Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

В серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» звернулося до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості, вказуючи на те, що 28.03.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір №1521922 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах, встановлених договором, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» зобов`язується надати клієнту кредит у гривні, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: відповідно до п.1.3 договору, тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 3000 грн; згідно із п.1.4 договору, строк кредиту 360 днів: з 28.03.2024 року по 23.03.2025 року, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п.2.1. договору, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 3000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера ТОВ «ПЕЙТЕК». 24.12.2024 року ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на підставі Договору факторингу №24122024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача. До ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», відповідно до укладеного договору факторингу від 24.12.2024 №24122024, перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №1521922 від 28.03.2024 року, загальна сума заборгованості склала 29324,91 грн, з якої заборгованість з тіла кредиту 2999,99 грн, заборгованість за процентами нарахованими первісним кредитором 18149,92 грн, нараховані проценти ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 89 календарних днів 6675 грн, штрафні санкції 1500 грн. Рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Після укладення договору факторингу та переходу права вимоги позивача до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «ФК «Фінтрас Капітал», ані на рахунки первісного кредитора. У період з 28.03.2024 року по 24.12.2024 відповідачем здійснено оплату на рахунок первісного кредитора в розмірі 1560,01 грн, які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0,01 грн та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 1560 грн. Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором №1521922 від 28.03.2024 року на загальну суму 29324,91 грн, яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 2999,99 грн, суми заборгованості за процентами нарахованих процентів первісним кредитором 18149,92 грн, суми заборгованості за процентами, нарахованими ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» за 89 календарних дні в сумі 6675 грн, штрафні санкції 1500 грн. Позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 27824,91 грн, з яких: 2999,99 грн сума кредиту, 18149,92 грн сума процентів за користування кредитом, нараховані проценти позивачем за 89 календарних днів в сумі 6675 грн. та стягнути сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. В порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України. Ухвалою судді від 26.08.2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 17.11.2025 року ухвалою суду витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» докази переказу грошових коштів відповідачу за вказаним кредитним договором. Представник позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» у судове засідання не з`явився, проте у своєму клопотанні до суду позивач просив справу розглянути без участі його представника, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань від нього до суду не надходило, відзив до суду не подав. У зв`язку з неявкою відповідача та не надання відзиву суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, оцінивши їх відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.03.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Договір № 1521922 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний», на умовах якого товариство надає кредит споживачу у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до умов договору, сума кредиту складає 3 000,00 грн., тип кредиту\~- кредит (п.1.3.), строк кредиту 360 днів, тип процентної ставки\~фіксована (п.1.5.), стандартна процента ставка становить 2,5 % в день та застосовується в межах строку кредиту (п.1.5.1.). Згідно з п.2.1. договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Додатком № 1 до Договору є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, відповідно до якої останнім днем кредитного договору є 23.03.2025 року. Судом також досліджений паспорт споживчого кредиту, який дублює істотні умови кредитного договору, щодо розміру кредиту, строку кредитування, тощо, а також офіційні правила програми лояльності ТОВ «Слон Кредит» для споживачів по продукту «Комфортний». Кредитний договір №1521922 від 28.03.2024 укладений в електронному вигляді та підписаний відповідачем [PERSON] шляхом введення одноразового ідентифікатора Х985. Відповідачу 24.06.2024 надані кредитні кошти у безготівковій формі в розмірі 3000,00 грн. шляхом їх перерахування на розрахунковий рахунок за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , яка емітована на ім`я [PERSON] , що підтверджується інформацією, наданою АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду 17.11.2025 року. Свої зобов`язання за договором відповідач виконував неналежним чином, у зв`язку із чим станом на 24.12.2024 утворилась заборгованість у загальному розмірі 18149,92 грн. 24.12.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (Фактором) та ТОВ «Слон Кредит» (Клієнтом) укладено договір факторингу №24122024, за умовами якого, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло право вимоги за кредитним договором №1521922 від 28.03.2024 до [PERSON] , згідно з Витягом з реєстру боржників до Договору факторингу. ТОВ «Слон Кредит» після відступлення права вимоги направило в електронний кабінет відповідача повідомлення про відступлення права грошової вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Після переходу 24.12.2024 права вимоги до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», оскільки строк кредитного договору №1521922 від 28.03.2024 ще не сплив, позивач продовжив нараховувати на суму кредиту відсотки за його користування, як це передбачено умовами кредитного договору, та за період з 25.12.2024 по 23.03.2025 донарахував відсотки у сумі 6675,00 грн., що підтверджується відповідним розрахунком. Вказана сума відсотків нараховувалась відповідно до п. 1.5.1 Договору, тому нарахування є правомірними, оскільки відповідач підписавши договір погодився на вказані нарахування. Як вбачається з наданих доказів, загальна сума боргу [PERSON] перед ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» становить 29324,91 грн., що складається з: 2999,99 грн.\~сума заборгованості за кредитом, 18149,92 грн. - сума заборгованості по процентам за користування кредитом, 6675 грн. - сума заборгованості по процентам нарахованих позивачем за 89 календарних днів, штрафні санкції 1500 грн. Відповідно до\~ст. 1082 ЦК України, передбачено, що Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну - кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач в повному обсязі не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитних заборгованостей по Договору. Згідно\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Оскільки ТОВ «ФК «ФІНТРАСТКАПІТАЛ» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», та враховуючи, що відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків не виконав в\~повному обсязі, в строки, передбачені графіком погашення кредиту, кредит та відсотки за його користування не сплатив в повному обсязі, чим порушив умови кредитного договору, тому суд вважає необхідним позов задовольнити в межах позовних вимог і стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК«ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованість за\~Договором №1521922 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» від 28.03.2024, в розмірі 27824,91 грн., що складається з: 2999,99 грн.\~сума заборгованості за кредитом, 18149 грн. - сума заборгованості по процентам за користування кредитом, 6675 грн. - сума заборгованості по процентам нарахованих позивачем за 89 календарних днів. Крім того, з позову вбачається, що позивач просить нараховувати в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за наведеною позивачем формулою, починаючи з дати набрання рішенням законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з відповідача на користь позивача. Також просить роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3 % річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. Натомість суд вважає, що вказана позовна вимога не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Відповідно до ч. 11 ст. 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Із аналізу вищезазначених норм вбачається, що законодавець наділив суд правом у своєму рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. При ухваленні рішення суд враховує правову позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2024 року, справа № 910/14524/22, провадження № 12-4гс24 щодо застосування приписів частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої та одинадцятої статті 265 ЦПК України). Під час прийняття рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд вправі відповідно до частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України) зазначити в рішенні про нарахування відповідних або відсотків, або ж пені до моменту виконання рішення. Не допускається зазначати в рішенні про одночасне нарахування відповідних відсотків та пені до моменту виконання рішення суду. Таке нарахування суд може здійснити лише на підставі процесуального клопотання позивача. Питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України) суд вирішує на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності. Нарахування пені або відсотків у порядку частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України) ґрунтується на підставі тих самих норм матеріального права, які є підставою для задоволення позову про стягнення відсотків або пені за порушення виконання зобов`язання. Тобто це ті самі заходи відповідальності, але продовжені на наступний період часу, протягом якого зобов`язання не виконується. Отже, суд звертає увагу, що в рішенні суду може бути вказано лише щодо нарахування відсотків або пені, а ч. 10 ст. 265 ЦПК України взагалі не передбачено можливість зазначення в рішенні нарахування інфляційних втрат. Передбачені частиною другою статті 625 ЦК України 3 % річних охоплюються приписами частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України) за умови, що позивач заявив позовну вимогу про стягнення 3 % річних за порушення виконання зобов`язання та суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення цієї вимоги. Зазначена правова позиція також викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2024 року у справі № 910/14524/22 (провадження № 12-4гс24). Аналізуючи вищевикладене, враховуючи, що ухвалення рішення в цій частині є правом суду, а позивачем не обґрунтовано доцільності застосування ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову в цій частині. Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З цих підстав позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами. Щодо стягнення понесених судових витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. В обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги представником позивача надано копію Договору №10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024, укладений між позивачем та адвокатом Столітнім М.М., акт прийому-передачі №9608 виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору №10/12-2024 від 10.12.2024, заявку №9608 на виконання доручення від 14.07.2025, згідно якого адвокатом надано послуги позивачу за позовом до [PERSON] в розмірі 10 000 грн. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133\~ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України\~передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частинами 1-3\~статті 134 ЦПК України\~визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Приписами\~ст. 137 ЦПК України\~встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Відповідно до ч. 4\~ст. 137 ЦПК України, розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Таким чином, суд вважає, що позивачем документально підтверджено понесені витрати на правову допомогу в сумі 10000 грн., клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу до суду не надходило, тому відповідно до вимог ч.4 ст.137, ч. 2, 3 ст.141 ЦПК України, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 8000,00 грн. Відповідно до ст.\~133,\~141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн., який сплачений позивачем при зверненні до суду. На підставі\~ Закону України «Про електронну комерцію», ст. \~525,\~526,\~530,\~549,\~599,\~610,\~612,\~625,\~626,\~628,\~633,\~634,\~1048,\~1049,\~1054,\~1055 ЦК України,

Outcome: partial