ОК «ЖК «Олімпійський-4» про визнання недійсними Договору пайової участі в будівництві №К-55/4 від 30.07.2021 між ОК «ЖК «Олімпійський-4» та [PERSON] , та Договору про відступлення права вимоги за Договором №К-55/4 від 26.08.2022 між [PERSON] та [PERSON] . Протокольною ухвалю суду від 06.03.2025 указану зустрічну позовну заяву прийнято до матеріалів справи та ухвалено проводити її розгляд разом із первісним позовом. 12.05.2025 до суду надійшла заява від [PERSON] про розгляд справи без його участі. 12.05.2025 від [PERSON] надійшло клопотання про об`єднання в одне провадження цивільних справ № 686/26424/24 та № 686/25051/24, оскільки предметом розгляду є одна і та ж квартира, а позивач [PERSON] у справі № 686/26424/24 також претендує на визнання права власності на спірну квартиру за нею, і ухвалення рішення у даній цивільній справі, так само як ухвалення рішення у справі № 686/26424/25 може вплинути на права та обов`язки учасників у справі, у тому числі його. Ухвалою суду від 12.05.2025 у задоволенні клопотання [PERSON] та об`єднанні справ відмовлено. Ухвалою суду від 12.05.2025 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті позовних вимог. У судовому засіданні, що відбулось 02.06.2025 [PERSON] заявлено клопотання про допит свідків у судовому засіданні та витребування доказів у ОК «ЖК «Олімпійський-4», яке судом задоволено частково, відмовлено в частині допиту свідків. 16.06.2025 від позивача за первісним позовом [PERSON] до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 02.07.2025 від позивача за первісним позовом [PERSON] до суду надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом задоволено. Долучено до матеріалів справи письмових доказів, оцінку яким щодо їх належності та допустимості постановлено здійснити під час стадії ухвалення судового рішення. 26.08.2025 на адресу суду від відповідача за первісним позовом [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за Договором №К-55/4 від 26.08.2022, укладеним між [PERSON] та [PERSON] . Указана зустрічна позовна заява надійшла разом із клопотанням про повернення до стадії підготовчого провадження, письмовими поясненнями у справі та клопотанням про витребування оригіналів письмових доказів. Ухвалою суду від 01.10.2025 у задоволенні клопотання представника відповідача за первісним позовом [PERSON] адвоката Кузиної М.-О.С., про повернення до стадії підготовчого провадження, поновлення процесуальних строків на подання зустрічного позову, прийняття зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору та її об`єднання в одне провадження з первісною позовною заявою відмовлено.\~Клопотання про\~приєднання до\~матеріалів справи\~письмових пояснень\~задоволено.\~Вирішено питання\~щодо надання\~оригіналів документів,\~на які\~учасники посилаються\~в обґрунтування\~своїх вимог\~та заперечень\~в добровільному\~порядку сторонами\~для їх\~огляду в\~судовому засіданні. 02.12.2025 третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] подано через систему «Електронний суд» клопотання про відкладення розгляду справу, у задоволенні якого протокольною ухвалою від 03.12.2025 відмовлено у зв`язку із його необґрунтованістю. Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що сертифікатом ІУ122230818607 від 29.08.2023 року засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та підтверджено його готовність до експлуатації щодо об`єкта - Нове будівництво, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до наказу Управління архітектури та містобудування ХМР № 418/01-26 від 06.09.2023 закінченому будівництвом об`єкту будівництву багатоповерхового житлового будинку (сертифікат № ІУ122230818607 від 29.08.2023, виданий на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації від 18.08.2023; кількість поверхів 10; кількість квартир [ADDRESS] ), розташованому на земельній ділянці з кадастровим номером: 6810100000:03:009:0018, за місцем розташування об`єкту відповідно до сертифікату: [ADDRESS] , присвоєно адресу: - [ADDRESS] . та присвоєно нумерацію окремим частинам об`єкту: квартирам - з 1 по 80 включно, нежитловим приміщенням - з 81 по 146. 01.08.2023 між ОК «ЖК «Олімпійський-4», в особі Панасюка Д.В., який діяв на підставі Довіреності №02/08 від 01.08.2023, та [PERSON] укладено Договір пайової участі у будівництві №К-55/4, відповідно до п. 1.1. якого пайовик вступає, а Кооператив приймає пайовика в члени Кооперативу та пайову участь по будівництву багатоповерхового житлового будинку у [ADDRESS] і реалізації статутної мети Кооперативу пайовик зобов`язується взяти пайову участь в будівництві Об`єкту та реалізації статутної мети і завдань Кооперативу з метою отримання у власність квартири, будівельний номер [ADDRESS] , загальною проектною площею 73,9 м.кв., на 4 поверсі в 2 під`їзді Об`єкту. Згідно із Додатком №1 до Договору пайової участі в будівництві № К-55/4 від 01.08.2023, загальний розмір пайового внеску пайовика на день укладення Договору становить 950 820,00, що еквівалентно 26 000,00 доларів США. Згідно із квитанцією до прибуткового касового ордеру № 20 від 01.08.2023 [PERSON] сплачено 950 820,00 грн за Договором № 55/4 від 01.08.2023. 15.08.2023 між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір про відступлення права вимоги за Договором № К-55/4, відповідно до п.1.1 якого, первісний пайовик передає, а новий пайовик приймає на себе право вимоги до ОК «ЖК «Олімпійський-4», що належить первісному пайовику, і стає кредитором за договором пайової участі №К-55/4 від 01.08.2023, укладеним між ЖК «Олімпійський-4» та первісним пайовиком. Відповідно до п. 1.2. цього Договору пайовик одержує право (замість первісного пайовика) вимагати від Боржника виконання всіх зобов`язань щодо квартири [ADDRESS] . Згідно із п.2.1 Договору за передані вимоги до Боржника, що виникли на підставі основного договору, новий пайовик сплачує первісному пайовику грошові кошти у сумі 950820,00 грн. В матеріалах справи міститься копія письмової розписки [PERSON] від 17.08.2023, відповідно до якої [PERSON] підтвердив, що отримав від [PERSON] 950820 грн в рахунок виконання п.2.1 та п.2.2 Договору відступлення права вимоги за Договором № К-55/4. Згідно із витягом з переліку членів ОК «ЖК «Олімпійський-4» №55/4 від 12.03.2024, [PERSON] була членом ОК «ЖК «Олімпійський-4», квартира номер [NUMBER] в багатоповерховому житловому будинку по [ADDRESS] . Відповідно до довідки №55/4 від 12.03.2024, що видана [PERSON] , вона дійсно являється членом ОК «ЖК «Олімпійський-4» та станом на дату видачі цієї довідки здійснила повне внесення пайового внеску в ОК «ЖК «Олімпійський-4» за квартиру номер [ADDRESS] . В матеріалах справи міститься заява [PERSON] від 12.03.2024 до ОК «ЖК «Олімпійський-4», відповідно до якої остання просила виключити її зі складу членів ОК «ЖК «Олімпійський-4» за власним бажанням та просила повернути їй пай у вигляді квартири номер [ADDRESS] , згідно із Договором пайової участі у будівництві №К-55/4 від 01.08.2023, Договором про відступлення права вимоги в Договорі від 15.08.2023. Як вбачається із Акту прийому-передачі житлового приміщення від 12.03.2024, ОК «ЖК «Олімпійський-4» та член кооперативу [PERSON] уклали цей Акт, відповідно до якого Кооператив відповідно до Договору пайової участі в будівництві №К-55/4 від 01.08.2023, Договору відступлення права вимоги в Договорі, укладеного 15.08.2023 передав, а пайовик отримав квартиру номер [ADDRESS] . Згідно із Витягом з Державного реєстру речових прав № 383854193 від 21.06.2024, право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] на підставі довідки про членство особи в кооперативі та внесення пайового внеску в повному обсязі №55/4 від 12.03.2024, виданої ОК «ЖК «Олімпійський-4». При цьому, на ім`я [PERSON] видано технічний паспорт на вказану квартиру (реєстраційний номер ТІ01:3154-3339-1364-6995). 23.07.2024 між відповідачкою за первісним позовом [PERSON] та співвідповідачкою за первісним позовом укладено Іпотечний договір, предметом якого стала квартира [ADDRESS] . Водночас, із матеріалів справи вбачається, що 30.07.2021 року між ОК «ЖК «Олімпійський-4», в особі голови кооперативу Малькута О.В., та асоційованим членом кооперативу [PERSON] укладено договір пайової участі в будівництві №К-55/4, відповідно до якого пайовик вступає, а Кооператив приймає пайовика в члени Кооперативу та пайову участь по будівництву багатоповерхового житлового будинку у [ADDRESS] і для реалізації статутної мети Кооперативу Пайовик зобов`язується взяти пайову участь в будівництві Об`єкту і реалізації статутної мети і завдань Кооперативу з метою отримання у власність квартири, будівельний номер [ADDRESS] , загальною проектною площею 77,9 м.кв., на 4 поверсі в 2 під`їзді Об`єкту. Згідно із Додатком №1 до Договору пайової участі в будівництві №К-55/4 від 30.07.2021, загальний розмір пайового внеску пайовика на день укладення Договору становить 779000,0 грн., що еквівалентно 28969,88 доларів США. Із квитанції до прибуткового касового ордеру № 32 від 30.07.2021 та довідки ОК «ЖК «Олімпійський-4» від 30.07.2021 вбачається, що [PERSON] сплачено ОК «ЖК «Олімпійський-4» за Договором № К-55/4 від 30.07.2021 кошти в сумі 779000,0 грн. В подальшому, 26.08.2022 між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір про відступлення права вимоги за Договором №К-55/4, відповідно до п. 1.1 якого, первісний пайовик [PERSON] , передає, а новий пайовик [PERSON] , приймає на себе право вимоги до Обслуговуючого кооперативу «Житловий комплекс «Олімпійський-4», що належить первісному пайовику, і стає кредитором за договором пайової участі №К-55/4 від 30.07.2021 року, укладеним між ОК «ЖК «Олімпійський-4» та первісним пайовиком. Відповідно до п. 1.2. Договору новий пайовик одержує право (замість первісного пайовика) вимагати від Боржника виконання всіх зобов`язань щодо квартири [ADDRESS] . Як вбачається із витягу з переліку членів ОК «ЖК «Олімпійський-4» від 14.12.2023, позивач за первісним позовом [PERSON] є членом ОК «ЖК «Олімпійський-4», що знаходиться за адресою: місто Хмельницький, вулиця Старокостянтинівське шосе, 20/4. Із долученої до матеріалів справи довідки ОК «ЖК «Олімпійський-4» від 14.12.2023 вбачається, що [PERSON] сплатив пайовий внесок у розмірі 779000,0 грн, згідно із Договором пайової участі в будівництві № К-55/4 від 30.07.2021. Відповідно до укладеного [PERSON] та ОК «ЖК «Олімпійський-4» Акту прийому-передачі житлового приміщення від 14.12.2023 Кооператив, відповідно до Договору пайової участі в будівництві №К-55/4 від 30.07.2021 року, передав, а пайовик отримав квартиру номер, [ADDRESS] . Окрім того, 26.08.2022 між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір про відступлення права вимоги за Договором №К-55/4, відповідно до п. 1.1 якого, первісний пайовик [PERSON] , передає, а новий пайовик [PERSON] , приймає на себе право вимоги до Обслуговуючого кооперативу «Житловий комплекс «Олімпійський-4», що належить первісному пайовику, і стає кредитором за договором пайової участі №К-55/4 від 30.07.2021, укладеним між ОК «ЖК «Олімпійський-4» та первісним пайовиком. Відповідно до п. 1.2. Договору новий пайовик одержує право (замість первісного пайовика) вимагати від Боржника виконання всіх зобов`язань щодо квартири [ADDRESS] . Із долученої до матеріалів справи розписки від 26.08.2022 вбачається, що [PERSON] передав, а [PERSON] отримав на виконання Договору про відступлення права вимоги за Договором №К-55/4 від 26.08.2022 кошти у сумі 779000,00 грн. Як вбачається із довідки ОК «ЖК «Олімпійський-4» від 14.12.2023 року [PERSON] є членом ОК «ЖК «Олімпійський-4» та станом на дату видачі цієї довідки здійснив повне внесення пайового внеску в ОК «ЖК «Олімпійський-4» за квартиру номер [ADDRESS] згідно із Договором пайової участі в будівництві №К-55/4 від 30.07.2021. Відповідно до укладеного між [PERSON] та ОК «ЖК «Олімпійський-4» Акту прийому-передачі житлового приміщення від 14.12.2023 Кооператив відповідно до Договору пайової участі в будівництві №К-55/4 від 30.07.2021 року передав, а пайовик отримав квартиру номер, [ADDRESS] . Відтак, із матеріалів справи вбачається, що на квартиру номер [ADDRESS] одночасно претендують позивач за первісним позовом [PERSON] , відповідачка за первісним позовом - позивачка за зустрічним позовом [PERSON] та відповідач за зустрічним позовом - третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] . Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між зазначеними вище особами є відносини, що пов`язані із набуттям та реєстрацією права власності на нерухоме майно квартиру (правовідносини, що виникають із права власності на нерухоме майно). Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, а також право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 386 Цивільного кодексу України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до наведених норм зазначений спосіб захисту права власності спрямований на попередження можливого порушення, які на момент подання позову відсутні або не настали, але при цьому у власника є всі підстави вважати, що дії відповідних осіб неминуче призведуть до порушення його права у майбутньому. Після настання порушення прав та законних інтересів власників вони мають право вимагати усунення будь-яких створених ним перешкод у користуванні своїм майном. Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною другою ст. 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Послідовно, ч. 4 ст. 334 ЦК України передбачає, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 925/1121/17, від 17.04.2019 у справі № 916/675/15. Разом з тим, факт володіння нерухомим майном може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно в установленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння). Такі висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181 цс 18, пункти 43, 89) і в подальшому системно впроваджені у практику Верховного Суду (ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.12.2019 у справі № 372/1684/14-ц). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на майбутній об`єкт нерухомості. Відповідно до ч. 1 ст. 5 указаного Закону у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі. Водночас, відповідно до п. 81 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою від 25 грудня 2015 р. № 1127, у разі коли право власності на закінчений будівництвом об`єкт відповідно до договору або закону набувається іншими особами, відмінними від замовника будівництва, або відповідно до договору набувається у спільну власність замовником будівництва та іншими особами, державному реєстратору подається відповідний договір, що передбачає набуття права власності на закінчений будівництвом об`єкт іншою особою, відмінною від замовника будівництва, або набуття права спільної власності замовника будівництва та іншої особи, чи у випадках, передбачених законом, інший документ, що підтверджує факт набуття права власності іншою особою, відмінною від замовника будівництва. При цьому, згідно цього ж пункту, у разі участі особи у діяльності кооперативу документом, що підтверджує набуття у власність членом кооперативу завершеного будівництвом об`єкта, є видана таким кооперативом довідка про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Тлумачення статті 330 ЦК України свідчить, що виникнення права власності у добросовісного набувача відбувається за таких умов: факт відчуження майна; майно відчужене особою, яка не мала на це права; відчужене майно придбав добросовісний набувач; відповідно до статті 388 ЦК України, а майно, відчужене особою, яка не мала на це право, не може бути витребуване у добросовісного набувача. Частиною першою ст. 338 передбачено вичерпний перелік підстав, коли майно може бути витребувано у добросовісного набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відтак, в разі наявності у власника волі на передачу майна іншій особі і, відповідно, неможливості його витребування у добросовісного набувача відповідно до статті 388 ЦК України, останній стає власником майна на підставі статті 330 ЦК України. Таким чином, в даному випадку законодавець надає пріоритет інтересам добросовісного набувача майна. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Згідно зі ст.ст. 626, 627 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із положеннями статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків (стаття 612 ЦК України). Загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства. Для приватного права властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.06.2021 у справі № 554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2022 у справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20). У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду) (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша\~статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до статті 203 ЦК України загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, є, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Стаття 215 ЦК України підставою недійсності правочину визначає недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). За змістом частин першої та другої статті 216 ЦК України правовими наслідками недійсності правочину є реституція (основний наслідок) та відшкодування збитків (додатковий наслідок). Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. У частині першій статті\~81\~ЦПК\~України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Положеннями статей\~77-80\~ЦПК\~України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , ОК «ЖК «Олімпійський-4», [PERSON] про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , та визнання за [PERSON] права власності на указану квартиру із скасуванням державної реєстрації обтяження нерухомого майна іпотеки, а також позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про витребування від [PERSON] на його користь зазначеної вище квартири суд на підставі досліджених вище доказів зауважує, що [PERSON] правомірно набуто право власності на квартиру [ADDRESS] (будівельна адреса [ADDRESS] ). Указаний факт встановлено судом на підставі договору пайової участі у будівництві № К-55/4 від 01.08.2023 з додатками, договору відступлення права вимоги за Договором №К-55/4 від 15.08.2023, акта прийому передачі житлового приміщення від 12.03.2024; довідки №55/4 від 12.03.2024. Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Судом зауважується, що дійсність указаних правовстановлюючих документів в судовому порядку не оспорюється. Відтак [PERSON] вважається судом добросовісним набувачем квартири, загальною площею 73,9 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . При цьому, як встановлено судом вище, згідно із Витягом з Державного реєстру речових прав № 383854193 від 21.06.2024, право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] 19.06.2024 на підставі довідки про членство особи в кооперативі та внесення пайового внеску в повному обсязі № 55/4 від 12.03.2024, виданої ОК «ЖК «Олімпійський-4». Факт володіння нерухомим майном може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно в установленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння). Такі висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181 цс 18, пункти 43, 89) і в подальшому системно впроваджені у практику Верховного Суду (див. ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.12.2019 у справі № 372/1684/14-ц). У постанові від 26.10.2022 у справі №569/2823/18 Касаційний цивільний суд дійшов наступних висновків: «Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації». Відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (постанови Великої Палат Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19, пункт 6.30), від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18, пункт 4.17), від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.13)). Із аналізу долучених до матеріалів справи документів вбачається, що [PERSON] виступає інвестором по відношенню до ОК «ЖК «Олімпійський-4». Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестори - суб`єкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових і залучених майнових та інтелектуальних цінностей в об`єкти інвестування. Інвестори можуть виступати в ролі вкладників, кредиторів, покупців, а також виконувати функції будь-якого учасника інвестиційної діяльності. Довідкою №55/4 від 12.03.2024, що видана [PERSON] , підтверджується, що остання є членом ОК «ЖК «Олімпійський-4» та станом на дату видачі цієї довідки здійснила повне внесення пайового внеску в ОК «ЖК «Олімпійський-4» за квартиру номер [ADDRESS] . У постанові від 14.09.2021 року Велика Палата Верховного Суду у справі №359/5719/17 (пункти 146-149) дійшла до висновку, що інвестор після виконання ним фінансових зобов`язань за укладеними договорами купівлі-продажу цінних паперів та резервування об`єкта нерухомості (чи аналогічними правочинами, що підтверджують здійснення інвестування) отримує документи, які підтверджують реальність такого правочину та встановлюють для нього його особисті майнові права на конкретний об`єкт нерухомого майна. При цьому, у вказаній постанові ВП ВС додатково зазначено, що для отримання права власності на такий об`єкт нерухомості інвестор має трансформувати свої майнові права у власність шляхом державної реєстрації речових прав на цей об`єкт нерухомості, але виконати це можна лише за умов завершення будівництва новоствореного об`єкта нерухомості відповідно вимог чинного законодавства та прийняття такого нерухомого майна до експлуатації (статті 328, 331 ЦК України). Відповідно ч.1, 2, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Верховний Суд, в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри». Відтак з мотивів вказаного вище, на переконання суду [PERSON] належними, допустимими та достатніми доказами доведено належність їй спірної квартири номер [ADDRESS] . Тому послідовно, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача за первісним позовом [PERSON] та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] є безпідставними та не підлягають до задоволення. При прийнятті указаного рішення про відмову у задоволенні вимог первісного позивача [PERSON] до [PERSON] , ОК «ЖК «Олімпійський-4», [PERSON] про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , та визнання за [PERSON] права власності на указану квартиру із скасуванням державної реєстрації обтяження нерухомого майна іпотеки, а також про відмову у задоволенні позовної вимоги [PERSON] до [PERSON] про витребування від [PERSON] на його користь зазначеної вище квартири, судом до розгляду не приймалися докази, які були долучені до матеріалів цивільної справи на підставі клопотання позивача [PERSON] від 02.07.2025 (т. 2, а.с. 170-187). Суд зауважує про те, що указані докази були подані до суду із порушенням положень статті 83 ЦПК України, а саме в частині обов`язку подання доказів позивачем разом із поданням позовної заяви. Відповідно до ч. 8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Підстав для визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк, а саме у зв`язку із їх помилковим неподанням під час підготовчого судового засідання, суд не знаходить та відповідно не враховує під час вирішення спору по суті. Разом з тим, наявність указаних письмових доказів та подання у строки та в порядку визначеними законодавством жодним чином не вплинула б на прийняте рішення та не змінила б його суті. Щодо позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та ОК «ЖК «Олімпійський-4» про визнання недійсними Договору пайової участі в будівництві №К-55/4 від 30.07.2021, укладеного між ОК «ЖК «Олімпійський-4» та [PERSON] , та Договору про відступлення права вимоги за Договором №К-55/4 від 26.08.2022, укладеного між [PERSON] та [PERSON] суд зазначає наступне. Судом встановлено, що відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] не була стороною указаного правочину, договори пайової участі та про відступлення права вимоги за договором пайової участі, укладались безпосередньо між ОК «ЖК «Олімпійський-4» та [PERSON] , а також між [PERSON] та [PERSON] . Позивач, реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого він не є, зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд має перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин. На цьому наголосила Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду при розгляді справи\~№ 910/12787/17. Так, за змістом статей 203, 215, 217 ЦК України оспорювати правочин у суді може одна зі сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття «заінтересована особа» такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який вони мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша законна реалізація заінтересованою особою її прав. Самі по собі дії осіб щодо вчинення правочинів, навіть якщо вони здаються іншим особам неправомірними, не можуть бути оспорені в суді, допоки ці особи не доведуть, що такі дії порушують їх права. У даній справі позов про визнання недійсним договорів пайової участі та про відступлення права вимоги за договором пайової участі, які укладались безпосередньо між ОК «ЖК «Олімпійський-4» та [PERSON] , а також між [PERSON] та [PERSON] , подано особою, яка не була стороною даних правочинів. Позивачем про визнання недійсними Договору пайової участі в будівництві №К-55/4 від 30.07.2021, укладеного між ОК «ЖК «Олімпійський-4» та [PERSON] , та Договору про відступлення права вимоги за Договором №К-55/4 від 26.08.2022, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , є [PERSON] , яка не є стороною указаних правочинів. Указані правочини щодо недійсності яких заявлено позовні вимоги жодним чином не впливають на права та обов`язки позивача, оскільки [PERSON] у визначеному законом порядку набула право власності на квартиру шляхом його реєстрації у передбаченому законом порядку у реєстраційному органі. Навпаки, визнання недійсним указаних договорів обмежить право сторін на захист їх порушених прав внаслідок неналежного виконання обов`язків за указаними договорами з боку боржника, що є неефективним способом захисту у ситуації, яка склалась між учасниками процесу. Оскільки позивачем у встановленому порядку належними та допустимими доказами не доведено факт порушення укладанням договорів пайової участі в будівництві №К-55/4 від 30.07.2021, про відступлення права вимоги за Договором №К-55/4 від 26.08.2022, її майнових чи інших прав, позовні вимога про визнання договорів недійними не підлягають до задоволення. Відтак, вирішуючи спір між сторонами щодо визнання недійсними Договору пайової участі в будівництві №К-55/4 від 30.07.2021, укладеного між ОК «ЖК «Олімпійський-4» та [PERSON] , та Договору про відступлення права вимоги за Договором №К-55/4 від 26.08.2022, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , суд надав об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача [PERSON] на момент звернення до суду, а також визначив чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивачки, та дійшов висновку про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами факту порушення укладанням зазначених договорів між сторонами, якою вона не являється, її майнових чи інших прав, та, як наслідок, відсутність порушеного права, що є підставою для прийняття судового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині повністю. Розподіл судових витрат у справі. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволені заявлених позовних вимог сторін відмовлено, то понесені сторонами судові витрати розподілу не підлягають. Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, якою визначено, що у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову, заходи забезпечення позову застосовані згідно ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.09.2024 підлягають скасуванню.

Outcome: dismissed