Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

У вересні 2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 22424,7 грн. Заявлені вимоги мотивував тим, що 14.01.2022 між товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі по тексту товариство, ТОВ «БізПозика») та відповідачем [PERSON] (позичальник) укладено договір №442025-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями. На виконання умов укладеного договору позивач надав позичальнику грошові кошти в розмірі 10000 грн на умовах строковості, поворотності, платності, шляхом перерахування цієї суми на банківську картку позичальника № [NUMBER] . Всупереч цьому відповідачем свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконано, кредитних коштів не повернуто у повному обсязі, лише частково. Станом \~на 04.09.2025\~відповідач має\~непогашену заборгованість за договором, яка включає в себе суми прострочених платежів по тілу, процентах та комісії. Ухвалою від 06.10.2025 /а.с.51/ відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло. Правом подати відзив на позов або будь-які заперечення щодо змісту і вимог позовної заяви відповідач не скористалась. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалися як рекомендованим листом за місцем реєстрації, так і через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Крім того, вказана інформація була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, доступ до якого є вільним, цілодобовим і безкоштовним. Згідно з постановою Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 надіслання листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб говорити про належне повідомлення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду. Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст.3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК). Згідно із ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.ст.1048, 1054 ЦК України). За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то й права і обов`язки виникають у кожного контрагента. У справі встановлено, що 13.01.2024 між ТОВ «БізПозика» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) №442025-КС-001 (далі по тексту Договір, кредитний договір) шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, дистанційно, в електронній формі. Відповідно до ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа, склад та порядок розміщення яких визначається законодавством. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Електронний цифровий\~підпис це вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача (ст.1 Закону України «Про електронний цифровий підпис»). Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. За правовим статусом він прирівнюється до власноручного підпису (печатки) та використовується фізичними та юридичними особами, суб`єктами електронного документообігу, для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Пунктом 5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Він укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому Законом; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому Законом; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Нормою ст.639 ЦК передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За умовами п.1 Договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 10000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «БізПозика» (далі по тексту Правила). Сторонами погоджено, що кредит надається строком на 24 тижні; процентна ставка в день: 0,86295000, фіксована; комісія за надання кредиту становить 1500 грн; строк дії договору до 01.07.2022; орієнтована загальна вартість наданого кредиту: 21960 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 3563,71 процентів. Сторони погодили «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів (п.3.). Підписанням Договору позичальник [PERSON] підтвердила, що до його укладання отримала від кредитодавця інформацію, передбачену ст.9 Закону України «Про споживче кредитування», Паспорт споживчого кредиту, ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також примірник Правил (у формі електронного документа), що розміщені на сайті кредитодавця (п.10.). Також позичальник була ознайомлена з Договором та Правилами, повністю зрозумів всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погодився неухильно дотримуватись їх (п.7). В анкеті клієнта вказаний номер банківського рахунку/банківської картки [PERSON] для перерахування коштів № [NUMBER] . Договір підписаний позичальником [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором G-2713. Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. На момент укладення договору з відповідачем діяв Закон України «Про споживче кредитування», який є спеціальним законом, що регулює кредитні правовідносини у сфері споживчого кредитування та, на відміну від Закону України «Про захист прав споживачів», передбачає можливість включення у договір комісійної винагороди кредитодавця, зокрема до загальних витрат за споживчим кредитом відносяться: витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Згідно Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (затверджених Постановою правління НБУ №16 від 11.02.2021), кредитодавець надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця. Окрім того, кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на тому, що платежі за його послуги залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо такий містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, включені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки. Умова про комісію була узгоджена між позивачем і відповідачем, що підтверджується її згодою. Підписавши договір та додаткову угоду, відповідач погодилась на умови кредитування. Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право кредитодавця на встановлення комісії. Суд вважає, що пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), що розміщена у вільному доступі на веб-сайті кредитодавця https://bizpozyka.com/, є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641,644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначає порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Отже, між [PERSON] та товариством правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами позичальник ознайомилась, погодилась та не сприймала їх, як невигідні для себе. Кредитодавець виконав\~своє зобов`язання\~за кредитним\~договором та\~надав відповідачу\~кредитні кошти в сумі 10000 грн шляхом їх перерахунку 14.01.2022 на платіжну картку відповідача, вказану в Договорі, що слідує із наданої позивачем довідки «TAC PAY». Відповідно до розрахунку та довідки про стан заборгованості відповідача, остання за Договором складає 22424,7 грн, з яких: 10000 грн за кредитом, 12082 грн по відсотках та 342,7 грн по комісії. На підтвердження укладення з відповідачем договору позивачем надано документи, що свідчать про послідовність його укладення, з яких вбачається, що клієнт, використовуючи номер телефону ідентифікувався в ІТС та зайшов у особистий кабінет на сайті кредитодавця; надав усю необхідну інформацію для формування товариством належної йому пропозиції; клієнту в особистому кабінеті надано паспорт споживчого кредиту на ознайомлення, а також на його номер телефону відправлено смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання паспорта споживчого кредиту; клієнт ознайомився і підписав паспорт споживчого кредиту; товариство направило (розмістило) клієнту в ІТС індивідуальну оферту, яка містить істотні умови Договору; клієнту відправлено смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання Договору; клієнт ознайомився з офертою товариства та прийняв її умови шляхом надсилання товариству акцепту та підписання Договору одноразовим ідентифікатором після укладення Договору, товариством направлено клієнту в ІТС підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа; Договір та Правила кредитування відправлені клієнту на електронну пошту, вказану як електронний засіб зв`язку з позичальником, а також розміщені в особистому кабінеті. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним). Ураховуючи викладені обставини, суд вважає, що Договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів ст.11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. При цьому, без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Відповідач, підписавши договір не лише погодила його умови, зокрема розмір кредиту, грошову одиницю, відсотки, комісію, строк та умови кредитування, але й скористалась кредитними коштами. Укладення кредитних договорів онлайн знаходиться в рамках правового поля України. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення кредиту за електронним договором є обов`язковим. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст.129 Конституції України). За правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.78 ЦПК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). За правилами ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону. Правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем не спростована, будь-яких клопотань на його спростування не заявлено, як і не було надано власного розрахунку. Також доказів про добровільне виконання зобов`язань суду не надано. З огляду на погоджені сторонами умови кредитування, проведений позивачем розрахунок заборгованості, заявлений до стягнення з відповідача, вірний. Доведено, що відповідачем належним чином не виконано взяті на себе кредитні зобов`язання, заборгованість за договором не погашена, що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача, а тому суд приходить висновку про задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved