Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

представник позивача Столітній М.М. 27.10.2025, діючи в інтересах свого довірителя ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал", за допомогою підсистеми "Електронний суд" звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з позовною заявою до відповідача про стягнення зборгованості за кредитним договором та клопотанням про витребування доказів. У обґрунтування своїх вимог зазначив, що 17.08.2023 між ТОВ ''Авентус Україна" та [PERSON] у електронній формі було укладено Договір № 6972193 про надання споживчого кредиту. Кредитор свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконав та надав кредит в сумі 6000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплатою процентів кожні 20 днів, детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту - 11.08.2024. 27.05.2024 між ТОВ ''Авентус Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, відповідно до якого останнє набуло право нового кредитора до відповідача за вказаним кредитним договором. У зв`язку із невиконанням відповідачем умов кредитного договору, його заборгованість станом на дату відступлення прав вимоги первісним кредитором склала 15790,80 грн, з яких 6000,00 грн - заборгованість по сумі кредиту та 9790,80 грн - за відсотками; станом на дату звернення позивача до суду із цим позовом заборгованість складає 24865,20 грн, оскільки позивачем додатково нараховано відсотки за вищевказаний період за 72 календарних дні в сумі 9074,40 грн. Рішенням № 251124/1 від 25.11.2024 назву ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" змінено на ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст капітал". Позивач прохає суд стягнути із відповідача заборгованість в сумі 24865,20 грн, понесені судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн. Крім того, прохає в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, зобов`язати орган, який здійснюватиме виконання рішення суду, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за формулою: розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) - s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С - сума основного боргу; 3 - 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 - кількість днів у році; Дн. - кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з відповідача на користь ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст капітал"; роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 30.10.2025 провадження у справі відкрито та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, а саме інформації від АТ КБ ''Приватбанк". 18.11.2025 вказана інформація АТ КБ ''Приватбанк'' була надіслана до суду. Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзив від відповідача не надходив. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач та/або позивач до суду не подавали. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. При цьому суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів, надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Пунктом 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, слід вважати відповідачка [PERSON] належним чином повідомленим про відкриття провадження у справі, оскільки відповідні судові документи, що повернулися до суду із відміткою про відсутність адресата (копія ухвали про відкриття провадження), надіслані безпосередньо за місцем його реєстрації - [ADDRESS] . Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи,\~вважає,\~що за\~результатами розгляду\~справи в\~межах спрощеного\~позовного провадження\~має бути\~ухвалене рішення, яким позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 17.08.2023 між ТОВ ''Авентус Україна" та [PERSON] у електронній формі було укладено Договір № 6972193 про надання споживчого кредиту. Кредитор свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконав та надав кредит в сумі 6000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплатою процентів за стандартною ставкою 1,99% в день - кожні 20 днів, детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту - 11.08.2024. Зарахування коштів в сумі 6000,00 грн 17.08.2025 на відповідну банківську карту відповідача підтверджується повідомленням АТ КБ "Приватбанк" від 10.11.2025. 27.05.2024 між ТОВ ''Авентус Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, відповідно до якого останнє набуло право нового кредитора до відповідача за вказаним кредитним договором. Відповідно до копії Витягу з Реєстру боржників до вказаного договору факторингу від 27.05.2024 ТОВ ''Фінансова компанія ''Фінтраст Україна" набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором № 6972193 про надання споживчого кредиту від 17.08.2023 в сумі 15790,80 грн, з яких: тіло кредиту 6000,00 грн, нараховані проценти 9790,80 грн. Таке нарахування підтверджується карткою обліку договору (розрахнку заборгованості) за цим кредитним договором, складеним первісним кредитодавцем. Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного позивачем, останній здійснив нараховання відсотків за 72 календарних дні (з 28.05.2024 по 11.08.2024) в межах строку договору, які склали 9074,40 грн. Так, загальна заборгованість [PERSON] за договором № 6972193 про надання споживчого кредиту від 17.08.2023 склала 24865,20 грн, з яких: 6000,00 грн - заборгованість за сумою кредиту, 18865,20 грн - заборгованість за відсотками, яку позивач прохає стягнути із відповідача на свою користь повністю. Рішенням № 251124/1 єдиного учасника ''Фінансова компанія ''Фінтраст Україна" від 25.11.2024 змінено найменування з ''Фінансова компанія ''Фінтраст Україна" на нове найменування ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст капітал". Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Матеріалами справи безспірно стверджується дійсність грошової вимоги позивача до [PERSON] . Договір № 6972193 про надання споживчого кредиту від 17.08.2023, як і договір факторингу від 27.05.2024, є чинними, доказів погашення заборгованості ні позивачу, ні попередньому кредитору відповідач не надав, а тому вимога позивача про стягнення з останнього заборгованості за сумою кредиту, що складає 6000,00 грн та заборгованості за відсотками, які нараховані первісним кредитодавцем та в подальшому позивачем у межах строку дії та на умовах договору в загальному розмірі 18865,20 грн, а всього 24865,20 грн, ґрунтується на законі та підлягає до задоволення. Відповідачем доказів погашення заборгованості чи спростування її розміру не надано. Вирішуючи позовні вимоги щодо застосування положень ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України та зобов`язання органу, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. У свою чергу, згідно із ч. 11 ст. 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Тобто, під час ухвалення рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд може вирішити питання нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. Однак, це є правом суду, а не обов`язком, та має вирішуватись з урахуванням обставин конкретної справи. Суд зазначає, що відповідно до п.18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитні правовідносини між сторонами у цій справі виникли 17.08.2023, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і наразі. Наведена вище стаття є нормою процесуального права, не містить імперативного характеру, тобто у суду не має обов`язку задовольняти вимогу щодо автоматичного нарахування відсотків або пені до моменту виконання судового рішення. Отже, суд доходить висновку та переконня, що з урахуванням умов воєнного стану, дію якого введено на території України, вимоги позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, є такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат. Позивачем при зверненні із позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 5577 від 15.10.2025. Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи, що позов в частині стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню, проте у задоволенні іншої позовної вимоги - щодо нарахування та стягнення інфляційних втрат та 3 % річних судом відмовлено, з останнього підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в розмірі 50% від заявленого, що становить 1211,20 грн. Крім цього, при зверненні до суду з позовною заявою, позивачем також заявлено про стягнення з відповідача на його користь понесених ним витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 грн на підставі: копії договору про надання правової допомоги згідно Договору № 10/12-2924 від 10.12.2024; копії заявки № 11438 на виконання доручення до цього договору; копії акту № 11438 від 20.10.2025 прийому-передачі виконаних робіт; копії ордеру на надання правничої допомоги серія АІ № 2028799 від 20.10.2025; копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, серія КС № 9422/10. Суд, проаналізувавши надані докази, доходить висновку про таке. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Судом із копії заявки № 11438 на виконання доручення до договору про надання правової допомоги № 10/12-2924 від 10.12.2024 встановлено, що пунктом 10 "Види робіт", наданих адвокатом Столітнім М.М. позивачу, вказано про представництво інтересів останнього під час здійснення цивільного судочинства за позовною заявою до [PERSON] , в тому числі, участь у судових засіданнях, вартість якої за 2 год визначена у розмірі 1640,00 грн. Однак, суд вважає за необхідне зауважити, що розгляд цієї справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та їх представників у судове засідання, а отже такі не проводилися, тому фактично ці послуги адвокатом позивачу надані не були. За таких умов їх вартість (1640,00 грн) стягненню із відповідача не підлягає і таким чином розмір цих судових витрат має складати 8360,00 грн (1000,00 - 1640,00) грн. У іншій частині витрати позивача на правову допомогу наведені в орієнтовному розрахунку судових витрат в тексті позовної заяви та, на думку суду, підтверджуються належними та допустимими вищенаведеними доказами, відповідачем клопотання про зменшення розміру цих витрат заявлено не було. Тому, з урахуванням співмірності наданих позивачу адвокатом послуг складності справи, ціні позову, у зв`язку із задоволенням позову частково, суд доходить висновку, що із відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, пов`язані із отриманням професійної правничої допомоги, що становлять 50% від обгрунтованого та визначеного судом, що становить 4180,00 грн.

Outcome: partial