Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Описова частина Короткий зміст вимог У липні 2025 року [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Давиденко\~К.\~В., звернулась до Татарбунарської міської ради Одеської області про визнання права власності на житловий будинок. В обґрунтування своїх позовних вимог вказував на те, що побудував житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Рішенням Виконавчого комітету Татарбунарської районної ради народних депутатів №160 від 30 серпня 1989 року, позивачу було дозволено будівництво індивідуального житлового будинку на ділянках виділених рішенням загальних зборів колгосиників, рішеннями виконкомів сільських Рад народних депутатів, але в рішенні зазначено адресу Шкільна, 28, c. Борисівка. Спочатку [PERSON] не надав цьому уваги, оскільки був на той час зареєстрований за тією адресою, подумав, що просто вказали його місце реєстрації і все. Далі, в тому ж 1989 році [PERSON] виготовив будівельний паспорт та почав будувати та в цьому ж році повністю закінчив будівництво будинку [ADDRESS] . В зазначеному будівельному паспорті знову ж таки вказали невірну адресу [ADDRESS] , а потім виправили на [ADDRESS] . Після завершення будівництва (1989 рік), [PERSON] переїхав проживати до зазначеного житлового будинку [ADDRESS] , де був зареєстрований та проживав до цього. Законодавство на той час не потребувало вводу в експлуатацію будинку, або додаткових документів, отже він вважав, що в нього з документами на будинок все гаразд. [PERSON] продовжив проживати в вищезазначеному будинку до звернення до суду, та жодних зауважень не отримував. В полдальшому у позивача виникла необхідність зареєструвати право власності на побудований ним будинок та для цього він звернувся до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Татарбунарської міської ради Летінського Сергія Олександровича та отримав від нього відмову у проведенні державної реєстрації права власності на житловий будинок №78791843 від 08 травня 2025 року, оскільки відсутній документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку на якій розташоване нерухоме майно, посилаючись на ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Зазначає, що у вищезазначеному рішенні була зроблена помилка, оформити право власності на земельну ділянку [PERSON] не маю можливості через війну на території України, вважає, що нічого не залишається окрім як звернутись до суду з позовом про визнання права власності на побудований ним будинок. Рух справи Ухвалою Татарбунарського районного суду від 15 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Татарбунарського районного суду від 22 жовтня 2025 року\~закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Аргументи, доводи, клопотання учасників справи Представник позивача, адвокат Давиденко К. В., до початку судового засідання подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності та відсутності довірителя. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, адвокат Логінов О. Г. (представляє інтереси Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області на підставі договору про надання послуг з правової допомоги № 1 від 04 січня 2019 року) просив провести розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує, вказавши, що Татарбунарська міська рада підтверджує, що в рішенні виконавчого комітету Татарбунарської районної ради народних депутатів №160 від 30.08.1989 року помилково вказана адреса [ADDRESS] (вказаний будинок станом на 1989 року вже існував), замість вірної адреси [ADDRESS] . Відповідно до положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом Відповідно даних копії технічного паспорту житлового будинку садибного типу, адреса об`єкта: [ADDRESS] , виготовлений на замовлення [PERSON] 26.02.2025. Рік побудови житлового будинку\~1989, рік побудови надвірних будівель та споруд\~1989-1990. Вартість житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , становить 760 238,99 грн, що підтверджується висновком про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 16.06.2025 р. Рішенням виконавчого комітету Татарбунарської міської ради Одеської області № 160 від 30.08.1989 року, [PERSON] було надано дозвіл на будівництво житлового будинку на [ADDRESS] (а.с.15-16). Будівельний паспорт на забудову земельної ділянки виділеної індивідуальному забудовнику був виданий на підставі рішення виконавчого комітету Татарбунарської міської ради Одеської області № 160 від 30.08.1989 року у 1989 році [PERSON] в [ADDRESS] , де назва вулиці та номер будинку закреслено,нижче від руки записано [ADDRESS] (а.с.12) Рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій №78791843 від 08.05.2025 року позивачу\~було відмовлено в проведенні реєстраційних дій з тих підстав, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав нерухоме майно та їх обтяження, а саме: відсутній документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під об`єктом, ст. 31 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Довідкою № 70 виданою виконавчим комітетом Татарбунарської міської ради Одеської області 23.06.2025 року, в тому, що дійсно громадянин [PERSON] проживав та був зареєстрований з 1959 року по 1989 рік за адресою: [ADDRESS] . 3 1989 року громадянин [PERSON] проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). Відповідно до довідки виконавчого комітету Татарбунарської міської ради Одеської області від 24 червня 2025 року за №73 вбачається, що згідно запису по господарської книги №7 за 2021-2025 роки [PERSON] є головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Згідно довідки, виданої ТОВ «Татарбунарське районне бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» № 1132 від 22 жовтня 2025\~року, згідно архівних даних право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , станом на 31 грудня 2012\~року не зареєстровано. Самочиного будівництва не виявлено (а.с. 51). Листом, за підписом секретаря міської ради О. Лєсніченко, повідомлено, що Татарбунарська міська рада підтверджує, що в рішенні виконавчого комітету Татарбунарської районної ради народних депутатів №160 від 30.08.1989 року помилково вказана адреса [ADDRESS] (вказаний будинок станом на 1989 року вже існував), замість вірної адреси [ADDRESS] . Мотивувальна частина Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. За загальним правилом (частина 1 статті 12 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Як вбачається з погосподарської книги № 7 по с.Борисівка за 2021- 2025 роки від 24.06.2025 року № 73, позивач [PERSON] є головою домогосподарства, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно внести відомості про нього, як власника будинку у реєстр речових прав на нерухоме майно, однак йому було відмолено, роз`яснено, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження,відповідно до ст.31 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а саме: відсутній документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом. Станом на день звернення до суду позивач не може приватизувати земельну ділянку, оскільки відповідно до підпункту 5 пункту 27 Перехідних положень Земельного кодексу України під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом. Позивач має право приватизувати земельну ділянку тільки у випадку наявності правовстановлюючого документа на житловий будинок, однак у приватизації житлового будинку йому відмовлено. Згідно матеріалів справи, позивач є забудовником означеного житлового будинку, зареєстрований в ньому з 1997 року, що підтверджується відміткою у паспорті про місце проживання. Випискою з погосподарської книги підтверджується, що позивач є головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , даний житловий будинок загальною площею 170,4 кв.м. Також, позивач виготовив технічний паспорт на житловий будинок садибного типу виданий ТОВ «Татарбунарське РБТІ та РОН» [PERSON] 26.02.2025 року, з якого вбачається, що будинок 1989 року побудови, загальною площею 170,4 кв.м. Статтею 392 ЦК Українив визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності,якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою,а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відсутність правовстановлюючого документа на будинок створює об`єктивні перешкоди для реалізації прав власника позивачам. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Тобто, вказані дві підстави пред`явлення позову для захисту (визнання) права власності є самостійними та такими, що можуть не залежати одна від одної, про що свідчить їх виокремлення у ст. 392 ЦК України і про що наголошується у зазначеному рішенні Верховного Суду України. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Відповідно до п. 9 ст. 29 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Згідно ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: -виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; -документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Відповідно до п. 77 Постанови КМУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться відповідно до статті 331 Цивільного кодексу України щодо особи, яка здійснювала будівництво такого об`єкта (замовник будівництва), чи у випадку, передбаченому статтею 332 Цивільного кодексу України, - щодо особи, яка є власником закінченого будівництвом об`єкта, реконструкція якого проводилася, якщо інше не встановлено договором або законом. Державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться за наявності відомостей про технічні характеристики такого закінченого будівництвом об`єкта, про прийняття його в експлуатацію та про присвоєння адреси (крім випадку проведення реконструкції об`єкта, що не має наслідком його поділ, виділ частки або об`єднання), отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт є відсутність однієї і більше відомостей, передбачених цим пунктом, крім випадків, передбачених пунктами 78, 79 та 80 цього Порядку. Відповідно до п. 78 Постанови КМУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року. Оскільки будинок побудований до 1992 року, а саме в 1989 році, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не вимагається. П. 79 Постанови КМУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт у разі присвоєння завершеному будівництвом об`єкту адреси без застосування Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва проводиться за наявності документа, що підтверджує присвоєння такому об`єкту адреси, крім випадку, передбаченого абзацом другим цього пункту. Такий документ за наданими заявником у заяві реквізитами та відомостями про суб`єкта, що здійснював присвоєння закінченому будівництвом об`єкту адреси, отримується державним реєстратором шляхом звернення до відповідного органу державної влади чи органу місцевого самоврядування. Відповідно до п. 80 Постанови КМУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Державна реєстрація права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, також може проводитися на підставі документів, передбачених ст.31 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Якщо у відомостях про адресу завершеного будівництвом об`єкта, передбаченого цим пунктом, відсутні необхідні реквізити адреси, передбачені частиною четвертою статті 26-3 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, застосовуються пункти 77 або 79 цього Порядку. Якщо у відомостях про завершений будівництвом об`єкт, передбачений цим пунктом, відсутні необхідні відомості про нерухоме майно, передбачені пунктом 29 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141 (Офіційний вісник України, 2011 р., № 86, ст. 3145; 2018 р., № 52, ст. 1827), застосовується пункт 77 цього Порядку в частині отримання відомостей про технічні характеристики завершеного будівництвом об`єкта. Отже, згідно закону для реєстрації права власності на житловий будинок збудованого до 1992 року позивачу необхідно надати документ, який підтверджує реєстрацію за ним права власності на земельну ділянку, або рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність, або наказ про присвоєння завершеному будівництвом об`єкту адреси із Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Висновки за результатами розгляду справи Враховуючи, що в позасудовому порядку позивач не може захистити своє порушене право, згідно виписок з погосподарських книг за 2021- 2025 роки, саме він є головою домогосподарства, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , обставини, на які посилається позивача в позовній заяві, відповідач визнає, а тому, з урахуванням встановлених обставин справи, позовні вимоги останнього підлягають до задоволення. Щодо судових витрат Виходячи із положень статей 133, 141 ЦПК України суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини перша статті 141 ЦПК України). Враховуючи, що суд дійшов висновку про\~задоволення позовних вимог [PERSON] , то з Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області на користь позивача підлягає стягненню 3581,64 грн судового збору за подання позовної заяви до суду. Разом з тим, позивач просить не відшкодовувати понесені витрати.

Outcome: approved