Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

До Макарівського районного суду Київської області у лютому 2025 року надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 07 серпня 2019 року № 22037000140338 у розмірі 14\~872,41 грн, а також понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн та правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 07 серпня 2019 року між первісним кредитором Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем укладений кредитний договір, згідно з яким [PERSON] банк надав у тимчасове платне користування кошти, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти та комісію за користування кредитом та виконати інші зобов`язання, встановлені договором. Однак, відповідач свої зобов`язання за цим договором не виконав у повному обсязі, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість у розмірі 14\~872,41 грн, що складається з: заборгованості по кредиту 8\~619,79 грн; заборгованість за відсотками 0,36 грн; заборгованості за комісією 6\~252,26 грн. Право грошової вимоги до відповідача за зазначеним кредитним договором позивач набув на підставі Договору факторингу від 28 березня 2024 року № 28/03/24. Макарівський районний суд Київської області ухвалою від 20 лютого 2025 року відкрив провадження у цивільній справі, вирішив розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надав відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, тож суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив таке. Між первісним кредитором АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] 07 серпня 2019 року укладений Кредитний договір № 22037000140338, за умовами якого, відповідач отримав кредитні кошти на споживчі потреби у розмірі 18\~600 грн, строком на 24 місяці. Дата повернення кредиту 07 серпня 2021 року. Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав та надав позичальнику грошові кошти у розмірі 18 600 грн, шляхом перерахування на поточний рахунок клієнта [NUMBER] . Між первісним кредитором та позивачем укладений Договір факторингу від 28 березня 2024 року № 28/03/24, згідно з яким позивач набув право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором 22037000140338 від 07.08.2019 у розмірі 14\~872,41 грн (витяг з реєстру боржників до Договору факторингу № 28/03/24 від 28.03.2024). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною першою статті 1054\~Цивільного кодексу\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1055 Цивільного кодексу України\~визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із пунктом 1 частини другої статті 11\~Цивільного кодексу\~України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628\~Цивільного кодексу\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 509\~Цивільного кодексу\~України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина перша\~статті 512 Цивільного кодексу України). Статтею 514\~Цивільного кодексу\~України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За\~статтею 516\~Цивільного кодексу\~України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517\~Цивільного кодексу\~України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Частиною першою статті 1077 Цивільного кодексу України\~встановлено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за кредитним договором. За таких обставин та оскільки на підставі зазначеного договору факторингу право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором відступлено на користь позивача, а відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання перед кредитором, що призвело до виникнення кредитної заборгованості у розмірі 14\~872,41 грн, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. За приписами частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з цим із [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору у розмірі 2\~422,40 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 6 000 грн. Згідно із частинами першою, третьою статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин другої, третьої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Так, на підтвердження понесених витрат на надання правової (правничої) допомоги позивач надав Договір про надання правової допомоги від 02 січня 2025 року № 43453613, Додатку Угоду № 22037000140338 до Договору про надання правничої допомоги № 43453613 від 02 січня 2025 року, Детальний опис робіт (надання) послуг від 27 січня 2025 року; Акт 22037000140338 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 27 січня 2025 року; платіжну інструкцію № 8591 від 27 січня 2025 року щодо сплати 6\~000 грн за надання правничої допомоги. Тож суд вважає, що вимоги про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Цикл Фінанс» витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000 гривень необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved