Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

На розгляд\~Красноармійського міськрайонного суду Донецької області пред`явлено\~вказану позовну\~заяву, в якій заявлено вимоги визнання спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та\~ [PERSON] автомобіль марки SUBARU OUTBECK, державний реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] та автомобіль марки FORD TRANSIT, державний реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за частку ринкової вартості автомобіля марки SUBARU OUTBECK, державний реєстраційний номер [NUMBER] , в сумі 309\~722,50 грн. та за \~частку ринкової\~вартості автомобіля марки FORD TRANSIT, державний реєстраційний номер [NUMBER] в сумі 40000,00 грн. автомобілі залишити у власності [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] та [PERSON] з 09.07.2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу, подружжям було придбано два автомобілі: автомобіль SUBARU OUTBECK, державний реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , дата придбання 09.05.2022 року, вартість автомобіля, згідно звіту № 0105_11122023 станом на 11 грудня 2023 року становить 619445 грн. та автомобіль FORD TRANSIT, державний реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , дата придбання 01.08.2022 року, вартість автомобіля, згідно звіту станом на 14 січня 2024 року становить 80000 грн. Право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна зареєстровано за відповідачем [PERSON] . Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14.11.2023 року шлюб між сторонами розірвано. Домовленості про розділ майна між сторонами не досягнуто, шлюбний договір між ними не укладався. На теперішній час між сторонами виникають спори відносно володіння спірним майном, що змусило [PERSON] звернутись до суду з позовом щодо захисту її прав та інтересів шляхом визнання права спільної часткової власності на майно, набуте [PERSON] в шлюбі з позивачем. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18.03.2024 року за позовною\~заявою [PERSON] до\~ [PERSON] відкрито провадження, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення; розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 36). 16.05.2024 р. представником відповідача було подано відзив на позов, в якому він просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Посилається на те, що з позивачкою по справі відповідач не проживає разом, не перебуває у шлюбних стосунках з початку повномасштабного вторгнення росії на територію України. Під час шлюбу позивачка та відповідач працювали, проте спільний бюджет з позивачем вони ніколи не вели, витрати на утримання сім`ї, комунальні платежі, одяг, продукти харчування вкладав відповідач. Щодо придбання автомобілів, пояснює, що вони були ним придбані для себе та здійснення підприємницької діяльності. Автомобіль [PERSON] був придбаний ним на аукціоні за ціною 10000 доларів США. Аукціон з придбання автомобіля було проведено 17.08.2021 року. До цієї дати за місяць [PERSON] взяв у своєї матері [PERSON] 6000 доларів США у борг. Згідно видаткового ордеру від 18.10.2021 року автомобіль було отримано в порту. За даним аукціоном [PERSON] провів оплату в розмірі 5308,00 доларів США. 09.05.2022 року він сплатив решту суми за автомобіль, після чого відбулася державна реєстрація права власності на автомобіль. Для здійснення другої оплати він знову брав грошові кошти в борг у своєї матері, про що свідчить його розписка на 4000 доларів США. В свою чергу, його мати займала ці кошти у своєї знайомої [PERSON] , оскільки в неї не було в наявності достатньо вільних коштів. Через неможливість повернення боргу матері, 22.03.2024 року він передав у її власність вказаний автомобіль згідно договору купівлі-продажу та наразі, даний автомобіль перебуває у власності його матері. Щодо автомобіля FORD TRANSIT, пояснює, що даний автомобіль належав ще його батькові, який помер у 2007 році. Після його смерті мати відповідача [PERSON] , шляхом звернення до суду, визнавала право власності в тому числі і на автомобіль FORD TRANSIT, д.н.з. [NUMBER] (номер був згодом замінений під час державної реєстрації автомобіля на [PERSON] ). Даний автомобіль у серпні 2022 року був отриманий ним від матері. На підтвердження своєї незгоди з позовними вимогами посилається на пункт 29 Постанови Пленуму ВС України від 21.12.20027 №11, де зазначено, що відповідно до положень статей 57, 61 СК ( 2947-14 ), ст. 52 ЦК ( 435-15 ) майно приватного підприємства чи фізичної особи - підприємця не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Інший із подружжя має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності. Також зазначає, що оскільки на момент придбання ним автомобілів вони з позивачкою вже не вели спільного господарства, тобто фактично припинили шлюбні відносини, поділ можливий тільки щодо того майна, що було спільною власністю подружжя до настання припинення шлюбних відносин. Рішенням Вищої ради\~правосуддя № 74 від 29.08.2024 територіальна підсудність судових справ Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з 02.09.2024 року визначено за Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області. 16 грудня 2024 року в провадження судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Кузнєцової А.С. було передано вищезазначену цивільну справу. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Кузнєцової А.С справу було прийнято до розгляду (а.с.106) Позивач [PERSON] на адресу суду, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, просить ухвалити рішення про задоволення позову на підставі поданих доказів. Представник позивача адвокат Секірін О.В в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позицію, викладену у відзиві, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача адвокат Смаль О.П. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Свідок [PERSON] , будучи письмово попередженою про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України та обізнаною з приписами ст. 63 Конституції України та приведена судом до присяги, дала наступні показання. Так, свідок зазначила, що [PERSON] є її сином. Їй відомо, що син хотів придбати собі автомобіль, а оскільки вона збирала грощі на ремонт будинку, син звернувся до неї за грошима. Проте всієї необхідної суми в неї не було, тому вона зайняла необхідну суму у своєї знайомої, якій згодом віддала свої кошти. Сином було придбано автомобіль SUBARU OUTBECK. Оскільки у сина не було грошей, щоб віддати їй борг, вона запропонувала йому переоформити автомобіль на неї, що і було зроблено в 2024 році. Щодо автомобіля FORD TRANSIT, свідок пояснила, що цей автомобіль належав її покійному чоловікові. Після його смерті інколи автомобілем користувався її син [PERSON] , а в 2022 році вона переоформила на нього даний автомобіль, угоду оформили як купівлю-продаж. Свідок акцентувала увагу на тому, що її невістка [PERSON] нічого не вкладала у придбання двох автомобілів. Стосовно того, що запозичення грошей необхідно було оформлювати договором позики, вона не знала, тому були написані прості розписки. Щодо стосунків сина з дружиною, пояснила, що коли почалися військові дії, в березні 2022 року невістка з дітьми виїхала з м.Покровська та з того часу вона її не бачила. Їі син [PERSON] працював спочатку на шахті, після чого зареєструвався як фізична особа-підприємець. [PERSON] була з забезпеченої родини, вона давала кошти чоловіку у борг. У сина та невістки не було спільного бюджету, кошти у кожного були свої. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, вислухавши пояснення сторін та покази свідка, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено такі факти та відповідні правовідносини. 09.07.2011 року укладено шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] (підтверджено копією свідоцтва про шлюб а.с. 8). Від шлюбу мають двох дітей сина [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (підтверджено копіями свідоцтв про народження а.с. 151 на звороті - 152). 30.09.2023 р. [PERSON] була взята на облік, як внутрішньо переміщена особа. Адреса проживання [ADDRESS] (підтверджено довідкою №7125-5002979814 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи - а.с.151). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14.11.2023 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано (а.с. 9-10). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, [PERSON] на праві приватної власності належить автомобіль SUBARU OUTBECK, державний реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] ,\~дата придбання\~09.05.2022 (а.с. 52). Згідно Звіту №0105_11122023 про оцінку майна, вартість автомобіля SUBARU\~OUTBECK,\~державний реєстраційний\~номер [NUMBER] станом\~на 11\~грудня 2023\~року становить\~619445\~грн (а.с. 12-19). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, [PERSON] на праві приватної власності належить автомобіль FORD TRANSIT, державний реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , дата придбання 01.08.2022\~року (а.с. 31). Згідно Звіту про оцінку колісного транспортного засобу, вартість автомобіля FORD\~TRANSIT,\~державний реєстраційний\~номер [NUMBER] ,станом на 14 січня 2024 року становить 80000 грн (а.с. 20--33). Згідно ч.1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Договір про поділ майна після розірвання шлюбу сторонами в порядку ч. 2 ст. 69 СК України не укладено. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені вище норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. При цьому, тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Посилання відповідача на те, що автомобілі були придбані ним за власні кошти з метою здійснення ним підприємницької діяльності, не знайшли свого документального підтвердження у судовому засіданні, оскільки відповідачем не надано доказів, що зазначені у позові автомобілі придбавались та використовувались суто для підприємницької діяльності. Суд також враховує позицію, викладену у Постанові Верховного Суду України від 10 квітня 2020 року у справі № 734/2887/17, де зазначено, що майно фізичної особи-підприємця може бути об`єктом спільної сумісної власності подружжя і предметом поділу між кожним з подружжя з урахуванням загальних вимог законодавства щодо критеріїв визначення правового режиму спільного сумісного майна подружжя та способів поділу його між кожним з подружжя. В результаті аналізу змісту постанов ВС від 02.10.2013 р. у справі № 6-79цс13, КЦС ВС від 24.01.2020 року у справі № 546/912/16-ц, можливо зробити висновок про те, що визначальною умовою для вирішення спору в справі про поділ спільного майна подружжя, є джерело отримання коштів для придбання такого майна одним з подружжя-підприємцем. Без встановлення джерела коштів на придбання спірного майна та мети його придбання не можна зробити адекватний висновок у конкретній справі. На цьому наголосив КЦС у постанові від 20.07.2022 року у справі №703/2284/19. Також відповідачем не доведено факт придбання автомобіля за особисті кошти. Розписки, долучені відповідачем до відзиву в якості підтвердження факту того, що він зайняв кошти на автомобіль SUBARU\~OUTBECK у матері (а.с.62,63), не можуть вважатися належними та допустимими доказами, оскільки не замінюють собою договір позики, який має містити необхідні реквізити, а саме: повні дані сторін (ПІБ, паспортні дані, адреса), суму боргу (цифрами та прописом). Як вбачається із наданих відповідачем декларацій платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, за 2021 рік відповідачем було задекларовано 150000,00 грн доходу (а.с.138-139, за 20220 рік 200000,00 грн.(а.с.141-142), що також не є достатньою сумою для придбання автомобілів. Щодо твердження відповідача стосовно того, що автомобіль FORD\~TRANSIT був подарований йому його матір`ю, якій в свою чергу він залишився від батька, суд зазначає, що відповідно до технічного паспорта на автомобіль FORD TRANSIT серії [NUMBER] (а.с.31), первинна реєстрація автомобіля в Україні відбулась 18.06.2008 року, в той час як батько відповідача, якому нечеб-то за життя належав автомобіль, помер [INFO] (дані про смерть встановлені на підставі свідоцтва про смерть а.с.60). Суд також критично відноситься до того, що сторони з початку повномасштабного вторгнення рф на територію України, оскільки рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 06.03.2024 р. у справі №235/3135/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] , про припинення стягнення аліментів, встановлено, що свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.11.2023 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Після припинення шлюбних відносин відповідачка разом з дітьми переїхала з м. Покровська Донецької області до м.Шпола Черкаської області, де стали проживати по [ADDRESS] , та зареєструвалася як внутрішньо переміщена особа (абзац 2 рішення, аркуш 2).\~ В цьому ж рішенні зазначено, що після 24.02.2022 року, [PERSON] разом з чоловіком, дітьми та своїми батьками переїхали в м.Шпола. Через деякий час чоловікта старший син повернулися в м.Покровськ Донецької області, а потім і позивачка з молодшою дитиною. Проте, сімейне життя з чоловіком у неї не склалося, та вона звернулася до суду про розірвання шлюбу. У червні 2023 вона разом з молодшим сином переїхали в м.Шпола Звенигородського району Черкаської області (абзац 3 рішення, аркуш 2)\~ (копія рішення а.с.169-171). Таким чином, в судовому засіданні з матеріалів справи встановлено, що автомобілі SUBARU OUTBECK, державний реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , дата придбання 09.05.2022 року та FORD TRANSIT, державний реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , дата придбання 01.08.2022року - придбані за час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі. Такі обставини учасниками справи не оспорено. Відповідачем [PERSON] позову про визнання спірного майна об`єктом його особистої приватної власності - не подавалось. З урахуванням зазначеного, суд робить висновок, щодо належності спірного майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України). Визначаючи розмір часток сторін на спірні автомобілі суд виходить з наступного. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які викладені у постанові від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Так, між сторонами по справі частки у праві власності на автомобілі не визначались, спірне майно було придбано відповідачем, перебуваючи у шлюбі з позивачкою [PERSON] тобто є спільною сумісною власністю. Таким чином, визначаючи частку позивачки [PERSON] у спірному сумісному майні подружжя в порядку його поділу, суд виходить з рівності їх з відповідачем [PERSON] часток, та дорівнюють по половині кожному. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Так, позивачем [PERSON] при пред`явлені позову сплачено судовий збір в сумі 3497,22 гривень, що узгоджується з п. п. 2 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Позивачем заявлено вимоги відшкодування цих витрат за рахунок відповідача. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. На підставі ст. ст. 68-71 СК України, ст. ст. 368, 372 ЦК України,

Outcome: approved