Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Позивачка 05.11.2025 звернулася до Дрогобицького міськрайонного суду з даним позовом до відповідача [PERSON] , в якому посилається на те, що вони з відповідачем 14.06.2014 уклали шлюб. За час подружнього життя у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . 12.03.2025 шлюб між подружжям за рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області було розірвано. Після розлучення позивач і відповідач проживають окремо, донька проживає разом з матір`ю. Зазначає, що після розірвання шлюбу відповідач надавав їй кошти на утримання доньки [PERSON] , але це було не на постійній основі, а останнім часом перестав допомагати повністю, тому вона вирішила звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, оскільки донька росте і потребує повноцінного харчування, витрат на одяг, взуття та інших витрат для її гармонійного розвитку. Наголошує, що самостійно не може забезпечити дитину відповідними коштами, не має постійного заробітку. Просить суд постановити рішення, яким стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500,00 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень, 00 коп.) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення нею повноліття. Також просить стягнути на її користь понесені нею витрати на правничу допомогу в розмірі 3050 грн. 06.11.2025 суддею скеровано запит до Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Дрогобицької міської ради щодо місця реєстрації відповідача. 11.11.2025 отримано відповідь від Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Дрогобицької міської ради щодо місця реєстрації відповідача. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11.11.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.\~Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 09.12.2025. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Дана ухвала разом з позовною заявою та додатками направлялась сторонам по справі. Відповідачу була направлена за встановленою судом адресою місця реєстрації і така отримана ним особисто 17.11.2025 (згідно відстеження на сайті ПАТ "Укрпошта") /а.с.18/. Пунктом 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України визначено, що судова повістка фізичній особі направляється за адресою її місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Пунктом 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України визначено, що днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку. Відтак, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час, місце та порядок судового розгляду зазначеної справи. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідачем клопотання про розгляд справи за участю сторін суду не надано, відзиву на позовну заяву не подано. Враховуючи, що справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, ненадходження від відповідача відзиву на позовну заяву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 12.03.2025 рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , /а.с.7/. За час подружнього життя у подружжя [PERSON] народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.07.2016,/а.с.6/. Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог абзацу 2 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів виплати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання своїх дітей покладено на обох батьків і вони в рівній мірі зобов`язані їх утримувати до досягнення ними повноліття. Факт відсутності у батька або матері можливості надання дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Стаття 184 СК України визначає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. 17). У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що відповідач отримує високу заробітну плату, а тому взмозі сплачувати їй аліменти у визначеному нею розмірі. При відсутності у матеріалах справи доказів про отримання відповідачем доходів, достатніх для оплати аліментів на утримання доньки, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку та може бути працевлаштованим на будь-яку некваліфіковану роботу і отримувати дохід у вигляді мінімального заробітку. При цьому, як зазначено вище, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також, суд виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, виходячи з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Отже, суд дійшов висновку, що аліменти в розмірі по 2500,00 грн. щомісячно, відповідатимуть потребам для забезпечення інтересів доньки, не є завищеними та не будуть порушувати майнові права відповідача, у зв`язку з чим вимога позивачки підлягає задоволенню. Сплата аліментів\~у зазначеному\~розмірі здатна\~забезпечити доньці\~ [PERSON] достатній рівень матеріального утримання, який відповідає встановленому законодавством розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд звертає увагу, що сторони не позбавлені права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Відповідно до\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Отже, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Як вбачається з матеріалів справи, 29.10.2025 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги №14,/а.с.9-10/. Повноваження щодо здійснення [PERSON] адвокатської діяльності, підтверджуються свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №988,/а.с.11/. Факт понесення судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката підтверджується платіжною інструкцією №2070156535814 від 29.10.2025, та Актом надання послуг від 30.10.2025, згідно яких розмір таких витрат становить 3050,00 грн. /а.с.8/. Судом відзначається, що розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що розмір гонорару в 3050,00 грн. є обґрунтованим. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на відповідача покладаються судові витрати, які стягуються на користь держави відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved