Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

01.10.2025 позивач ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 12.06.2024 між сторонами за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1407-6140, на виконання якого позичальнику [PERSON] було надано кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах : сума кредиту 20000,00 грн.; строк кредитування 365 днів; базовий період 30 днів; комісія на видачу кредиту 15,00% від суми кредиту; знижена відсоткова ставка 1,45% в день; стандартна % ставка 1,45%. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти на умовах, передбачених Договором. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, не повернула в повному обсязі кредит, а також не виконала в повному обсязі всі інші свої зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором, станом на 02.09.2025 загальний розмір заборгованості за наданим кредитом становить 128850,00 грн., а саме : прострочена заборгованість за кредитом 20000,00 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 105850,00 грн.; прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту 3000,00 грн., що зумовило звернення ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до суду із відповідним позовом про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором, з урахуванням прийнятого рішення про застосування програми лояльності та часткового списання заборгованості позичальника - у розмірі 100000,00 грн. та судових витрат в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою від 09.10.2025 відкрито спрощене провадження у справі та ухвалено розглядати справу з повідомленням сторін 11.11.2025, визначено відповідачу строк для подання відзиву (а.с.53), копію ухвали направлено сторонам (а.с.54,55,56). В зв`язку з поверненням по причині «адресат відсутній за вказаною адресою» направленої відповідачу судом кореспонденції (а.с.57) судом було відкладено розгляд справи на 04.12.2025, однак повторно направлена відповідачу [PERSON] судом кореспонденція не врученою адресату та повернута за зворотною адресою із зазначенням «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.63). Відповідно до позиції Верховного Суду у справі № 755/17944/18 від 10.05.2023 довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку "відсутній за вказаною адресою" вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. У справі № 911/3142/19 Верховний Суд у постанові від 18.03. 2021 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду. Обов'язок «повідомити» полягає у тому, щоб інформувати учасника про засідання, а не забезпечити його участь в цьому засіданні (подібна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17). Повідомити [PERSON] про розгляд даної справи телефонограмою не виявилося можливим, оскільки зазначений в позовній заяві номер телефону відповідача «вказаний некоректно» (а.с.62). Водночас, про дату, час та місце судового розгляду відповідача було повідомлено шляхом направлення на зазначену в позовній заяві та вказану в договорі (а.с.20 на звороті) електронну адресу відповідача (а.с.59 на звороті). Представник позивача в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи наявне клопотання, в якому просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі (а.с.9). Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки не повідомила. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи. З огляду на вказане, з урахуванням положень ч. 4 ст. 226, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, судом протокольно ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с.60). В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Частиною 1 ст.\~2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.\~4\~ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3\~статті 129 Конституції України\~визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Між сторонами виникли договірні правовідносини у сфері споживчого кредитування щодо належного виконання умов укладеного кредитного договору, в яких ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а відповідач [PERSON] - споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманого ним кредиту та сплати процентів за його користування. Згідно витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» зареєстровано 01.08.2013, вид економічної діяльності 64.92 Інші види кредитування (основний) (а.с.40,41). Положенням статті 3 Закону України № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Висновок щодо правомірності укладення кредитного договору шляхом підписання електронним цифровим підписом викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021, справа № 524/5556/19, провадження № 61-16243св20. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Судом встановлено, що 12.06.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] досягнуто домовленості та було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1407-6140 продукту «CreditKasa» в електронній формі (а.с.11-20), Договір містить електронний підпис відповідача із одноразовим ідентифікатором А3230, який надано позичальнику для підписання договору та підтвердження ознайомлення з іншими супутніми документами. Отже, укладення Договору відбулось у відповідності до положень\~Закону України "Про електронну комерцію", договір підписано відповідачем шляхом використання одноразового ідентифікатора. Пунктом 2.2. зазначеного договору про відкриття кредитної лінії передбачено, що кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов'язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Загальний розмір Кредиту за цим Договором становить 20000,00 грн. (п.4.1.), дата видання кредиту 12.06.2024 (п.4.2.); тип процентної ставки за користування кредитом фіксована (п.4.7.), сплату процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше дат, які є останніми днями відповідних Базових періодів шляхом здійснення безготівкового переказу суми, що дорівнює Обов`язковому платежу, на банківський рахунок Кредитодавця (п.4.9.). У разі несплати процентів за користування кредитом не пізніше останнього дня будь-якого Базового періоду до такого Обов`язкового платежу починаючи із наступного календарного дня додаються проценти за користування Кредитом за кожен календарний день користування Кредитом у межах строку кредитування, які позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше цього календарного дня у складі Обов`язкового платежу. Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дати його видачі до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту за Стандартною процентною ставкою 1,45% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку дії цього Договору (п.4.10.). В пункті 4.11. Договору обумовлено сплату позичальником комісії за видачу кредиту, яка становить 15,00% від суми виданого кредиту. Строк кредитування 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику, дата повернення кредиту 11.06.2025 (п.4.13). В договорі обумовлено порядок повернення кредиту, наведено розрахунок для повного погашення Кредиту, зазначені права та обов'язки сторін, інформація про наслідки невиконання умов цього Договору та інші істотні умови. У розділі 13 кредитного договору зазначені реквізити сторін договору, анкетні дані позичальника, місце проживання, РНОКПП, електронна адреса та номер особистого електронного платіжного засобу [NUMBER] (а.с. 20 на звороті). Невід'ємною частиною цього Договору є додатки : 1) Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) (а.с.21-28), 2) Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором №1407-6140, які підписані електронним підписом Позичальника одноразовим ідентифікатором (номер ідентифікатора) А3230, отже з ними [PERSON] ознайомлена (а.с.29). Таким чином\~сторони узгодили\~розмір кредиту,\~грошову одиницю,\~в якій\~надано кредит, строк\~на який\~його надано,\~термін дії\~кредитного договору,\~розмір процентної\~ставки та\~комісії,\~строки,\~порядок і\~розміри повернення\~тіла кредиту,\~відсотків та\~комісії що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Тобто Договір про відкриття кредитної лінії №1407-6140 від 12.06.2024 є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України. Позичальник була ознайомлена з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, вони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину і волевиявлення учасників договору було вільним. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачка також їх не надала, що відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК України\~є її процесуальним обов'язком. Згідно матеріалів справи взяті на себе зобов'язання за договором від 12.06.2024 позивач виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні ресурси, в порушення умов договору відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконала. Так, на підтвердження перерахування грошових коштів відповідачу надається лист АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay (а.с.30-32) та\~Довідка про перерахування суми кредиту №1407-6140 від 12.06.2024 [PERSON] , платіж №2474658093, сума платежу 20000,00 грн., реквізити платіжної картки зазначено [NUMBER] (а.с.33). Аналіз встановлених обставин, дозволяє зробити висновок, що номер картки, на яку здійснено зарахування коштів за кредитними коштами є тією ж карткою, що зазначена позичальником у графі 13 кредитного договору. Згідно з\~наявним в\~матеріалах справи\~розрахунком заборгованості\~за договором\~№1407-6140\~від 12.06.2024\~станом на\~02.09.2025,\~позичальник [PERSON] \~не внесла\~жодного платежу\~в обумовлені\~Договором строки,\~має загальну\~заборгованість 128850,00\~грн.,\~з якої:\~основний борг\~ 20000,00 грн., залишок відсотків 105850,00 грн., залишок комісій 3000,00 грн (а.с.34-36). Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень\~статей 76-81 ЦПК України\~на спростування доводів позивача. Відповідно до ч. 1, ч. 2\~ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через особистий кабінет, [PERSON] підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19, від 28.04.2021 у справі № 234/7160/20, від 01.11.2021 у справі № 234/8084/20, від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20, від 08.08.2022 у справі № 234/7298/20. Отже, відповідач уклала електронний договір та підписала такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст.ст. 1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Нормами статей 526, 527, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На підставі наведеного вище, виходячи з «балансу ймовірностей» як стандарту доказування, котрий ЄСПЛ у рішенні «J.K. AND OTHERS v. SWEDEN» (заява № 59166/12) від 23.08.2016 визнає притаманним саме цивільним справам, відповідно до якого доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав, суд доходить до висновку, що між позивачем та відповідачем укладено Договір про відкриття кредитної лінії №1407-6140 за умовами якого, відповідач отримала кредит, тобто, позивач свої зобов'язання за цим договором виконав у повному обсязі надавши відповідачу кредитні ресурси та можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, в порушення умов договору відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Щодо стягнення заборгованості за нарахованими відсотками. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.10.2020 у справі № 911/19/19 вказано, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Відповідно до пункту 4.13. Договору про відкриття кредитної лінії №1407-6140 від 12.06.2024 строк кредитування становить 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику, дата повернення кредиту 11.06.2025. З розрахунку заборгованості вбачається, що відсотки розраховані з 12.06.2024 по 11.06.2025, тобто в межах строків передбачених договором. Проценти нараховувалися у розмірі 1,45% ставки у день (290,00 грн. в день). Водночас суд, перевіряючи розрахунки заборгованості в частині складової боргу за нарахованими процентами за користування кредитом, не може погодитися з його правильністю, з огляду на таке. 22.11.2023 року прийнято\~Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX, який набрав чинності 24.12.2023. Цим законом доповнено ч. 5\~ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1%. Частиною 2\~розділу 2\~Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЗУ «Про\~внесення змін\~до деяких\~законів України\~щодо удосконалення\~державного регулювання\~ринків фінансових\~послуг»№ 3498-IX встановлено, що дія п. 5\~розділу І цього Закону\~поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Договір №1407-6140 укладений 12.06.2024, тобто після набрання чинності\~Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»\~(24.12.2023), отже, станом на дату укладення договору кредитодавець міг застосовувати максимальний розмір денної процентної ставки, встановлений ч. 5\~ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», тобто не більше 1%. Виходячи з наведеного, визначення у Договорі №1407-6140 від 12.06.2024 умов щодо процентної ставки у розмірі більшому, ніж 1 % в день, є нікчемними в силу положень\~частини п'ятої\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому суд наголошує, що згідно пункту 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5\~розділу І\~цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Відтак, суд не вбачає підстав для застосування до вказаних правовідносин за договором про споживче кредитування відсоткової ставки, встановленої вказаним договором, оскільки правовідносини виникли після 24.12.2023, тому відсутні підстави для застосування денної процентної ставки, встановленої вказаним Законом протягом Перехідного періоду. Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За таких обставин, суд, реалізуючи свій процесуальний обов'язок уважає за необхідне навести власний розрахунок заборгованості за відсотками за договором №1407-6140 від 12.06.2024. За проведеними обчисленнями, з урахуванням максимального розміру денної процентної, судом встановлено, що за період з 12.06.2024 по 11.06.2025\~(365 календарних днів) розмір процентів, які\~підлягають стягненню з відповідача\~на користь позивача, становить 73000,00 грн. (20000,00 грн.* 1% = 200,00 грн.*365 календарних днів = 73000,00 грн.). З огляду на вище викладене, заборгованість відповідача [PERSON] за договором № 1407-6140 від 12.06.2024, становить 96000,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 20000,00 грн., заборгованості за процентами у розмірі 73000,00 грн. та заборгованість за комісією 3000,00 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню частково. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 гривень, як передбачено статтею 4 Закону України\~«Про судовий збір» (а.с.10). Ціна позову визначена позивачем сумою стягнення 100000,00 грн. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 2325,50 грн. (96000,00 /10000,00 *2422,40).

Outcome: partial