Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

30.09.2025 від представника ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" через систему "Електронний суд" до суду надійшла позовна заява до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 3102507534 від 11.05.2024 у загальному розмірі 22 907 грн 40 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрати професійну правничу допомогу 8 000 грн 00 коп. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.05.2024 між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 102507534, згідно з умовами якого відповідач отримала 6 300 грн 00 коп., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачем не було внесено. Відповідно до п. 7.1. Кредитного договору, цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс - повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ "Мілоан" та відповідачем не був би укладений. Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п. 2.1 кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника, що підтверджується платіжним дорученням на користь відповідача від ТОВ\~"Мілоан". 24.09.2024 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладений договір відступлення прав вимоги 112-МЛ/Т. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 102507534 від 11.05.2024, що укладений між ТОВ "Мілоан" та відповідачем. У зв`язку з невиконанням зобов`язань, заборгованість відповідача перед позивачем становить 22 907 грн 40 коп, а саме: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 6\~300\~грн 00 коп.; прострочена заборгованість за відсотками - 10 633 грн 45 коп.; прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту - 506 грн 00\~коп.; заборгованість по неустойці та/або процентам за порушення грошового зобов`язання - 5 467 грн 95 коп. Невиконання відповідачем своїх зобов`язань за укладеним кредитним договором стало підставою для пред`явлення в суді цього позову. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 14.10.2025 позовну заяву залишено без руху з тих підстав, що до позовної заяви не додано доказ надсилання відповідачу за зареєстрованим місцем проживання копій поданих до суду документів з урахуванням положень частини 7 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України. 24.10.2025 представник позивача Усенко М. І. надіслав до суду заяву про усунення недоліків, в якій долучив доказ надсилання відповідачу копій поданих до суду документів за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 24.10.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 21.11.2025. 21.11.2025 у зв`язку з першою неявкою відповідача судовий розгляд відкладено на 09.12.2025. 09.12.2025 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися повторно. Представник позивача Усенко М. І. у позовній заяві просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, заперечень щодо проведення заочного розгляду по справі не висловлював. Відповідач [PERSON] не повідомила про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавала. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, яка повідомлялася про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, і від якої не надійшов відзив чи заява про судовий розгляд за її відсутності, а також суд визнав неповажною причину повторної неявки представника відповідача, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого представник позивача заперечень не висловлював і, що відповідає передбаченим статтею 2 ЦПК України завданням та основним засадам цивільного судочинства, в тому числі і щодо розумності строків розгляду справи судом. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі №\~361/8331/18.) У цій справі суд вважає, що у справі достатньо відомостей для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними договору про споживчий кредит № 102507534 від 11.05.2024 (індивідуальна частина), графіку платежів за договором про споживчий кредит № 102507534 від 11.05.2024 (додатку №1 до Договору), заяви на отримання кредиту № 102507534 від 11.05.2024, довідки № б/н від 14.10.2024 щодо зарахування коштів за договором, анкети-заяви на кредит №\~102507534 від 11.05.2024, прийняття рішення по заяві 102507534, платіжного доручення 88728745 від 11.05.2024, підтверджується, що 11.05.2024 між ТОВ\~"Мілоан" та [PERSON] укладено договір\~про споживчий\~кредит №\~102507534на суму 6 300 грн 00 коп., на строк 360 днів до 06.05.2025, відсотки за користування кредитом нараховуються за ставкою 1,12 відсотків в день. Комісія за надання кредиту: 506\~грн 00 коп., яка нараховується за ставкою 8.05 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Орієнтована загальна вартість кредиту складає: 31 652 грн 00 коп., з яких 6 300 грн 00 коп - сума кредиту, 24 846 грн 00 коп. - відсотки за користування кредитом, 506 грн 00\~коп. - комісія (а. с. 6-15). Право вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до [PERSON] щодо повернення заборгованості за кредитним договором № 102507534 від 11.05.2024 підтверджується: договором відступлення права вимоги № 112-МЛ/Т від 24.09.2024, укладеного між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал"; актом приймання-передачі Реєстру боржників від 29.09.2024 до Договору відступлення права вимоги № 112-МЛ/Т від 24.09.2024, платіжною інструкцією № 5899 від 24.09.2024 та витягом з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 112-МЛ/Т від 24.09.2024 (а. с. 18-29). 12.08.2025 ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" на адресу відповідача [PERSON] листом за вих. № 23930367/6472 від 12.08.2025 було направлено претензію щодо сплати заборгованості та зміни кредитора у зобов`язанні за кредитним договором № 102507534 укладеним з ТОВ\~"Мілоан" (а. с. 30 ). Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення, виписки за кредитним договором, розрахунку заборгованості за кредитним договором № 102507534 від 11.05.2024, за відповідачем [PERSON] мається заборгованість у розмірі 22 907 грн 40\~коп., а саме: заборгованість за тілом кредиту - 6 300 грн 00 коп.; заборгованість по комісії - 506 грн 00\~коп.; заборгованість за відсотками - 10 633 грн 45 коп.; заборгованість по неустойці та/або процентам за порушення грошового зобов`язання - 5 467 грн 95 коп. (а. с. 15 зворот - 17). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Позивачем надано\~докази виникнення\~між сторонами\~правовідносин у\~зв`язку\~укладанням 11.05.2024\~між ТОВ\~"Мілоан"\~та [PERSON] договору про споживчий кредит №\~10250734 та подальшим укладанням 24.09.2024 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ\~"Фінансова компанія "Кредит-Капітал" договору відступлення прав вимоги 112-МЛ/Т, у результаті чого ТОВ\~"Фінансова компанія "Кредит-Капітал" набуло право вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит №\~10250734 від 11.05.2024.2024, та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором. Відповідно до статті 562 ЦК України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4)\~відшкодування збитків та моральної шкоди. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Що стосується вимог в частині стягнення нарахованої комісії за договором про споживчий кредит №\~10250734 від 11.05.2024, суд зазначає наступне. Згідно пунктами 1.5.1 розділу 1 Договору встановлена комісія: за надання кредиту яка складає 506 грн 00 коп., що нараховується за ставкою 8.05% від суми наданого кредиту одноразово в момент видачі кредит (а. с. 6-12). Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції станом на 01.01.2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України Про споживче кредитування), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10.06.2017 року набрав чинності Закон України "Про споживче кредитування" від 15.11.2016 року №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України Про захист прав споживачів текст статті 11 викладено в такій редакції: Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України Про споживче кредитування. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування", після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування", умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно частини другої статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10.06.2017) щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України Про споживче кредитування. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19, провадження №14-44цс21. Пунктом 1.5.1 розділу 1 Договору про споживчий кредит №\~10250734 від 11.05.2024, встановлено комісію у розмірі 506 грн 00 коп., тобто, фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України "Про споживче кредитування", отже ці положення договору є нікчемними. Враховуючи, що вимагається до стягнення 506 грн 00 коп. - заборгованості по комісії за видачу кредиту за договором про споживчий кредит №\~10250734 від 11.05.2024, щодо якої встановлено нікчемність, належить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ\~"ФК\~"Кредит-Капітал" в частині стягнення заборгованості за комісією. Крім того, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24\~лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З розрахунку заборгованості, вбачається, що [PERSON] було нараховано - 5 467 грн 95\~коп. як суми по неустойці та/або процентами за порушення грошового зобов`язання, під час дії воєнного стану на території України. Враховуючи, що вимагається до стягнення сума по неустойці та/або процентами за порушення грошового зобов`язання у розмірі 5 467 грн 95 коп., щодо якої позичальника [PERSON] під час дії воєнного стану звільнено від відповідальності, належить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" в частині стягнення заборгованості за штрафами. За таких обставин, позовні вимоги ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про споживчий кредит №\~10250734 від 11.05.2024 підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача належить стягнути 16 933 грн 45\~коп., з яких: 6 300 грн 00 коп. - заборгованості за сумою кредиту, 10 633 грн 45 коп. - заборгованості за відсотками. У задоволенні решти позову належить відмовити. З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне. У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії: договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107, укладеного 01.07.2025 між ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" та адвокатським об`єднанням "Апологет"; акту № Д/2381 надання послуг (правової (правничої) допомоги) від 20.08.2025, детального опису наданих послуг від 20.08.2025 до Акту № Д/2381 від 20.08.2025 за Договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Адвокатське об`єднання "Апологет" ( а. с. 32-34). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. На це вказав Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 13\~березня 2025 року по справі №275/150/22. За викладених обставин, згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial