Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Заявник [PERSON] в порядку окремого провадження звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті його матері - [PERSON] , 1951 року народження. 15 вересня 2025 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва заяву [PERSON] залишено без руху, заява не відповідала вимогам ст.ст. 294, 315-318 ЦПК України, оскільки підставою для встановлення факту смерті, зокрема, на підставі ст. 317 ЦПК України є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. Враховуючи вказане, заявнику необхідно було усунути недоліки заяви шляхом визначення порядку розгляду заяви з посиланням на норми законодавства, а також наданням доказів, зокрема фото в друкованому виді, заяв про допит свідків, та інших речових доказів, за наявності, що мають значення для розгляду справи та встановлення дійсних її обставин. На виконання втиог ухвали заявником надано виправлену редакцію заяви про оголошення особи померлою. 25 вересня 2025 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва відкрито провадження за заявою [PERSON] , заінтересована особа - Деснянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністества юстиції (м.Київ) про оголошення особи померлою. У відповідності до протоколу автоматизованого визначення присяжних основні присяжні: Г.В. Костенко, О.В. Диптан. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25 вересня 2025 року витребувано інформацію щодо [PERSON] за період з березня 2022 року по теперішній час, від: - Головного управління Пенсійного фонду України інформацію чи нараховувались та отримувались кошти в якості пенсійного забезпечення; індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5); - Головного управління ДФС у м. Києві належним чином засвідчену довідку про доходи; - Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області інформацію чи значиться зареєстрованою/знятою з реєстраційного обліку; чи отримувала закордонний паспорт для виїзду за межі України; - Державної прикордонної служби України інформацію чи здійснювався виїзд за межі України у будь- якому напрямку; - Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області інформацію з приводу нарахування/зупинення виплат по пенсії, субсидії; копію службової записки уповноваженої особи та/або виписку з журналу, де зафіксовано виклик [PERSON] до контактного центру з повідомленням про смерть матері [PERSON] , [INFO] ; - Міністерства соціальної політики інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб; дані про останнє зареєстроване та фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи на території, де виникли обставини, зазначені в ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»; дані про фактичне місце проживання особи на дату звернення; - Центрального міжрегіональне управління Міністерства юстиції відомості щодо укладеного та/або раніше укладеного шлюбу, щодо народжених дітей. Зокрема, ухвалою суду постановлено допитати в судовому засіданні в режимі відеоконференції в якості свідків [PERSON] (Лебединський районний суд Сумської області) та [PERSON] (Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області). В обґрунтування вимог заяви [PERSON] вказує на те, що він є внутрішньо переміщеною особою, є сином [PERSON] , [INFO] , відповідно вона є його матір`ю, яка померла у м. Вугледар Волноваського р-ну Донецької області, що відноситься до тимчасово окупованих територій. Станом на березень 2022 року м. Вугледар Волноваського району Донецької області було вже частково окуповано російськими окупаційними військами та фактично зруйноване. 21.03.2022 сусіди мами по будинку, що залишилися у м. Вугледар, вийшовши після обстрілу з підвалу, піднялися до квартири, де вона проживала і не змогли туди потрапити, оскільки була зачинена. Після чого викликали службу МНС, працівники якої вибили двері. Потрапивши до квартири, побачили мертвою матір. Впевнившись, що мама мертва, сусід [PERSON] придбав у працівників МНС спеціальний пакет, в який поклали її тіло. Оскільки щодня були обстріли, сусіди попросили місцевого пастора, щоб тіло матері поховали разом з іншими тілами померлих та загиблих. Відповідно, маму так і поховали та на кожній могилі з 54 - х поставили лише хрести. Пастор зафіксував всі захоронення у журналі, проте зі слів сусідів, які пізніше виїхали з м. Вугледар, вони потім його не бачили і записи про захоронення не збереглись. На жаль, відсутнє лікарське свідоцтво про смерть матері, оскільки на момент поховання в місті не було ні поліції, ні будь - яких інших державних служб, а також лікарів, лише військові та воєнізована гірничорятувальна служба, в яких сусіди взяли лопату та візок для перевезення та поховання тіла. Оскільки місто постійно було під обстрілами, всі сусіди мами, які залишились живими, виїхали на території, що підконтрольна Україні. Крім того, зателефонував у Пенсійний фонд і повідомив про смерть матері та про зупинення пенсійних та субсидій них виплат. Отримати свідоцтво про смерть у відділі РАЦС неможливо, оскільки померла на тимчасово окупованій території України. Заявник в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Деснянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином, просили розглядати у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні правовідносини. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 та ч. 1 ст. 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. У відповідності до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. На цьому також наголошено, зокрема у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23. Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 28.02.2024 у справі № 506/358/22 від 13.03.2024 у справі № 204/7924/23, де Верховний Суд дійшов висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із завою про оголошення судом особи померлою (ч. 2 ст. 46 ЦК України), а не з заявою про встановлення факту смерті (п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого. Відповідно до п. 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Суд оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у ч. 2 ст. 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. Отже, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Судом встановлено наступні правовідносини. Заявник звернувся до суду із заявою про оголошення померлою його матері [PERSON] , мотивуючи заяву тим, що оголошення останньої померлою необхідне для отримання свідоцтва про смерть українського зразка та в подальшому має істотне значення для реалізації цілої низки прав, а саме оформлення спадщини та отримання компенсації за пошкоджені та знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій. Заявник [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою. У своїй заяві [PERSON] вказує на те, що є сином [PERSON] , [INFO] , відповідно вона є його матір`ю, яка померла у м. Вугледар Волноваського р-ну Донецької області, що відноситься до тимчасово окупованих територій. Факт родинних стосунків підтверджується свідоцтвом про народження заявника [PERSON] . Станом на березень 2022 року м. Вугледар Волноваського району Донецької області вже було частково окуповано російськими окупаційними військами та фактично зруйноване. 21.03.2022 сусіди по будинку, що залишилися у м. Вугледар, вийшовши після обстрілу з підвалу, піднялися до квартири, де проживала його мати і не змогли туди потрапити, оскільки квартира була зачинена. Після чого викликали службу МНС, працівники якої вибили двері. Потрапивши до квартири, побачили мертвою матір. Отримати свідоцтво про смерть у відділі РАЦС неможливо, оскільки померла на тимчасово окупованій території України, на якій не можливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Відмова у видачі свідоцтва про смерть долучена до заяви. Допитані в судовому засіданні в режимі відеоконференції в якості свідків [PERSON] (через Лебединський районний суд Сумської області) та [PERSON] (через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області), підтвердили факт перебування їх у м. Вугледарі разом з [PERSON] , смерть якої настала [INFO] , яку в подальшому похоронили. Відповідно пояснили, що були сусідами [PERSON] , щодня бачились, однак на момент її смерті перебували в підвалі у зв`язку з постійними обстрілами. Вийшовши після обстрілу з підвалу, піднялися до квартири, де проживала [PERSON] і не змогли туди потрапити, оскільки квартира була зачинена. Після чого викликали службу МНС, працівники якої вибили двері. Потрапивши до квартири, побачили мертвою сусідку. Впевнившись, що вона мертва, було придбано безпосередньо [PERSON] (який проживав у кв. [ADDRESS] ) у працівників МНС спеціальний пакет, в який поклали її тіло. Оскільки щодня були обстріли, вони попросили місцевого пастора, щоб тіло матері поховали разом з іншими тілами померлих та загиблих. Свідок [PERSON] , як було повідомлено ним в судовому засіданні, разом з сином і другом поховали [PERSON] , поставили хрест і більше нічого. Знає місце, де похована. Зокрема, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що прожила разом з [PERSON] в одному будинку та на одній площадці 40 років, є сусідкою з кв. [ADDRESS] , а [PERSON] проживала в кв. [ADDRESS] . [PERSON] хворіла, останнім часом не виходила і не спускалась разом з усіма у підвал. Половина будинку згоріло, інші спускались в підвал, окрім [PERSON] . Останній раз це було 21.03.2022. Кинулись , що не бачили [PERSON] . Не змогли потрапити в її квартиру, оскільки була зачинена. Після чого викликали службу МНС, працівники якої вибили двері. Впевнена, що похоронили саме її. Були обстріли, тому везли на тачці, щоб не потрапити під обстріли. Згідно з відповідями, наданими на запит суду наступну інформацію, а саме: - Деснянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомив відомості щодо зареєстрованого шлюбу та народження сина - [PERSON] , 1971 року народження; - Центральним міжрегіональним управлінням ДМС у м. Києві та Київській області повідомлено, що за обліками єдиної інформаційно - аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС громадянка [PERSON] паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документована, документована паспортом громадянина України, виданим 17.07.2019 Вугледарським сектором ГУ ДМС у Донецькій області; за даними обліку і моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області [PERSON] зареєстрованою/знятою із зареєстрованого місця проживання не значиться; у відомчій інформаційній системі ДМС мітиться інформація про реєстрацію місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; - Державна прикордонна служба України повідомила, що даних про перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянкою України [PERSON] , [INFO] , в період з 01.01.2020 по 27.10.2025 в Базі даних не виявлено; - Головне управління Пернсійного фонду України в Донецькій області повідомило, що за матеріалами електронної пенсійної справи [PERSON] перебуває на обліку як отримувач пенсії в разі втрати годувальника, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Виплата пенсії проведена по 31.03.2022. У період з 01.04.2022 по 30.09.2022 нарахування пенсійних коштів [PERSON] проводмлось шляхом включення до сформованої відомості через поштове відділення м. Вугледар, але коншти не були отримані пенсіонером. З 01.10.2022 виплату пенсії автоматично припинено у звязку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. Відповідно зазначено, що службовою завпискою від 15.03.2023 Управлінню передано повідомлення на гарячу лнію ГУ Пенсійного фонду Укоаїни в Донецькій обласчьті від рідних та близьких про факт смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Крім того вказано, що питання ведення журналу, де зафіксовано виклик Шп=аповала Е. д контактного центру з повідомленням про смерть [PERSON] не належить до компетенції управління. - Головне управління Пенсійного фонду України зазначило про те, що неможливо надати індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5) з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування щодо [PERSON] за період з 01.03.2022 по дату формування відповіді у зв`язку з відсутністю інформації в реєстрі застраховіаних осіб. При цьому варто зазначити, що будь-яких фактів, що могли б свідчити про те, що [PERSON] жива, в процесі розгляду справи не встановлено, а отже суд за встановлених обставин та наявних доказів, вважає вірогідним настання смерті [PERSON] . Враховуючи вищевикладене та оцінюючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає, що заява про оголошення особи померлою підлягає задоволенню. З приводу дати смерті, враховуючи положення ч. 3 ст. 46 ЦК України, за якими фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті, суд дійшов висновку, що датою смерті [PERSON] слід вважати [INFO] . Суд роз`яснює заявнику, що відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою. Як передбачено ч. 2 ст. 308 ЦПК України, після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, - відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. За наявності в населеному пункті кількох нотаріусів, а також у випадках, коли місце відкриття спадщини невідоме, рішення надсилається до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна.

Outcome: approved