Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 78 244 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 06 квітня 2021 року укладено Кредитний договір №628758171 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Кредитор свої зобов`язання виконав та надав боржнику у користування 22 000 грн. строком на 30 днів під 1,70% за кожний день користування кредитом, проте боржник свої зобов`язання з повернення коштів у встановлений договором строк не виконав. В подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та реєстру прав вимоги № 137 від 08.06.2021, укладеного на виконання умов договору факторингу, перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс». Надалі, на підставі договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 та реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023, право вимоги до боржника перейшло від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «Онлайн фінанс», а на підставі договору факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025 - від ТОВ «Онлайн фінанси» до позивача - ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС». Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 жовтня 2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ст.178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Від позивача також не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 06 квітня 2021 року укладено Кредитний договір №628758171 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Кредитний договір №628758171 від 06.04.2021 року підписаний відповідачем електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV78K3J. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надало [PERSON] у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 22 000 грн. строком на 30 днів зі сплатою процентів 1,70% за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту Позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит. Відповідно до частин 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Кредитодавець виконав умови кредитного договору та перерахував на картковий рахунок позичальника 22 000 грн. В порушення умов кредитного договору відповідач неналежним чином не виконав свої зобов`язання, у зв`язку з чим у нього перед кредитодавцем виникла заборгованості у розмірі 78 244 гривень, що складається з заборгованості за тілом кредиту 22 000 грн. та заборгованості за відсотками - 56 244 грн. В подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та реєстру прав вимоги № 137 від 08.06.2021, укладеного на виконання умов договору факторингу, перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс». Надалі, на підставі договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 та реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023, право вимоги до боржника перейшло від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «Онлайн фінанс», а на підставі договору факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025 - від ТОВ «Онлайн фінанси» до позивача - ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС». Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За частиною 1 статті 1077, частиною 3 статті 1079 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно зі статтею 514, частиною 1 статті 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, внаслідок укладення декількох договорів факторингу до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» перейшли всі права первісного кредитора у зобов`язаннях за кредитним договором №628758171 від 06.04.2021 року. Отже, оскільки судом встановлено, що відповідач належним чином не виконала своїх зобов`язань за кредитним договором №628758171 від 06.04.2021 року, а право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 78 244 грн. є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Відповідно до чч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами Представник позивача зазначив, що сума фактично понесених та сплачених судових витрат становить 7 000 грн. Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню з відповідача у розмірі 7 000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved