Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

З 16.07.2025 року в провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за заявою [PERSON] угли, заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. 30.10.2025 року заявник уточнив свої вимоги, зазначивши заінтересованою особою [PERSON] , посилаючись на наступні обставини. 19.06.2025 року [PERSON] угли отримано відповідь Головного управління Державної міграційної служби України в Одеської області, згідно якої йому було відмовлено в оформленні посвідки на постійне проживання в Україні, у зв`язку із тим, що під час перевірки матеріалів справи про надання дозволу на імміграцію в Україну, встановлено, що в наданих документах виявлено розбіжності в написані імені батька заявника, а саме:\~ в свідоцтві про народження заявника батько зазначений як « [PERSON] », в посвідці на постійне проживання в Україні батько зазначений як « [PERSON] », в паспорті громадянина Республіки Узбекистан, батько заявника зазначений як « [PERSON] ». Дані розбіжності не дають можливості підтвердити факт родинних відносин між заявником та його батьком та перешкоджають заявникові реалізувати право на оформлення дозволу на імміграцію в Україну та документування його посвідкою на постійне проживання, а тому виникла необхідність звернення з даною заявою до суду, оскільки в позасудовому порядку вирішити дане питання він не може. У зв`язку з цим, просить суд встановити факт родинних відносин, встановивши, що [PERSON] ,\~ [INFO] , є рідним батьком [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.08.2025 року заяву прийнято до розгляду за правилами окремого позовного провадження та призначено судове засідання (а.с.29). Сторони в судове засідання не з`явились. 23.10.2025 року заявник надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на заявлених вимогах наполягає та просить їх задовольнити (а.с.62). 27.11.2025 року на електронну адресу суду від заінтересованої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги визнає в повному обсязі. 23.09.2025 року ГУ Державної міграційної служби України в Одеській області направили на адресу суду письмові пояснення, згідно яких не погоджуються із заявленими вимогами. Зазначили, що встановлення факту про різні форми особового ім`я однієї особи встановлюється безпосередньо цією особою. Заінтересована особа також стверджує, що в даному випадку вбачається спір про право, а тому дана заява не може бути розглянута в порядку окремого провадження. Крім того, вважають себе неналежною заінтересованою особою, оскільки батько заявника отримав дозвіл на імміграцію саме в ГУ Державної міграційної служби в Дніпропетровській області, а не в ГУ Державної міграційної служби в Одеській області. На підставі викладено просять відмовити в задоволенні заяви та розглянути справу без участі їх представника (а.с.40-43). Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правилами ст.\~12\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Як встановлено судом, [PERSON] угли народився [INFO] в Ургутському районі Самаркандської області Республіки Узбекистан та є громадянином Узбекистану. 28.04.2017 року він отримав дозвіл на імміграцію в Україну відповідно до п.6 частини 2 статті 4 Закону України «Про імміграцію», як неповнолітня дитина іммігранта (батько [PERSON] , [INFO] , документований посвідкою на постійне проживання серії [NUMBER] , видана 04.11.2015 року, орган видачі 1201) та вперше документований посвідкою на постійне проживання серії [NUMBER] від 20.06.2017 року. На теперішній час постало питання обміну посвідки на постійне проживання, я зв`язку з чим заявник звернувся до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області. 19.06.2025 року [PERSON] угли отримано відповідь Головного управління Державної міграційної служби України в Одеської області, згідно якої заявникові було відмовлено в оформленні посвідки на постійне проживання в Україні, у зв`язку із тим, що під час перевірки матеріалів справи про надання дозволу на імміграцію в Україну встановлено, що в наданих документах виявлено розбіжності в написані імені його батька, а саме:\~\~в свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданому 10.02.2000 року відділом ЗАЦС Ургутського району, батько зазначений як « [PERSON] » (а.с.25), в посвідці на постійне проживання в Україні серії [NUMBER] , виданій 04.11.2015, орган видачі 1201, батько зазначений як « [PERSON] », в паспорті громадянина Республіки Узбекистан серії [NUMBER] , виданому 02.10.2013 року, батько зазначений як « [PERSON] » (а.с.16-17). Як зазначає заявник, дані розбіжності не дають можливості підтвердити факт родинних відносин між ним та його батьком, та перешкоджають йому реалізувати право на оформлення дозволу на імміграцію в Україну та документування його посвідкою на постійне проживання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2024 року у справі №560/17953/21 вказала, що справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, належать до юрисдикції цивільного суду. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд відповідних справ за правилами цивільного судочинства. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що визначено п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1\~ст.\~315\~ЦПК України та не є вичерпним ч. 2 ст. 315 ЦПК України. Відповідно до п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.1\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №5\~від 31.03.1995\~«Про судову\~практику в\~справах встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення» (далі постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.\~7\~постанови Пленуму суд в праві розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Під родинними відносинами слід розуміти, насамперед, кровний зв`язок між людьми, за наявністю якого у людини виникають відповідні юридичні наслідки, тобто, виникнення, зміна чи припинення прав та обов`язків. Відповідно до ч.1\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В постанові від 11 лютого 2022 року у справі №947/22756/19 (провадження №61-249св21) Верховний Суд зазначає, що цивільне законодавство не передбачає обов`язкового переліку доказів, якими особа може підтвердити факт родинних відносин з іншою особою, оскільки реалізуючи свої процесуальні права з урахуванням принципу диспозитивності, сторона подає ті докази, які на її думку, підтверджують обставини, які входять до предмета доказування. Доказами, що підтверджують факт родинних відносин, можуть бути документи, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, по господарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. З наданих\~заявником документів\~логічно прослідковується,\~що « [PERSON] », відповідно до свідоцтва\~ про народження Серії [NUMBER] , « [PERSON] », відповідно до\~ довідки\~№ 203284440 про укладення шлюбу, актовий запис №763 від 18 серпня 1998 року, « [PERSON] », [INFO] , відповідно до паспорту громадянина Республіки Узбекистан серії [NUMBER] , виданого 02.10.2013 року, є рідним батьком [PERSON] угли. Зазначення по різному імені батька « [PERSON] », « [PERSON] » та по батькові сина « [PERSON] », пояснюється неоднаковим перекладом в різні роки на українську мову.\~ Дані обставини підтверджуються також експертним висновком Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/71-2 від 22.04.2025 року (а.с.15). Суд не погоджується із позицією заінтересованої особи щодо наявності у даній справі спору про право. Встановлення факту родинних відносин, що підлягає розгляду у даній справі, може вплинути на права та обов`язки лише заявника. ГУ ДМС в Одеській області є заінтересованою особою, в якій заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту. Наявність заперечень з боку заінтересованої особи щодо права заявника на отримання дозволу на імміграцію до України та оновлення посвідки на постійне проживання не є спором про право щодо встановлення зазначеного факту. Спір про право треба характеризувати як можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту. Так чи інакше, спір про право пов`язаний з фактом порушення суб`єктивного права певної особи. Крім того, суд надає критичну оцінку твердженню ГУ ДМС в Одеській області щодо не належної заінтересованої особи, оскільки саме Вони відмовили [PERSON] угли в оформленні (видачі) посвідки на постійне місце проживання. А щодо встановлення факту про різні форми написання особового ім`я однієї особи, заявник 30.10.2025 року уточнив свої вимоги, та на встановленні даного факту не наполягав. За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку, встановлення факту родинних відносин між особами, і факт родинних відносин, який просить встановить заявник, підтверджується наданими письмовими доказами та документами, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 7\~ст. 294 ЦПК України, при ухваленні рішення судом у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved