Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. На обґрунтування позову зазначила, що 24.06.2014 вони з відповідачем зареєстрували шлюб. У шлюбі за спільні сімейні кошти було придбано та зареєстровано таке майно: автомобіль марки OPEL VIVARO, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , 2004 року випуску, колір білий, об`єм двигуна - 1870, (номінальний власник - позивач), оціночна вартість 165877 грн; трактор колісний марки SHIFENG SF244CL, реєстраційний номер [NUMBER] , 2019 року випуску, (номінальний власник - відповідач), оціночна вартість 22799 грн; мотоцикл марки FORTE FT125-RX, реєстраційний номер [NUMBER] , 2021 року випуску, (номінальний власник - відповідач), оціночна вартість 146509 грн. Наявність майна подружжя підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , свідоцтвом про реєстрацію машини серії [NUMBER] . Вартість спірного майна подружжя підтверджується даними звіту № 105-107 з оцінки майна станом на 02.09.2025. Наразі згоди про добровільний поділ майна між сторонами не досягнуто. Відповідач відмовляється поділити спільно набуте майно, чинить перешкоди у користуванні даним майном позивачці. Унаслідок неможливості визначення порядку поділу, позивачка вимушена звертатися до суду з даним позовом. Ураховуючи наявність у номінальній власності та фактичне користування відповідачем спірним транспортом - мотоциклом марки FORTE FT125-RX, реєстраційний номер [NUMBER] , та тарактором колісним марки SHIFENG SF244CL, реєстраційний номер [NUMBER] , вважає за можливе залишити право власності за відповідачем. Позивачка є номінальним власником та фактично користується автомобілем марки OPEL VIVARO, д.н.з. [NUMBER] , та вважає за можливе залишення права власності за нею. Таким чином, ураховуючи різницю вартості поділеного майна позивачка має право на грошову компенсацію у розмірі 3431 грн, що становить різницю вартості майна відповідача (146509 грн + 22799 грн) загалом 169308 грн, та вартістю майна позивачки загалом 165887 грн. У підготовче засідання позивачка не з`явилася, подала до суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. У підготовче засідання відповідач не з`явився, подав до суду заяву про те, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення, просить розглянути справу за його відсутності, за наявними у справі матеріалами. З огляду на положення ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача та відповідача, ураховуючи, що вони скористалися своїми процесуальними правами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи заяви позивача, відповідача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до даних копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.06.2014, [PERSON] 24.06.2014 зареєструвала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». Відповідно до даних копії свідоцтва про реєстрацію машини серії [NUMBER] , трактор колісний марки SHIFENG SF244CL, реєстраційний номер [NUMBER] , 2019 року випуску, належить на праві власності відповідачу [PERSON] з 06.08.2019. Відповідно до даних копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , мотоцикл марки FORTE FT125-RX, реєстраційний номер [NUMBER] , 2021 року випуску, належить на праві власності відповідачу [PERSON] з 04.01.2022. Відповідно до даних копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , автомобіль марки OPEL VIVARO, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , 2004 року випуску, належить на праві власності позивачці [PERSON] з 23.01.2025. Згідно з даними звіту № 105-107 з оцінки майна станом на 02.09.2025 ТОВ «Подільський експертний центр»: вартість автомобіля OPEL VIVARO, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , колір білий, складає 165877 грн; вартість трактора колісного SHIFENG SF244CL, реєстраційний номер [NUMBER] , 2019 року випуску, складає 22799 грн; вартість мотоцикла FORTE FT125-RX, реєстраційний номер [NUMBER] , складає 146509 грн. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані такими нормами права. Згідно з частиною третьою статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що за час перебування у шлюбі подружжям придбано: трактор колісний марки SHIFENG SF244CL, реєстраційний номер [NUMBER] ; мотоцикл марки FORTE FT125-RX, реєстраційний номер [NUMBER] ; автомобіль марки OPEL VIVARO, д.н.з. [NUMBER] . Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Тлумачення положень статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку. Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), у першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду. У пунктах 1-3 частини першої статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим. Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. Отже, у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач, не вимагається обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24.03.2021 у справі № 501/2211/18, та від 30.09.2020 у справі № 552/1514/19. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Ураховуючи викладене, а також те, що визнання [PERSON] позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України. Документально підтверджені судові витрати позивачки складаються з судового збору у розмірі 3351,85 гривень. Оскільки відповідачем визнано позов, то позивачці, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, слід повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, інші 50 % судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивачки, на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved