Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Орган опіки та піклування Олевської міської ради Житомирської області звернулось до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якому просить: - позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За наказом Служби у справах дітей Олевської міської ради від 28.01.2021 № 149 малолітнього [PERSON] взято на облік, як такого, що опинився в складних життєвих обставинах. [PERSON] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] та має на утриманні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини внесені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Біологічним батьком зі слів матері є [PERSON] . Будинок у якому проживає [PERSON] знаходиться в незадовільному стані. [PERSON] більше 2 років з сином не проживає, не спілкується, не утримує, не цікавиться станом здоров`я дитини, безвідповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, схильна до зловживання алкогольних напоїв. Перевірками встановлено, що дитина на даний час проживає у бабусі [PERSON] . Враховуючи вищенаведене, вважають, що позбавлення батьківський прав [PERSON] , щодо її малолітнього сина [PERSON] буде відповідати якнайкращим інтересам дитини. Ухвалою суду від 14.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 05.11.2025 ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Станом на 03 грудня 2025 року від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Прокурор Коростенської окружної прокуратури в судовому засіданні не заперечила щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] . Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце судових засідань була належним чином повідомлена, відповідно до статті 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі доказів. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача до суду не надходило. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. У ч. 4 ст. 223 ЦПК України зазначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно вимог ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав та приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо винесення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, витяг № 00047749452 від 31.10.2024, актовий запис № 13, в якому зазначена підстава запису відомостей про батька, відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 02.07.2013 (а.с. 14-15). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Олевської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету від 04.10.2024 року № 271, відповідний орган вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 9-11). З наданого Службою у справах дітей справах дітей Олевської міської ради Житомирської області наказу від 31.10.2024 "Про тимчасове влаштування дитини, залишеної без батьківського піклування", [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано в сім`ю [PERSON] , яка являється бабусею дитини (а.с. 17). За наказом Служби у справах дітей Олевської міської ради від 28.01.2021 149, малолітнього [PERSON] взято на облік, як такий, що опинився в складних життєвих обставинах (а.с.16). Відповідно до наказу Служби у справах дітей Олевської міської ради Житомирської області № 102 від 04.11.2024 «Про взяття на первинний облік Служби у справах дітей міської ради дитину, залишену без батьківського піклування [PERSON] », взято неповнолітню дитину на первинний облік, знявши з обліку, як таку, що перебувала в складних життєвих обставинах, на первинний облік Служби у справах дітей Олевської міської ради дітей, який залишився без батьківського піклування (а.с. 18). Судом встановлено, що дитина проживає в [ADDRESS] , зі своєю бабусею [PERSON] . Згідно копії Акту обстеження умов проживання від 04.01.2022 комісією проведено обстеження умов проживання в [PERSON] за адресою [ADDRESS] , та встановлено, що умови проживання не задовільні (а.с. 29). Згідно копії Акту обстеження умов проживання від 05.08.2024 комісією проведено обстеження умов проживання в [PERSON] за адресою [ADDRESS] , та встановлено, що умови проживання відповідають умовам для проживання дитини (а.с. 35). З наданої довідки - характеристики № 1869 від 23.09.2024 Олевською міською радою Житомирської області, [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони, схильна до зловживання алкоголем, скритна, не займається вихованням дітей, стосунки з сусідами погані. Відповідно до сповіщення сім`ї наданого [INFO] від 10.10.2025, вбачається що солдат [PERSON] зник безвісти 18.06.2024 в районі населеного пункту Іванківське Бахмутського району Донецької області в результаті ворожих штурмових дій гідно виконуючи свій обов`язок, беручи участь в обороні держави та стримуванні збройної агресії російської федерації (а.с. 28). В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що дитини перебуває на її утриманні та проживає разом з нею, мати [PERSON] зловживає алкогольними напоями, дитиною не цікавить та не приймає участі у її вихованні. З поданих доказів вбачається, що з часу звернення до суду відповідач не змінила свого ставлення до виховання та піклування щодо дитини, жодного разу не виявила бажання побачити дитину чи повернути його в свою сім`ю. Мати не забезпечує дитину матеріально, не цікавиться його життям та розвитком, станом здоров`я, не готує дитину до дорослого життя, не зустрічається з дитиною, не спілкується з ним, а це у свою чергу означає, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У відповідності до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, крім того зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частина 4 ст. 155 СК України передбачає покладання на батьків відповідальності, встановленої законом, за ухилення їх від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до діючого СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачено застосування таких правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальність, зокрема, позбавлення батьківських прав. Стаття 164 СК України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, якими можуть бути: ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; якщо батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами; якщо батьки вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва (п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Таким чином, оскільки відповідач не переймається станом здоров`я своєї дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків, передбачених законом, по її вихованню та матеріальному утриманню, проживає окремо від дитини, суд приходить до висновку щодо необхідності позбавлення її батьківських прав і не бачить підстав для відмови в задоволенні позову, оскільки в даному конкретному випадку виявив та оцінив позитивний результат у майбутній долі дитини, і вважає, що таким чином та в такий спосіб будуть захищені права та інтереси дитини. Надані докази є підтвердженням того, що доцільним є позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки вона свідомо нехтує своїми обов`язками щодо виховання і утримання дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків. Винна поведінка відповідача підтверджується письмовими доказами при відсутності інших заходів впливу на неї для зміни ставлення щодо виховання і утримання дітей. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про доцільність позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, яка позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дітей, та згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтями 182, 183 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи викладене, є всі підстави стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дитини, а тому аліменти на утримання неповнолітньої дитини повинні бути стягнуті з відповідача в судовому порядку, згідно вимог ст. 183 СК України, а саме: в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, до повноліття сина [PERSON] , [INFO] , тобто до [INFO] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved