Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

ТОВ «ФК «Профіт Капітал» в особі представника, адвоката Ушакевич М.П., звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість в розмірі 68700,37 грн., яка складається: за кредитним договором № С-505-008638-20-980 від 21.02.2020, станом на 19.12.2023 в розмірі 43317,14 грн.; за кредитним договором № С-509-005408-19-980 від 04.07.2019 станом на 19.12.2023 в розмірі 25383,23 грн. А також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. та витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 14000,00 грн.. Позов мотивовано тим, що 21.02.2020 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено угоду № С-505-008638-20-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Відповідно до умов договору, банк відкриває поточний рахунок у гривні. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди становить 14900,00 грн. За умовами цього договору позичальник сплачує проценти в розмірі 24% річних. Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, відкривши поточний рахунок № [NUMBER] , надавши кредитні кошти в розмірі 14900,00 грн. Крім того, 04.07.2019 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено угоду № С-509-005408-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Відповідно до умов договору, банк відкриває поточний рахунок у гривні. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди становить 10000,00 грн. За умовами цього договору позичальник сплачує проценти в розмірі 48% річних. Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, відкривши поточний рахунок № [NUMBER] , надавши кредитні кошти в розмірі 10000,00 грн. Банк свої зобов`язання за договорами кредиту виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти. Однак відповідач своїх зобов`язань за кредитними договорами не виконує, внаслідок чого в останньої станом на 19.12.2023 виникла заборгованість за договором № С-505-008638-20-980 від 21.02.2020, в розмірі 43317,14 грн., що складається з: заборгованості за основним боргом 14614,00 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 28703,14 грн.; за договором № С-509-005408-19-980 від 04.07.2019 в розмірі 25383,23 грн., що складається з: заборгованості за основним боргом 9956,36 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 15426,87 грн. 19.12.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 19/12-2023 згідно з умов якого АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Оптіма Факторинг» приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. 22.12.2023 між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» украдений договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняв права вимоги за кредитними договорами № С-505-008638-20-980 від 21.02.2020 та № С-509-005408-19-980 від 04.07.2019 З огляду на те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань, не погашає заборгованість за кредитним договором, представник позивача просить позов задовольнити. Стягнути з відповідача вищезазначений розмір заборгованості за кредитними договорами, судові витрати, пов`язані з розглядом справи 3028,00 грн судового збору та 14000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 15.10.2025 відкрито спрощене провадження та призначено судове засідання. Надано відповідачу строк для надання відзиву на позов. Від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Підставами для відмови у задоволенні позову зазначає відсутність доказів правонаступництва, неповідомлення про відступлення права вимоги, відсутність належного розрахунку боргу, сплив позовної давності. У судове засідання представник позивача не прибув, у позові просив провести розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом сповіщення відповідача в електронному кабінеті системи «Електронний суд». Причини неявки не повідомлені. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21.02.2020 між АТ «Ідея Банк» та відповідачем укладено угоду № С-505-008638-20-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відкриває відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] у валюті гривня, максимальний ліміт кредитної лінії становить 200000,00 грн, ліміт кредитної лінії, доступний відповідачу на момент укладання угоди становить 14900 грн, процентна ставка за користування коштами 24,00 %.(а.с. 6) Відповідно до виписки по рахунку з 21.02.2020 по 19.12.2023 відповідач отримала та використовувала кредитні кошти, розраховувалась кредитною карткою при здійсненні покупок, а також погашав заборгованість за кредитними договорами.(а.с. 10-11) Згідно з довідкою-розрахунком заборгованість відповідача за вищевказаним кредитним договором становить 43317,14 грн. з яких: заборгованості за основним боргом 14614,00 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 28703,14 грн. Також, 04.07.2019 між АТ «Ідея Банк» та відповідачем укладено угоду № С-509-005408-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відкриває відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] у валюті гривня, максимальний ліміт кредитної лінії становить 200000,00 грн, ліміт кредитної лінії, доступний відповідачу на момент укладання угоди становить 10000,00 грн, процентна ставка за користування коштами 48,00 %.(а.с. 9) Відповідно до виписки по рахунку з 04.07.2019 по 19.12.2023 відповідач отримала та використовувала кредитні кошти, розраховувалась кредитною карткою при здійсненні покупок, а також погашав заборгованість за кредитним договором.(а.с. 13-20) Як вбачається з довідки-розрахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором № С-509-005408-19-980 від 04.07.2019 становить 25383,23 грн. з яких: заборгованості за основним боргом 9956,36 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 15426,87 грн. 19.12.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу № 19/12-2023, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» передав (відступив), а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» прийняв права вимоги, в тому числі і за кредитними договорами відповідача, що визначені у Реєстрах Боржників.(а.с. 29-35) ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» набуло право вимоги до відповідача за вищевказаними договорами відповідно до реєстру боржників №2 від 19.12.2023. (а.с. 36-39) 22.12.2023 між ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» був укладений Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» відступив, а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняв права вимоги, в тому числі і за кредитними договорами відповідача, що визначені у Реєстрі Боржників.(а.с. 42-46) 07.07.2025 позивачем направлено відповідачу досудові вимоги щодо дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором № С-505-008638-20-980 від 21.02.2020 та за кредитним договором № С-509-005408-19-980 від 04.07.2019. (а.с. 22-25) До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У ч. 1, 3 ст.509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1077, 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнтів) за плату ( у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1статті 76\~ЦПК України). Відповідно до частини 1статті 80\~ЦПК України\~достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з частиною 6\~статті 81 ЦПК України\~доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких доказів від відповідача на спростування зазначених обставин до суду не надано. Доводи, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Позивачем надані достатні докази правомірного права грошової вимоги з відповідача, яка не заперечувала наявності договірних зобов`язань з першим кредитором. Контррозрахунку відповідачем не надано. Отже, зважаючи, що сторонами було погоджено істотні умови кредитного договору, на підставі якого відповідач отримав кредитні кошти, які своєчасно повернуто не було, що призвело до утворення заборгованості, суд вважає, що наявні підстави для стягнення заборгованості в судовому порядку. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, на підставі частини другої\~статті 530 ЦК України, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Вказана позиція цілком узгоджується з позицією Великої палати Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03.07.2019 р. (провадження 14-131цс19). Відтак, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість за тілом кредиту та відсотками. Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, своїх контррозрахунків заборгованості або доказів належного виконання зобов`язань до суду не було надано. Обов`язок позичальника сплачувати відсотки та їх розмір був погоджений сторонами при укладанні кредитного договору, який відповідач підписала, чим погодилась з такими умовами договору. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Згідно з приписами частин 1 і 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК України). Відповідно до вимог частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За змістом частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з частинами 3, 4 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 14000,00 грн, які сторона позивача просить стягнути з відповідача, суду надано: копію договору про надання правничої допомоги №02-24 від 01.07.2024, укладено між ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» та АО «Правничий Курс»; копію додаткової угоди №1/1 від 01.07.2024 до договору про надання правничої допомоги №02-24 від 01.07.2024; акт приймання-передачі наданої правової допомоги №1 від 24.07.2025, згідно якого загальна вартість наданих послуг з детальним описом робіт (наданих послуг) по боржнику [PERSON] становить 14000 грн.; платіжну інструкцію; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката Ушакевич М.П.. Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу необхідно виходити з критерію реальності адвокатських послуг (їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Одночасно суд зауважує, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат, судом враховано те, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову; взято до уваги критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, предмету спору та фінансового стану обох сторін. В постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 вказано, щопри визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У рішеннях ЄСПЛ від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд доходить переконання, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 14000,00 грн., з огляду на складність справи, усталеність судової практики у цій категорії справ, ціну позову, зміст та обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а також їх необхідності, є надмірним, а відтак підлягає зменшенню до суми 3000,00 грн, яка підлягає стягненню з відповідача. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 3028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved