Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Представник позивача-адвоката Легкої О.Ю. звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визначення розміру частки боржника у спільному майні. Позов обґрунтований тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30.08.2018 у справі № 209/2333/17 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто майнову шкоду в сумі 416 000 грн. та 29.01.2019 видано виконавчий лист № 209/2333/17 про стягнення шкоди. 27.09.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим М.О. відкрито виконавче провадження № 76153038 з примусового виконання рішення суду на підставі виконавчого листа № 209/2333/17. У подальшому, винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, про накладення арешту на кошти та майно боржника [PERSON] . Однак, до цього часу заборгованість за вищевказаним рішенням суду залишається непогашеною. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 26.04.2013 року. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] на праві власності належить 4-х кімнатна квартира загальною площею 59,9 кв.м., житлова площа 44,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 03.07.2017. Вказане нерухоме майно придбано у період шлюбу та відноситься до спільного майна подружжя, а отже на нього може бути звернуто стягнення. Оскільки відповідачі добровільно вирішити питання не бажають позивач була вимушена звернутися до суду за захистом своїх майнових прав. Посилаючись на викладене просить суд визнати частку майна [PERSON] на квартиру в [ADDRESS] , у розмірі частини. 10.04.2025 року ухвалою суду у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 23.05.2025 року залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова Максима Олександровича Ухвалою від 01.07.2025 року закрито підготовче провадження і справу призначено до судового розгляду по суті. Розгляд справи неодноразово відкладався, у т.ч. на 05.12.2025 року. 05.12.2025 року суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення до 08.12.2025 року. Позивач в судове засідання не з`явилася про дату, час та місце розгляду справи була повідомла належним чином. Представник позивача в судовому засіданні на позовних вимогах наполягала, просила позов задовольнити повністю. Відповідачі в судове засідання не з`явился про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. Відзиву на позов не подали. Третя особа подала до суду клопотання, згідно з яким позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить проводити розгляд справи без її участі. Сукупністю належних, допустимих і достовірних доказів судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30.08.2018 у справі № 209/2333/17 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто майнову шкоду в сумі 416 000 грн. (а.с.86-88). На виконанні у приватного виконавця виконавчого округ Дніпропетровської області С.О. перебуває виконавче провадження №76153038 з примусового виконання виконавчого листа №209/2333/17 Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] майнової шкоди в сумі 416 000 грн. (а.с.81). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №114 від 26 квітня 2013 року, 26.04.2013 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] ( [PERSON] ) ,а.с.89. Згідно Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] на праві власності належить 4-х кімнатна квартира загальною площею 59,9 кв.м., житлова площа 44,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 03.07.2017, тобто під час -зареєстрованого шлюбу з [PERSON] (а.с.80). Тобто вказане вище нерухоме майно набуте [PERSON] у шлюбі з [PERSON] . Оцінка суду. Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України. Правилами ст.ст. 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками справи, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань з приводу забезпечення доказів. За приписами частини 6 ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц (провадження № 14-529цс19) зазначено, що поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» від1999року (частина шоста статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена. Частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні. Відповідно до ч.1 ст.443 ЦПК України суд за поданням державного виконавця вирішує питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами. Частиною другою статті 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Крім того, відповідно до статей 60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, норми ст.ст. 60, 70 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 по справі №327/504/17). Як випливає з матеріалів справи, спірна квартира набута відповідачами під час шлюбу. Під час розгляду даного позову вказана презумпція спростована не була та не оспорювалась. Доказів, які б доводили те, що спірне майно є особистим майном одного з подружжя, до суду не надано. Щодо відповідача [PERSON] існує обов`язкове для виконання судове рішення про стягнення шкоди. Отже спірна квартира є спільним сумісним майном подружжя, а частки відповідачів у спільному майні є рівними, [PERSON] і [PERSON] належить на праві власності по частині квартири, відтак на 1/2 частку у цьому майні, що належить [PERSON] , може бути звернуто стягнення з метою виконання обов`язку, встановленого судовим рішенням. А отже наявні підстави для задоволення позову [PERSON] з метою захисту її майнових прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягнення судовий збір за пред`явлення позову у розмірі 3081,41 грн.

Outcome: approved