Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Представник позивача директор Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» Ґедзь Ольга Віталіївна та адвокат Ткаченко Юлія Олегівна, звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить: стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості в розмірі 12 278,40 гривень, а також судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позову зазначено, що 29.12.2020 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (ідентифікаційний код юридичної особи - 39861924) (надалі - Позикодавець) та [PERSON] (ідентифікаційний код фізичної особи - [NUMBER] ) (надалі - Позичальник/Відповідач) укладено Договір позики №3918988 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (надалі - Договір позики), за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 4 000,00 грн. строк позики - 14 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису TOQGVB1y5b, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - [INFO]) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою Позикодавцем, Позичальник/Відповідач: [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , з яким/якою укладено договір №3918988 від 29.12.2020 р., ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора). Одноразовий ідентифікатор: TOQGVB1y5b. Час відправки ідентифікатора позичальнику:29.12.2020 23:34:31. Електронна пошта, на яку направлено ідентифікатор: [INFO] (Довідка про ідентифікацію - додається). В подальшому, 21.06.2021 р. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (ідентифікаційний код юридичної особи - 35017877) уклали Договір факторингу № 2106 від 21.06.2021 р. за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №3918988 від 29.12.2020 р. (Договір факторингу №2106 від 21.06.2021 р. разом з додатками та витяг з Реєстру прав вимог від 21.06.2021 р. - додається ). 03.04.2023 р. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (ідентифікаційний код юридичної особи - 43311346) уклали Договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 р. за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №3918988 від 29.12.2020 р. (Договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 р. разом з додатками та витяг з Реєстру прав вимог від 03.04.2023 р. - додається ). Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 12 278,40 грн., з яких: 4 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8 278,40 грн. - сума заборгованості за відсотками. (витяг з Реєстру прав вимог від 03.04.2023 р. - додається). На підставі наведеного позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, витрати, понесені на сплату судового збору та правничу допомогу. Ухвалою судді від 25.06.2025 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. Відповідно до ухвали постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем. Відповідно до ч.4 ст.178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копію відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов. Також судом роз`яснено, що клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. Встановлено позивачу 5-денний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.ч.3-5 ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи. Відповідачу двічі надсилались конверти на поштову адресу, проте, без вручення, згідно з позначкою АТ «Укрпошта» (причина повернення "за закінченням терміну зберігання"). Проте, 07.10.2025 від представника відповідача адвоката Тимошенко А.В. надійшла заява про ознайомлення із матеріалами справи. 08.10.2025 представник відповідача ознайомився із позовною заявою з додатками про, що свідчить його підпис на зазначеній вище заяві. 09.10.2025 від представника відповідача адвоката Тимошенко Андрія Володимировича надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до відзиву на позовну заяву, представник зазначає, відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про електронні довірчі послуги»,- автентифікація - електронна процедура, яка дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних. З огляду на Кредитний договір та Довідку про ідентифікацію, зазначені документи узагальнено містять у собі інформацію про нібито здійснення Відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором «TOQGVB1y5b», 29.12.2020 о 23 год. 34 хв. який був направлений на його на e-mail: [INFO]. Відповідач зазначені обставини категорично заперечує, оскільки e-mail: [INFO] йому ніколи не належав. При цьому, Позивачем не долучено жодного персонального документа Відповідача такого як паспорт, РНОКПП, тощо. Разом з тим, до позовної заяви не долучено альтернативні підтвердження ідентифікації особи, наприклад виконані за допомогою ЕЦП, застосунку «ДІЯ», технології Bank id і т.п. У якості доказу взаємодії Первісного кредитора та Відповідача, Позивачем зокрема надано квитанцію та довідку ТОВ «ФК «Фінекспрес» про здійснення платіжною операції 29.12.2020 на платіжну картку [NUMBER] . Відповідач отримання цих коштів категорично заперечує, та наполягає на тому, що будь-яких договорів з Первісним кредитором не укладав та грошей від нього не отримував. Крім того, на підтвердження позиції Відповідача, як вбачається з матеріалів справи, АТ «Таскомбанк» повідомило суду, що рахунок, операції по якому можуть здійснюватися за допомогою платіжної картки [NUMBER] не відкривався. Відповідно до п.2.1.-2.3. Кредитного договору Відповідачу надано кредит на суму 4 000 гривень строком на 14 днів на умовах сплати відсотків, які зазначені як - Базова процентна ставка (1,09% від суми кредиту за кожен день користування). Інших умов Кредитний договір не містить, у тому числі щодо умов користування кредитними коштами поза 14-ти денним терміном. Однак Позивачем надано Розрахунок суми заборгованості яка рахується за період з 29.12.2020 по 12.04.2021 (105 днів), що не передбачено умовами Кредитного договору. На підставі наведених обставин, сторона відповідача просить суд: поновити строк на подання відзиву по справі, у задоволенні позовної заяви ТОВ «Фінпром Маркет» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №3918968 від 29.12.2020 - відмовити у повному обсязі та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Суд, вважає за можливе поновити процесуальний строк на подання відзиву по справі відповідно до ст. 127 ЦПК України. 24.10.2025 від представника відповідача адвоката Тимошенко Андрія Володимировича надійшло клопотання про витребування доказів. Від представника позивача 28.10.2025 надійшли заперечення на клопотання про витребування доказів. Вказані клопотання були розглянуті судом відповідно до ухвали суду від 02.12.2025 було постановлено відмовити у задоволенні клопотання сторони відповідача про витребування доказів у сторони позивача. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 29.12.2020 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики №3918988, за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 4 000,00 грн. строк позики - 14 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису TOQGVB1y5b, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - [INFO]) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою Позикодавцем, Позичальник/Відповідач: [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , з яким/якою укладено договір №3918988 від 29.12.2020 р., ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора). Одноразовий ідентифікатор: TOQGVB1y5b. Час відправки ідентифікатора позичальнику:29.12.2020 23:34:31. Електронна пошта, на яку направлено ідентифікатор: [INFO] , проте відповідно до відзиву, сторона відповідача зазначає, що електронна пошта [INFO] відповідачу ніколи не належала. Того ж дня, Позикодавець на виконання п.1 Договору позики №3918988 від 29.12.2020 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 4 000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ФК Фінекспрес» діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку Позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий. Наведене вище, підтверджується електронною платіжною інструкцією №6271c7f8-c5de-4786-9ef7-ec26cde497c2 від 29.12.2020 року, яка у свою чергу є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі. Згідно листа №8/05/25-30 від 08.05.2025 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повідомляє та підтверджує, що на банківський рахунок Відповідача на підставі платіжної інструкції №6271c7f8-c5de-4786-9ef7-ec26cde497c2 (кошти перераховані за посередництвом платіжної установи) перераховано кошти на виконання умов Договору позики №3918988. Згідно довідки № КД-000026386/ТНПП від 05.05.2025 р. ТОВ «ФК Фінекспрес» (платіжна установа), підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 р., укладеного між Компанією/ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції, зокрема 29.12.2020 року, сума 4 000,00 грн. за номером платіжної картки № [NUMBER] , номер платежу 6271c7f8-c5de-4786-9ef7-ec26cde497c2. Оскільки Компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а переказ коштів здійснюється виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Відповідно до п. 4.2. договору позики №3918988, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Згідно із п. 6.5 Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. (Правила про надання грошових коштів у позику від Правила надання грошових коштів у позику на умовах повернення позики в кінці строку позики від 14.08.2020 року - додаються). Таким чином, у договорі позики встановлено строк позики 14 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. Отже, укладаючи договір позики, сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування ним поза межами строку кредитування. Враховуючи викладені вище умови Договору позики №3918988 від 29.12.2020 р., та здійснені Відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають - 0 грн., заборгованість останнього за договором позики складає 12 278,40 грн. (розрахунок заборгованості - додається), зокрема: - 4 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 8 278,40 грн. - сума заборгованості за відсотками. 21.06.2021 р. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» уклали Договір факторингу № 2106 від 21.06.2021 р. за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №3918988 від 29.12.2020 р. Відповідно до п.2.4.клієнт заявляє, що укладенням та виконанням Договору Клієнтом не порушуються права третіх осіб зокрема Боржників. На підставі п.5.3 Фактор за власний рахунок надсилає письмові повідомлення Боржникам про відступлення Клієнтом Прав Вимоги Фактору за посередництвом УДППЗ «УКРПОШТА». Фактор зобов`язується самостійно (без участі клієнта) забезпечити надіслання письмових повідомлень про відступлення Фактору Прав Вимог. Додатки до вказаного договору факторингу є акт прийому-передачі документації додаток №2 до договору факторингу №2106 від 21.06.2021 який є не заповнений. Додаток №3 до договору факторингу №2106 від 21.06.2021 який є зразком - формою погодженою сторонами формату реєстру заборгованостей, який повинен бути долучений до матеріалів справи відсутній. Реєстр прав вимоги №1 від 21.06.2021 року долучений до матеріалів справи не в повному обсязі. Проте судом встановлено, що відповідач [PERSON] за №7971 відповідно до реєстру наявний, та зазначено платіжну картку [NUMBER] та електронну пошту [INFO] . Згідно з відзивом по справі відповідач стверджує, що вказані данні йому не належать. Крім того, 03.04.2023 р. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 р. за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №3918988 від 29.12.2020 р. Так, згідно п.5.2. зазначеного вище Договору факторингу встановлено, що перехід від Клієнта до Позивача/Фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру Заборгованостей, після чого Позивач/Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідних Прав Вимог. Підписані сторонами Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей підтверджують факт переходу від Клієнта до Позивача/Фактора відповідних Прав Вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору. На підставі п.5.3 Фактор за власний рахунок надсилає письмові повідомлення Боржникам про відступлення Клієнтом Прав Вимоги Фактору за посередництвом УДППЗ «УКРПОШТА». Фактор зобов`язується самостійно (без участі клієнта) забезпечити надіслання письмових повідомлень про відступлення Фактору Прав Вимог. Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 12 278,40 грн., з яких: 4 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8 278,40 грн. - сума заборгованості за відсотками. Вказаний реєстр прав вимоги долучений до матеріалів справи не в повному обсязі. Проте судом встановлено, що відповідач [PERSON] за №18475 відповідно до реєстру наявний, та зазначено платіжну картку [NUMBER] та електронну пошту [INFO] . Згідно з відзивом по справі відповідач стверджує, що вказані данні йому не належать. Відповідачем у позовній заяві було заявлено клопотання про витребування доказів. Відповідно до ухвали суду від 08.09.2025 було постановлено витребувати докази з АТ «ТАСКОМБАНК». На виконання ухвали суду надійшла відповідь 29.09.2025 від АТ «ТАСКОМБАНК» з якої вбачається станом на 18.09.2025 [PERSON] рахунок, операції по якому можуть здійснюватись за допомогою зазначеної в резолютивній частині Ухвали банківської платіжної картки № [NUMBER] , не відкривався. Відповідно до вказаних обставин, АТ «ТАСКОМБАНК» підтверджує, що за період який був зазначений в ухвалі суду з 29.12.2020 року по 01.01.2021 року банківська платіжна картка № [NUMBER] не належала відповідачу [PERSON] . Враховуючи наведені обставини, відзив на позовну заяву, відповідач [PERSON] не заповнював договір позики №3918988, оскільки вказана електронна пошта [INFO] не належить відповідачу, а тим самим виключає можливість підписання договору позики, оскільки договір було підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на вказану електронну адресу, платіжна картка яка була вказана у договорі позики відповідно також не належить відповідачу, а тим самим відповідач [PERSON] не отримував грошові кошти у розмірі 4 000,00 гривень, які передбачені договором позики. Разом з цим, відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Загальні вимоги до доказів врегульовані ст.77-80 ЦПК України, а положеннями ч.1,6 ст.81 ЦПК України чітко врегульовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Слід наголосити, що відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить з таких норм чинного законодавства. За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч.2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд при розгляді справи застосовує правовий зміст норм, які регулюють загальні умови, строки виконання зобов`язань учасниками цивільних правовідносин, правові наслідки їх порушень, зокрема, ст. 509, 525-527, 599, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України. Крім того, на дані правовідносини, поширюються положення про договір (ст. 626-629, 631 ЦК України) та положення Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно з ч.1,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч.1,2 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Главою 73 розділу І книги 5 ЦК України врегульовує положення, що стосуються договору факторингу. Так, згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові у справі відсутнє (щодо обох договорів), хоча на виконання умов договорів факторингу могло бути витребувано клієнтом. Разом з цим, виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Такі відомості стороною відповідача не надані. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 667/11010/14-ц (провадження № 61-10349св18). Враховуючи зміст ст.633, 634 ЦК України, суд виходить з того, що споживач фінансових послуг лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Оскільки такі умови договорів приєднання розробляються надавачами певних фінансових, зокрема, банківських послуг, відповідно, вони мають бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим має бути підтверджено, що на час укладення відповідного договору та під час його виконання діють певні вимоги у визначеній редакції. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. При цьому, за нормою ч.1 ст.1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Проте, судом встановлено, що належних та достовірних доказів, що саме відповідач [PERSON] звернувся до ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до суду стороною позивача не надано, а оскільки й АТ «ТАСКОМБАНК» повідомляє, що платіжна картка [NUMBER] на ім`я [PERSON] не відкривалась, суд встановлює підстави, що позовна заява не підлягає задоволенню в повному обсязі. Ч.1 ст.229 ЦПК України передбачено, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст.129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. За приписами ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду у сумі 2 422,40 гривень, та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3 500,00 слід залишити за позивачем. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Відповідно до відзиву на позовну заяву сторона відповідача понесла витрати на правничу допомогу. На підтвердження витрат до відзиву долучено ордер на надання правничої (правової) допомоги від 07.10.2025 №1269071; розрахунок вартості юридичних послуг від 07.10.2025 підписаний сторонами; відповідно до акту приймання-передачу виконаних робіт (наданих юридичних послуг) від 09.10.2025 відповідно до розрахунку вартості юридичних послуг загальна вартість складає 8 000,00 гривень; прибутковий касовий ордер від 09.10.2025 підтверджує сплату відповідачем [PERSON] суму у розмірі 8 000,00 гривень. Представником відповідача надано докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість. З огляду на вищевикладене, вивчивши докази, подані представником відповідача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи у суді.

Outcome: approved