Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Дебт Колекшн» звернулось з позовом до [PERSON] та просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором в сумі 5663 гривні 60 копійок, у тому числі: 2000 гривень заборгованість за тілом кредиту, 3663 гривні 60 копійок заборгованість за відсотками, а також витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 2422 гривні 40 копійок й 10500 гривень витрат на правничу допомогу. Свої вимоги мотивує тим, що 20 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» та [PERSON] було укладено кредитний договір, який було підписано відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором R84327, відправленого на номер телефону відповідача. Відповідач, отримавши у кредит грошові кошти в сумі 2000 гривень, зобов`язання за вказаним договором щодо їх повернення належним чином не виконав, у результаті чого і виникла зазначена вище заборгованість. Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» відступило право вимоги за зазначеним вище кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінінсова Копманія «Сіті Фінанс Груп», яке, в свою чергу, уклало договір факторингу з Товариством з обмеженою відповідальністю ««Фінансова Компанія Дебт Колекшн», в результаті чого позивач набув всі права кредитора за кредитним договором й має право вимоги до відповідача. Ухвалою суду від 18 вересня 2025 року постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, представник позивача не заперечує щодо заочного розгляду справи й за його відсутності, відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив та відзив на позовну заяву не подав. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 20 лютого 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту №3693101718/247082 (надалі - Договір), згідно з яким обумовлювалось надання останньому кредиту у сумі 2000 гривень на рахунок картки позичальника [NUMBER] строком на 6 днів, тобто до 25 лютого 2020 року із фіксованою процентною ставкою за користування кредитом в 1,85% за добу та 675,25% річна процентна ставка. Зазначені обставини підтверджуються копіями індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту №3693101718/247082 від 20 лютого 2020 року (а.с.23-29) та копією довідки про ідентифікацію (а.с.18). Згідно з пунктом 1.1. Договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 2000,00 грн 00 коп на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Пунктом 1.2 Договору визначено, що кредит надається строком на 6 днів, тобто до 25.02.2020. Строк дії договору 6 днів, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань. У пункті 1.3 Договору зазначено, що за користування кредитом клієнт сплачує товариству 675,25 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,85 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Згідно з пунктом 5.1. Договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської карти, вказаної клієнтом. Цей Договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (п.6.1. Договору). 20 лютого 2020 року відповідачу зараховано на його картковий рахунок № [NUMBER] кошти згідно договору про видачу кредиту №3693101718/247082 у сумі 2000 гривень, номер транзакції 32020-21622-34278, що підтверджується довідкою-підтвердженням ТОВ «ПрофітГід» (а.с.39). 31 травня 2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс» укладено договір факторингу, за умовами якого перше передало ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» належні йому права вимоги, а той у свою чергу прийняв належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» права грошової вимоги до боржників, що підтверджується копіями договору факторингу №1-31/05/21 від 31 травня 2021 року (а.с.30-37), витягу з реєстру боржників до договору факторингу №1-31/05/21 від 31 травня 2021 року (а.с. 17) та копією платіжних інструкцій №36 від 04 червня 2021 року й №37 від 10 червня 2021 року (а.с.38). Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс» 03 червня 2021 року уклало договір №1-03/06/2021 із Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Колекшн» про відступлення прав вимоги (а.с.19-22), за умовами якого первісний кредитор відступає за плату новому кредитору належні йому права вимоги за кредитним договором, а новий кредитор заміняє кредитора як сторону кредитора у кредитному договорі, та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором. Новий кредитор сплачує кредитору вартість прав вимоги, що відступаються (відчужуються), в порядку та на умовах, передбачених договором, що підтверджується копією витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №1-03/06/21 від 03 червня 2021 року (а.с.16) та копіями платіжних інструкцій кредитового переказу коштів №1 від 04 червня 2021 року (а.с.41) й №2 від 09 червня 2021 року (а.с.40). Згідно з копією виписки з особового рахунку за кредитним договором №3693101718/247082 (а.с. 15) станом на 26 травня 2025 року заборгованість складає 5663 гривні 60 копійок, у тому числі: 2000 гривень прострочена заборгованість за сумою кредиту, 3663 гривні 60 копійок прострочена заборгованість за процентами. Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Тобто, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень частини 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов`язки відповідно до договору. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1082 ЦК України божник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідач порушив договірні зобов`язання по сплаті заборгованості за кредитним договором й має сплатити заборгованість за тілом кредиту, яка фактично становить 2000 гривень, та відсотками за користування кредитом на зазначену позивачем суму. Отже, суд дійшов переконання, що позовні вимоги слід задовольнити. Позивач сплатив судовий збір в сумі 2422 гривні 40 копійок, який за правилами статей 137 та 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved