Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У листопаді 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] 13 березня 2025 року близько 23 години 00 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу господарства за адресою: [ADDRESS] , діючи з прямим умислом, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння транспортним засобом, шляхом вільного доступу, зі сторони городу, через незамкнуту вхідну калитку, проник до вищевказаного господарства, де в подальшому шляхом відкриття незамкнених дверей сараю проник в середину приміщення, звідки із застосуванням фізичної сили рук заволодів належним [PERSON] мотоциклом марки «SPARK» моделі «SP125C-2Х», без державної реєстрації, синього кольору, вартістю відповідно до висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи № СЕ-19/125-25/3799-АВ від 11.04.2025- 14736, 92 грн., перемістивши його, шляхом котіння, в парк, що розташований по [ADDRESS] . Таким чином незаконно заволодів вище вказаним мотоциклом, завдавши потерпілому [PERSON] матеріальної шкоди. Продовжуючи свою злочинну діяльність, [PERSON] повторно 14 березня 2025 року близько 02 години 00 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу господарства за адресою: [ADDRESS] , діючи з прямим умислом, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння транспортним засобом, шляхом вільного доступу, зайшовши через незамкнуту вхідну калитку до вищевказаного господарства та з-під навісу із застосуванням фізичної сили рук заволодів належним [PERSON] мотоциклом марки Lifan моделі KP-200, чорного кольору, вартістю, відповідно до висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи № СЕ-19/125-25/3801-АВ від 08.04.2025 69245, 92 грн., перемістивши його, шляхом котіння, до господарства, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, повторно незаконно заволодів вище вказаним мотоциклом, завдавши потерпілому [PERSON] матеріальної шкоди. Вироком Менського районного суду Чернігівської області від 14 липня 2025 року, який набрав законної сили 14 серпня 2025 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України, [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладено обов`язки, передбачені частинами 1, 3 статті 76 КК України. Таким чином, своїми діями [PERSON] спричинив позивачу [PERSON] майнову шкоду, що становить 8485 грн. 80 коп. В ході розгляду кримінального провадження потерпілим цивільний позов не заявлявся, і в добровільному порядку винною особою шкода не відшкодована. В зв`язку з цим, для захисту своїх прав позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача завдану кримінальним провадженням шкоду в розмірі 8485 грн. 80 коп, 2500 грн моральної шкоди та 2 500 грн. понесених витрат на правничу допомогу. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 12 листопада 2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 08 грудня 2025 року. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивач та його представник, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотань про розгляд справи за його участі, відзиву на позовну заяву суду не надав. За таких обставин, суд дійшов висновку, що справу можливо розглянути без учасників справи за наявними у справі доказами. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] 13 березня 2025 року близько 23 години 00 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу господарства за адресою: [ADDRESS] , діючи з прямим умислом, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння транспортним засобом, шляхом вільного доступу, зі сторони городу, через незамкнуту вхідну калитку, проник до вищевказаного господарства, де в подальшому шляхом відкриття незамкнених дверей сараю проник в середину приміщення, звідки із застосуванням фізичної сили рук заволодів належним [PERSON] мотоциклом марки «SPARK» моделі «SP125C-2Х», без державної реєстрації, синього кольору, вартістю відповідно до висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи № СЕ-19/125-25/3799-АВ від 11.04.2025- 14736, 92 грн., перемістивши його, шляхом котіння, в парк, що розташований по [ADDRESS] . Таким чином незаконно заволодів вище вказаним мотоциклом, завдавши потерпілому [PERSON] матеріальної шкоди. Вироком Менського районного суду Чернігівської області від 14 липня 2025 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та засуджено до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладено обов`язки, передбачені частинами 1, 3 статті 76 КК України. У вироку також зазначено, що [PERSON] вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, визнав повністю, надав показання про те, що він знав, що в потерпілих у власності є мотоцикли, знав де вони знаходяться. В ніч з 13 на 14 березня 2025 року він перебував у стані алкогольного сп`яніння і захотів покататись на мотоциклі. Близько 23 год. 13 березня 2025 року прибув до господарства [PERSON] , де з приміщення сараю викотив мотоцикл марки «SPARK», покатався на ньому і залишив у себе вдома. Цієї ж ночі, близько 02 год. 00 хв. він прибув до господарства [PERSON] , зайшов через незамкнену хвіртку і з під навісу викотив мотоцикл марки Lifan, проте завести його не зміг, відкотив до себе додому і сховав у погріб. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд суворо не карати. Згідно з висновком експерта № СЕ-19/125-25/4377-АВ від 14.04.2025 при огляді мотоцикла марки «SPARK» моделі «SP125C-2Х, виявлені наступні пошкодження: суцільна деформація паливного баку; пошкоджені прилади (тахометр та спідометр); відсутні важелі зчеплення та гальм; відсутні гумові лучки (включно з ручкою акселератора); пошкоджений передній правий покажчик повороту; пошкоджений задній ліхтар; пошкоджений задній лівий покажчик повороту; пошкоджена електрична проводка мотоцикла (фари, комбінації приладів та ін.); відсутній трос зчеплення та передніх гальм; пошкоджений гнучкий вал спідометра; пошкоджений правий перемикач; відсутні дзеркала заднього виду; відсутній лівий щиток (кришка речової скрині); відсутня передня фара; відсутні бічні світлоповертачі; відсутній замок запалювання (сторінка 21 на звороті). Вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу мотоцикла марки «SPARK» моделі «SP125C-2Х», об`ємом двигуна 127 см3, синього кольору, 2017 року випуску, тип кузова мотоцикл А, вид палива бензин, номер рами [NUMBER] , повна маса:253, станом на 13 березня 2025 року становить 8485,80 грн (а.с.13-42). Вказана шкода, спричинена внаслідок неправомірних дій відповідача. Доказів, що спростовують позовні вимоги, відповідачем до суду не подано. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. До способів захисту цивільних прав та інтересів належить відшкодування майнової шкоди. Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитки, має право на їх відшкодування. Статтею 1166 ЦК України визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Так, частина 1 статті 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1177 ЦПК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до статей 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Згідно з частиною 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Пленум Верховного Суду України у постанові «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 (з наступними змінами) наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини (п. 2). Під час розгляду справи встановлено, що між злочинними діями відповідача [PERSON] , які полягали, зокрема, у заволодінні транспортним засобом [PERSON] та шкодою, заподіяною останньому внаслідок пошкодження транспортного засобу в розмірі 8485, 80 грн, існує причинний зв`язок. Враховуючи викладене, проаналізувавши встановлені обставини, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши докази, наявні у справі, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з відповідача на його користь 8485, 80 грн завданої матеріальної шкоди. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем заявлені позовні вимоги в цій частині належним чином не обґрунтовані та недоведені. VI.Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Також Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені». Представництво інтересів позивача у даному провадженні здійснювала адвокат Омельяненко Л.І. на підставі Договору б/н про надання правничої допомоги від 03 листопада 2025 року та Додаткового Договору від 03 листопада 2025 року (а.с43-45). На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу до позовної заяви додані Звіт виконаних робіт від 06 листопада 2025 року, Рекомендації щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару та рахунок про оплату [PERSON] адвокату Омельяненко Л.І. послуг за надання правничої жопоомги в розмрі 2500 грн (а.с.46-48). Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц. Враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та ціну позову, а також відсутність будь яких заперечень з боку відповідача, суд приходить до висновку, що вказаний розмір витрат на правничу допомогу (2 500 грн) є\~обґрунтованим та співмірним з обсягом наданих послуг адвоката, а тому приходить до висновку про необхідність їх стягнення з відповідача на користь позивача. Враховуючи положення п.п.1 п.1 ч.2 ст.4, п.6 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», статей 133, 141 ЦПК України, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial