Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

12.09.2025 року АТ "ТАСКОМБАНК" звернулось до Хмільницького міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 13 серпня 2024 року між АТ "ТАСКОМБАНК" та [PERSON] укладено Заяву-договір № 4197937-020 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 104 900,00 грн, на строк 12 місяців під проценти. Оскільки відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за договором не виконував, станом на 02 вересня 2025 року у нього утворилась заборгованість в розмірі 152 412,15 грн, з яких 90 721,22 грн - заборгованість по тілу кредиту, 9,73 грн - заборгованість по процентам, 61 681,20 грн - заборгованість по комісії. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 152 412,15 грн та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 18 вересня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до судового розгляду. Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подання до суду відзиву на позовну заяву. Відзиву подано не було, однак 28.10.2025 до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з проходженням відповідачем військової служби у ЗСУ. 29.10.2025 ухвалою суду у вказаному клопотанні було відмовлено. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час, день та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Позивач у позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач заяв, клопотань не надав, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 13 серпня 2024 року відповідач підписав заяву-договір № 4197937-020 про надання споживчого кредиту. За умовами заяви відповідач отримав кредит в розмірі 104 900 грн, строком на 12 місяців. У вказаній заяві АТ "Таскомбанк" та [PERSON] погодили також розмір відсотків і комісії та порядок їх нарахування, зокрема проценти за користування кредитом складають 0,01 % річних, комісія за обслуговування кредиту - 4,9 % річних (а.с. 7-9). В цей же день сторони підписали графік платежів з обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит № 4197937-020 від 13.08.2024 року (зворот а.с. 8). 13.08.2024 на рахунок [PERSON] згідно кредитної угоди перераховано 104900 грн (а.с. 10) Згідно розрахунку заборгованості по кредиту борг [PERSON] становить: 90721,22 грн тіло кредиту, 9,73 грн відсотки, 61681,20 грн комісія (а.с. 16) Згідно виписки порахунку [PERSON] користувався кредитними коштами протягом дії строку договору (а.с. 17-24) Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями пунктів 11, 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Товариство свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, натомість відповідач належним чином взяті на себе обов`язки не виконував, в результаті чого у нього утворилась заборгованість у розмірі 90 721,22 грн - заборгованість по тілу кредиту, 9,73 грн - заборгованість по процентам. Що стомується комісії, то суд зазначає таке. Згідно із частинами першою - третьої, п`ятоюстатті 203 ЦК Українизміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування`після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч. 5ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування`умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 вирішувала питання: чи можливе встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно Закону України «Про споживче кредитування; чи має кваліфікуватися умова договору, що передбачає комісію, як дійсна /нікчемна/оспорювана. Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові вказала, щоЗаконом України «Про споживче кредитування`безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, а згідно з п. 3.2.4 кредитного договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості. Разом з тим зробила висновок про нікчемність в цілому пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, зокрема не лише щодо щомісячного інформування про розмір заборгованості, але й опрацювання запитів позичальника, надання інформації по рахунку. Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинностіЗаконом України «Про споживче кредитування»(10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12 цього Закону. Зокрема, оскільки позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Вказаний висновок Великої Палати Верховного Суду має бути врахований під час розгляду справи. Як убачається з умов договору, банком встановлена одноразова комісія за надання кредиту та щомісячна комісія за обслуговування кредиту. При цьому переліку щомісячних послуг, які мають надаватись банком в договорі відсутній, а тому встановити правомірність щомісячного нарахування комісії у розмірі 5140,10 грн суд позбавлений можливості, відтак частина заборгованості, яка є предметом спору, а саме прострочена заборгованість по комісії в сумі56781,2 грн (61681,20-4900) не підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 95630,95 грн. (90721,00 грн. (тіло кредиту); 9,73 грн. (відсотки); 4900 грн (комісія за надання кредиту) Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1520,00 грн

Outcome: partial