Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Заводського районного суду міста Кам`янського з позовом до Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» про визнання протиправним нарахування вартості послуг з централізованого опалення та скасування нарахування за фактично не отримані житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позову зазначено, що 29.08.2024 р. [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» про визнання незаконним нарахування вартості централізованого опалення та зобов`язання вчинити дії. Винесено рішення у задоволенні позову [PERSON] до АТ «Дніпровська ТЕЦ» відмовити у повному обсязі. У лютому 2025 р. позивач звернувся з апеляційною скаргою до Дніпровського апеляційного суду на рішення Заводського районного суду, з яким категорично не згоден. Відсутність опалення в квартирі підтверджена актами фахівців Дніпровської ТЕЦ, у яких, крім низької температури у приміщенні (15 градусів), зазначено, що у всій квартирі холодні теплошляхи. Тобто, тепло не подається до приміщень. Навпаки, ніяких доказів того, що теплоносій подавався в квартиру [ADDRESS] відповідач не надав. Апеляційний суд визнав, що доводи та надані докази на підтвердження цих доводів підтверджують, що позивач фактично не користувався послугами з централізованого опалення, оскільки через холодні теплошляхи теплоносій не подавався в квартиру. 29.07.2025 р. колегія суддів Дніпровського апеляційного суду постановила, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. Позов до АТ «Дніпровська ТЕЦ» задовольнити частково, а саме забов`язати здійснити перерахунок вартості послуг з централізованого опалення квартири за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 06.06.2023 р. до 31.03. 2024 р. Ситуація на момент подання позовної заяви на вересень 2025 року не змінилася. КП «Добробут» знову підтвердив, що стояки опалення не замінені через брак фінансування тощо. Зважаючи на тривалий судовий розгляд, весь минулий опалювальний сезон 2024/2025 позивач провів у квартирі без централізованого опалення, обігріваючись побутовими опалювальними приладами. При цьому АТ «Дніпровська ТЕЦ» щомісяця надсилає рахунки на оплату своїх послуг. Сума нарахувань за неотримані послуги з постачання теплової енергії на момент подання позовної заяви становить 12569,47 грн., а за абонентське обслуговування 552,92 грн. Предметом спору не є виявлення винуватця у зриві поставок теплоносія у кв. [ADDRESS] , а незаконне нарахування на ДОВЕДЕНУ відсутність таких поставок Виконавцем послуг, яким є АТ «Дніпровська ТЕЦ». Не температура в квартирі є предметом спору, а абсолютно холодні теплошляхи, що підтверджують акти, складені самими представниками ТЕЦ. За наповнення теплошляхів теплоносієм відповідає постачальник комунальних послуг, який виставляє рахунки за їх надання. У цьому випадку це АТ «Дніпровська ТЕЦ». Температура в квартирі підтримується 15 градусів завдяки її розташуванню (не кутова, середній поверх), встановленими новими віконними блоками з потрійним скломі подвійними дверима з тамбуром, а також килимовому покриттю підлоги з утеплювачем. Просить визнати протиправним нарахування АТ «Дніпровська ТЕЦ» вартості послуг з централізованого опалення квартири [ADDRESS] , дома [ADDRESS] . Зобов`язати Акціонерне товариство "Дніпровська теплоелектроцентраль" здійснити перерахунок вартості послуг з центрального опалення квартири за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 01.04. 2024 р. по 31.08.2025 р. Зобов`язати АТ «Дніпровська ТЕЦ» скасувати нарахування за фактично неотримані комунальні послуги з подачі теплової енергії за адресою: [ADDRESS] починаючи з 06.06.2023 року до теперішнього часу відповідно до рахунку за серпень 2025 року. Зобов`язати АТ «Дніпровська ТЕЦ» внести зміни до індивідуального договору «Про надання послуг з подачі теплової енергії» про тимчасове припинення комунальної послуги, що надається, до виконання КП КМР «Добробут» ремонту стояків опалення в будинку [ADDRESS] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2025 цивільну справу № 208/12003/25 було передано до провадження судді Гречаній В.Г. Ухвалою суду від 12.09.2025 року позовну заяву залишено без руху. 22.09.2025 року [PERSON] подав до суду позовну заяву на виконання вимог ухвали суду від 12.09.2025 року. Ухвалою суду від 23.09.2025 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. 01.12.2025 року у судовому засіданні позивач [PERSON] зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Вкзав, що вдома зробив все, щоб було тепло, але без опалювальних електричних приладів температура в квартирі 15 градусів. Кожен місяць відповідач робить нарахування за те, що позивач не отримує. Представник відповідача Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи неодноразово повідомлявся шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку «Укрпошта» за зареєстрованим місцем перебування, що в розумінні п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, є належним повідомленням про розгляд справи, причини своєї неявки суду не повідомив. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Заяв та клопотань про проведення розгляду справи за його відсутності не подавав. \~ \~ \~ \~01.12.2025 року у судовому засіданні після судових дебатів, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. На підставі ч.1 ст. 244 ЦПК України ухвалення судового рішення було відкладено та визначено дату та час судового засідання, в якому буде відбуватися проголошення судового рішення, про що учасники справи були повідомлені у спосіб, встановлений ЦПК України. Відповідно до\~ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до положень ч. 4 ст. 174, ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Положеннями\~ст.174 ЦПК України\~закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено\~ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №2025/008176657 від 20.06.2025 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29.07.2025 року зобов`язано Акціонерне товариство «Дніпровська теплоелектроцентраль» здійснити перерахунок вартості послуг з центрального опалення квартири за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 06 червня 2023 року по 31 березня 2024 року. 04.08.2025 року [PERSON] подав звернення до директора КП КМР «Добробут», у якій просить надати відповідь, у які строки будуть відремонтовані або замінені стояки центрального оплення за адресою: [ADDRESS] . 29.08.2025 року від представника КП КМР «Добробут» надано відповідь, відповідно до якої вбачається, що при черговій перевірці системи теплопостачання було виявлено відсутність циркуляції теплоносія по стояку кухні, по стояку кімнати обрізаний трубопровід під стелею в підвалі. Ймовірно, внаслідок самовільного втручання в роботу системи, мешканцями квартири першого поверху було змінено проект монтування централізованого опалення по стояку. Через відсутність мешканців, доступу до комунікацій надано не було. Зазначену адресу включено до загального переліку житла на заміну інженерних мереж за рахунок коштів капітального ремонту при наявності цільового фінансування з бюджету міста. Діючим тарифом оплати послуги щодо управлінням багатоквартирного будинку, витрати в таких обсягах, не передбачені. Відповідно до рахунку загальної заборгованості за адресою: [ADDRESS] встановлено, що станом на 01.07.2025 року плата за постачання теплової енергії АТ «Дніпровська ТЕЦ» складає 12569,47 грн., абонентське обслуговування 552,92 грн. Відповідно до договору купівлі-продажу №231180 від 09.06.2023 року, [PERSON] купив 4 конструкції виготовлені з профільної системи Steko, укомплектований Axor і склопакетом з формулою 4-10-4-10-4. Відповідно до\~ст. 15 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України) кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За положеннями ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Законом України «Про житлово-комунальні послуги»\~визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Так, відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~встановлено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Пунктом 1 ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Пунктом 5 ч. 2\~ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~визначено зобов`язання споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1\~ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Фактичне надання таких послуг підтверджується актами виконаних робіт. З огляду на вищенаведені норми Закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово- комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, при цьому відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Дана позиція викладена у постанові Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 03.10.2013 року. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15, постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі № 751/3840/15-ц, від 04.07.2018 року у справі № 904/7183/17. У частинах першій, третій, четвертій\~ст. 334 ЦК України\~передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 1\~ст. 714 ЦК України\~за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Положенням ст.\~ст. 7-8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною особою та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (послуги) на момент виникнення спірних правовідносин, регулювались Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води, затвердженими\~Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630\~(далі\~Правила). Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з ч.ч. 5, 6\~ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»\~висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Таким чином, у справі, що розглядається, вимоги щодо скасування нарахування за оплату не поданої теплової енергії до квартири, а також за абонплату не поданої теплової енергії та зобов`язання тимчасового припинення комунальної послуги подачі теплової енергії задоволенню не підлягають. Разом з тим, позивачем заявлено позовні вимоги про зобов`язання Акціонерне товариство "Дніпровська теплоелектроцентраль" здійснити перерахунок вартості послуг з центрального опалення квартири за адресою: [ADDRESS] , враховуючи, що постачання централізованого опалення в дану квартиру відсутнє. Такий спосіб захисту як зобов`язання здійснити перерахунок нарахувань за житлово-комунальні послуги може захистити права позивача та відновити його можливе порушене право. Така позиція підтверджується висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 07.12.2022 року у справі № 753/8902/20-ц, від 19.12.2022 року у справі № 759/15184/19. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2021 року у справі № 766/20797/18 зроблено висновок, що вимога про визнання боргу безпідставним є вимогою про визнання відсутності права відповідача донарахувати обсяг спожитого природного газу та відсутності обов`язку позивача, який кореспондує вказаному праву, з оплати боргу, що виник унаслідок донарахування. Така вимога є ефективним способом захисту інтересу позивачки в юридичній визначеності у спірних правовідносинах. Крім того, ефективним способом захисту прав є і вимога зобов`язати відповідача списати з особового рахунку донараховану заборгованість за спожитий природний газ. Така вимога є вимогою про примусове виконання обов`язку в натурі (п. 5 ч. 2\~ст. 16 ЦК України). Її можна заявити як разом із вимогою про визнання боргу безпідставним, так і окремо. Задоволення вимоги зобов`язати постачальника списати з особового рахунку донараховану заборгованість може бути способом захисту права споживача на мирне володіння майном (ст. 1 Першого протоколу до Конвенції). Якщо споживач не має наміру сплачувати борг (тому, що не згоден із його існуванням; тому, що постачальник пропустив позовну давність для стягнення боргу у судовому порядку, тощо), а постачальник і не списує борг з особового рахунку на вимогу споживача, і не звертається до суду за його стягненням, то споживач буде надалі одержувати від постачальника рахунки із зазначенням боргу. Таке відображення спірного боргу в особовому рахунку може спровокувати споживача на помилкову сплату коштів всупереч його волі. Щодо зобов`язання внести зміни до індивідуального договору про тимчасове припинення комунальної послуги, суд зазначає, щоб внести зміни до індивідуального договору про теплопостачання, потрібно звернутися до постачальника послуг (АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль»), подати письмову заяву та/або додаткову угоду, дотримуючись форми договору, часто це відбувається шляхом підписання нової угоди або подання документів, що фіксують зміну даних (наприклад, зміна власника, складу сім`ї чи реквізитів), і це завжди вимагає згоди обох сторін, за винятком зміни тарифів. У матеріалах справи відсутнє підтвердження, що позивач намагався в позасудовому порядку вирішити питання, звертався до АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» з даною вимогою, відсутня відмова відповідача у вирішенні даного питання. Положення\~Конституції України\~та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті\~8,\~9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема\~ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Тому у випадку порушення юридичною особою законодавства при нарахуванні плати за постачання централізованого опалення споживач має право у судовому порядку вимагати здійснення відповідного перерахунку. За положеннями\~ст. 162 Житлового кодексу України\~плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Пунктом 10 ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»\~передбачено, що співвласники багатоквартирного будинку зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Правовідносини між виконавцем/виробником послуг з централізованого опалення та споживачем фізичною особою регулюється\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги»\~та Правилами № 630, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин. Правовідносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії та індивідуальним/колективним споживачем, який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії, вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії та порядок оплати врегульовано положеннями\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~та Правилами № 630. Житлово-комунальні послуги\~результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). За приписами\~ст. 5 цього Закону\~до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлові послуги - послуги з управління багатоквартирним будинком; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15, постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі № 751/3840/15-ц, від 04.07.2018 року у справі № 904/7183/17. З матеріалів справи встановлено, що з 01.11.2023 р., виявилося, що у цій квартирі відсутня подача тепла в теплоносії (батареї). З розмови з сусідами з`ясувалося, що опалення по стояку однокімнатних квартир у всьому під' їзді відсутнє з 2019 року та КП КМР «Добробут», жодного вирішення проблеми опалення квартир прийнято не було. Відсутність опалення в квартирі позивача підтверджена відповіддю представника КП КМР «Добробут». Дослідивши наведені доводи позивача та надані позивачем вищевказані докази на підтвердження його доводів, суд приходить до висновку, що позивач фактично не користувався послугами з централізованого опалення. За змістом ч. 3 ст.\~12, ч.ч. 1, 5, 6 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенюю, а саме у частині здійснення перерахунку вартості послуг з центрального опалення квартири за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 01.04. 2024 р. по 31.08.2025 р.. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) вказано, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Також суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Від сплати судового збору позивач звільнений згідно\~ч.3\~ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: partial