Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позов обґрунтовано тим, що 11.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим персональним ідентифікатором було укладено договір позики № 2582417, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 10500,00 грн. шляхом зарахування коштів на банківський картковий рахунок. На підставі договору факторингу, право вимоги за названим кредитним договором перейшло від ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» до позивача. Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконав, що призвело до утворення заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 39375 грн, з яких заборгованість по кредиту становить 10500,00 грн., заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 28875,00 грн., які разом з судовим збором ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути. Ухвалою Шевченківський районний\~суд м.\~Харкова від 19.08.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, також було встановлено строки для реалізації права сторін на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Представник позивача подав клопотання згідно якого просив справу розглянути за його відсутністі, позов задовільнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідача було повідомлено про дату, час та місце судового розгляду, однак він двічі в судові засідання не з`явився, причини не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Від сторін не надходило заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. За таких обставин судом 03.12.2025, згідно ч. 2 ст. 247, ст.ст. 280-281 ЦПК України, постановлено ухвалу про розгляд справи у заочному порядку, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Матеріали справи\~свідчать,\~що 11.01.2024Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«1\~Безпечне агенство\~необхідних кредитів»\~на ім`я\~ [PERSON] \~було оформлено\~договір позики\~(з\~фіксованою диференційованою\~відсотковою ставкою)№ 2582417 (далі за текстом Кредитний договір) в електронній формі, відповідно до умов якого останній має бути надано позику в сумі 10500,00 грн. шляхом перерахування на її банківський рахунок, а вона має повернути позику та сплатити відсотки. Первісний строк позики визначено у 20 днів, дата повернення позики: 31.01.2024. Також, визначено користування позикою на більший строк, але не більше 90 днів зі спливу первісного строку. Проценти передбачено нараховувати за кожен день користування позикою. Встановлені базова відсоткова ставка у розмірі 58,81% за перший день користування позикою, з другого дня до дати повернення 3%. При дотриманні правил лояльності для споживачів ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» визначено знижену процентну ставку з другого дня користування позикою до дати повернення 0,01% (п.п.1 - 2, 4, 16 Кредитного договору). Як вказано в позові підписання Кредитного договору відбулося шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора. Текст договору містить вказівку на підписання його одноразовим ідентифікатором - XRJsQL2UvC. Кошти за кредитним договором мали бути перерховані на банківський рахунок відповідача із використанням реквізитів електронного платіжного засобу - картки № [NUMBER] (п. 1 Кредитного договору). Суми заборгованості за кредитом, відсотками та пенею розраховані у розрахунку заборгованості, що оформлений позивачем. 14.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - Фактор) та ТОВ «1\~Безпечне агенство\~необхідних кредитів»\~ \~(далі\~-\~Клієнт)\~укладено Договір\~факторингу №\~14/06/21згідно з умовами якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників. Перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру Боржників згідно Додатку №3, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників (п.п. 1.1 1.2). За п. 9.1. Договору факторінгу, з урахуванням його зміни додатковою угодою № 7 від 13.06.2022 даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення його печатками Сторін. Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але у будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із Сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік. В додатковій угоді № 24 від 16.05.2024 до названого договору факторингу визначено загальну вартість прав вимоги згідно реєстру боржників № 24 від 16.05.2024 у 67546689,91 грн. та визначено ціну продажу прав вимоги. 16.05.2024 Фактор і Клієнт підписали реєстр боржників № 24 із даними відповідача, Кредитного договору, суми заборгованості у 39375,00 грн. з яких заборгованість за основною сумою 10500,00 грн. та заборгованість за відсотками 28875,00 грн., а також склали Акт прийому-передачі реєстру боржників № 24 від 16.05.2024 за вказаним договором факторингу, яким засвідчено перехід до Фактора прав вимоги заборгованості від боржників. Відповідно до статті\~207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті\~6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина\~перша\~статті\~627 ЦК України). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною\~першою\~статті\~638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина\~друга\~статті\~639 ЦК України). Абзац другий частини\~другої\~статті\~639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). У статті\~526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини\~першої\~статті\~1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина\~перша\~статті\~1048 ЦК України). Частиною\~другою\~статті\~1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття\~1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України "Про електронну комерцію". Згідно з пунктом 6 частини\~першої\~статті\~3 Закону України "Про електронну комерцію"\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). За правилами частини\~дванадцятої статті\~11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття\~12 Закону України "Про електронну комерцію"\~визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є, зокрема, використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до приписів статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що одноразовий ідентифікатор - XRJsQL2UvC направлявся на телефон, що належить відповідачу, що саме відповідач будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, в справі відсутні документи які б визначали телефонний номер на який направлявся цей ідентифікатор. Не містить справа на момент її розгляду доказів належності картки № [NUMBER] відповідачу, а також первинних документів про зарахування на рахунок до даної картки коштів, передбачених Положенням про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75. У пункті 3 частини 2 статті 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1\~ст. 77 ЦПК України.) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України\~передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною 1\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що позивачем не доведено отримання одноразового ідентифікатора відповідачем та, відповідно, й підписання останньою таким ідентифікатором кредитного договору, зарахування кредитних коштів на картку і належність цієї картки саме відповідачу в позові слід відмовити. За правилами ст. 133, ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Отже, судові витрати, до яких входить судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed