Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

У жовтні 2025 позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , третя особа: Відділ з питань реєстрації проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної у м. Києві державної реєстрації про визнання права на реєстрацію місця проживання особи. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 01 серпня 2025 року [PERSON] (Надалі - Позивач) звернулася через свого Представника, який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності до управління (Центру) надання адміністративних послуг Святошинської районної державної адміністрації для написання заяви щодо реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Жило, у яке Позивач мав намір бути зареєстрованим, а саме - квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , належить цивільному чоловікові Позивача - [PERSON] (надалі: Відповідач). Відповідач - є законним володільцем вищевказаної квартири на підставі Ордера про вселення № 1043 від 04.07.1992 року. 29.08.2003 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління у відповідності до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13.05.2003, було вчинено актовий запис № 823 про розірвання шлюбу з [PERSON] (прізвище якої міститься в Ордері про вселення № 1043 від 04.07.1992 року. На даний час, Відповідач являється єдиною особою, яка є зареєстрованою за вищевказаною адресою. Станом на день звернення із заявою до управління (Центру) надання адміністративних послуг Святошинської районної державної адміністрації, Позивачем було надано у розпорядження ЦНАП нотаріально посвідчену Довіреність, видану Відповідачем, якою останній наділив довірену особу повноваженнями стосовно здійснення реєстрації місця проживання Позивача за адресою: [ADDRESS] . 04 серпня 2025 року Відділом реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації (надалі - Третя особа) було здійснено процедуру реєстрації місця проживання Позивача за адресою: [ADDRESS] , з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання за адресою: [ADDRESS] . 05 серпня 2025 року керівником відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації було здійснено перевірку поданої заяви, відповідно до пункту 92 Порядку декларування та реєстрації проживання (перебування) фізичних осіб, затвердженого Постановою КМУ від 07.02.2022 року № 265. За результатами проведеної перевірки встановлено, що представником за дорученням, [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , 01.08.2025 року подано неповний комплект документів, а саме: відсутня згода уповноваженої особи службового житла (балансоутримувача). У відділі було прийнято рішення про визнання недійсним та проведення процедури скасування реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання за адресою: [ADDRESS] . На переконання позивача Третя особа, зареєструвавши місце проживання Позивача за адресою: [ADDRESS] 04.08.2025 року, не мала права та законних підстав 05.08.2025 року скасовувати прийняте ним же, законне рішення про здійснення реєстрації місця проживання Позивача - [PERSON] за вищевказаною адресою. Таким чином, Позивач просить суд визнати за ним відповідне право, гарантоване йому законодавством України, що звільняє його від необхідності оскаржувати протиправне рішення Відділу реєстрації місця проживання. Позивач вважає не ефективним спосіб захисту свого порушеного права, який би полягав у оскарженні протиправного рішення про відмову у реєстрації місця проживання особи, оскільки, звернення з адміністративним позовом до Київського окружного адміністративного суду - не здатне забезпечити своєчасності та дієвості правосуддя внаслідок надмірної завантаженості вищевказаного суду, а відтак, Позивач був би, фактично, позбавлений доступу до правосуддя, гарантованого нормами міжнародного законодавства. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2025 року справу розподілено судді Ключнику А.С. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31.10.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 08.12.2025 о 10:00 год. У підготовчому судовому засіданні представник позивача адвокат Дяченко В.В. надавши усні пояснення просив задовольнити позовні вимоги. У підготовчому судовому засіданні представником відповідача адвокатом Трилевич О.А. подано заяву про визнання позову відповідачем. Представник третьої особи у підготовче судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як вбачається із матеріалів справи, 04 серпня 2025 року Відділом реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації (надалі - Третя особа) було здійснено процедуру реєстрації місця проживання Позивача за адресою: [ADDRESS] , з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання за адресою: [ADDRESS] . 05 серпня 2025 року керівником відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації було здійснено перевірку поданої заяви, відповідно до пункту 92 Порядку декларування та реєстрації проживання (перебування) фізичних осіб, затвердженого Постановою КМУ від 07.02.2022 року № 265. За результатами проведеної перевірки встановлено, що представником за дорученням, [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , 01.08.2025 року подано неповний комплект документів, а саме: відсутня згода уповноваженої особи службового житла (балансоутримувача). У відділі було прийнято рішення про визнання недійсним та проведення процедури скасування реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Порядком декларування та реєстрації/декларування місця проживання (перебування), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 №265, визначено перелік документів та порядок проведення процедури декларування/реєстрації/зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання/декларування особи в м. Києві. Цей Порядок визначає механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів. Згідно з пунктом 3 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), декларування/реєстрація місця проживання (перебування), зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), зміна місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування) особи здійснюється органом реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради. Відповідно до пункту 35 Порядку для реєстрації місця проживання (перебування) особа або її законний представник (представник) подає, зокрема документи, що підтверджують: право на проживання (перебування) в житлі, зокрема свідоцтво про право власності, ордер, договір оренди (найму, піднайму), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші підтверджуючі документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, наймача та членів його сім`ї, уповноваженої особи житла. У пункті 91 Порядку передбачено, що відомості про задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування)/зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи скасовуються органом реєстрації у разі проведення реєстраційних дій з порушенням вимог, встановлених законом. Відповідно до пункту 92 Порядку, у разі виявлення реєстраційних дій проведених з порушенням вимог, встановлених законом, керівник органу реєстрації проводить перевірку підстав для декларування/реєстрації/зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, за її результатами складає висновок та приймає рішення про скасування декларування/реєстрації/зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи. З огляду на наведене, вирішення питання про реєстрацію місця проживання особи відноситься до компетенції відповідного органу реєстрації та суд не є органом, який здійснює реєстрацію місця проживання фізичних осіб. Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеної у постанові від 16.11.2022 у справі №522/18372/19 (провадження № 61-20685св20). Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як правило, особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Суд зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи - позивача з боку відповідача, який стверджує про їх порушення. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі №826/4406/16 і підстави для відступлення від неї відсутні. Позивач в установленому законом порядку не оскаржувала рішення Відділу реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання недійсним та проведення процедури скасування реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Відтак, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Відділ з питань реєстрації проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної у м. Києві державної реєстрації про визнання права на реєстрацію місця проживання особи слід відмовити, оскільки її право не є порушеним відповідачем, а самим позивачем на переконання суду обрано невідповідний спосіб захисту права, визначений законодавством. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed