Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

До Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У обґрунтування позовної заяви вказано, що 07.11.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1411. Внаслідок укладення вказаного шлюбу, прізвище дружини « [PERSON] » було змінено на « [PERSON] ». [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась донька - [PERSON] , про що 28.05.2013 складено актовий запис № 1170, що підтверджується Свідоцтвом про народження, зареєстрованим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві від 28.05.2013, серія [NUMBER] . Протягом останніх двох років сторони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство, проживають фактично окремо. Враховуючи, що сторони фактично вже припинили між собою шлюбні стосунки, стали окремо проживати, у сторін немає спільного сімейного фінансового бюджету і спільного господарства, виникла необхідність в розірванні шлюбу, оскільки збереження сім`ї суперечить волі сторін, вже є неможливим та недоцільним. На підставі викладеного просить суд, шлюб розірвати та залишити [PERSON] її шлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.11.2025 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. 26.11.2025 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що остання не заперечує проти розірвання шлюбу. 04.12.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника. 09.12.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, про день, час, місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідач у судове засідання, не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, про причини нявки суд не повідомила. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, матеріалами справи встановлено, що 07.11.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1411. Згідно копії Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1170, сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Сторони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, проживають окремо, сумісне життя не склалося. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і сторін. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивача, та те що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд вважає, що причини, що спонукають сторін наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам сторін, що має істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За приписами ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, відтак, суд приходить висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved