Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

30 листопада 2023 року з Київського районного суду Одеської області до Великомихайлівського районного суду Одеської області надійшов позов [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] , приватного акціонерного товариства «Сомерсет» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 05.04.2021 року о 12:01 год. [PERSON] керуючи автомобілем Mercedes-Benz 308 D, державний номерний знак [NUMBER] та рухаючись по вул. Тираспольське Шосе в м. Одеса, в порушення п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України не врахував дорожньої обстановки, під час зміни напрямку руху не переконався в безпечності свого маневру, не зайняв відповідного крайнього положення на проїжджій частині, допустив зіткнення з мотоциклом BMW R1250GS, державний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в попутному напрямку в крайній смузі для руху. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій [PERSON] тілесні ушкодження. Цього ж дня на водія Mercedes-Benz 308 D, державний номерний знак [NUMBER] було складено адміністративний протокол про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Матеріали направлено до Київського районного суду для прийняття рішення по суті. Одночасно з цим , згідно повідомлення бригади швидкої медичної допомоги, яка прибула на місце ДТП, [PERSON] отримав тілесні ушкодження у виді ЗЧМТ, СГМ забій грудної клітини, закритий перелом ключиці з права, закритий перелом першого ребра з права. Його госпіталізовано до МКЛ11. На підставі зазначеної інформації Київським районним судом міста Одеси 25.05.2021 року була ухвалена постанова, якою матеріали справи відносно [PERSON] за ст. 124 України, направлено прокурору, а провадження у справі щодо ст. 124 КпАП України, закрито. Постановою слідчого СУ відділу поліції № 1 ОРУП № 1 в Одеській області старшого лейтенанта поліції Войнова Р.В. від 25.06.2022 року за наслідками розгляду матеріалів досудового розслідування № 120221162480000878 від 02.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Копію зазначеної постанови направлено до УПП в Одеській області для прийняття законного рішення. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 03.08.2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок дорожньо- транспортної пригоди транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження, внаслідок чого його власникові завдано матеріальної шкоди на загальну суму 354619,76 грн. Викладена обставина підтверджується висновком незалежної експертизи ФОП [PERSON] № 7039 від 15 травня 2021 року. Крім цього, позивачем було понесено матеріальних збитків на евакуацію та перевезення мотоцикла у розмірі 480,00 грн., оплату праці експерта у розмірі 2500,00грн. та медичного обстеження у сумі 1375,00 грн. На момент вчинення ДТП цивільна відповідальність відповідача була застрахована ПрАТ « СК « Ван Клін» поліс № 201227906. Відшкодувати матеріальну шкоду або полагодити пошкодження мотоцикла відповідач так і страхова компанія відмовляється посилаючись на відсутність коштів в зв`язку з чим позивач був вимушений понести додаткові судові витрати метою вирішення даного цивільно- правового спору між сторонами в тому числі залучення фахівця в галузі права. Слід зазначити, що позивач неодноразово звертався до страхової компанії із заявами в строки встановлені законом про відшкодування заподіяної відповідачем шкоди, однак отримував відмову з посиланням на обставини відсутності факту встановлення вини застрахованої особи. В зв`язку з введенням на території України військового стану позивач мобілізований до лав ЗСУ ( військова частина [NUMBER] ) з 26.02.2022 року де зараз і перебуває з огляду на що надати докази своєчасного звернення до страхової компанії наразі не має технічної можливості. Крім матеріальної шкоди та збитків позивачу також заподіяно моральної шкоди оскільки відповідач тривалий час відмовляється добровільно відшкодувати заподіяну шкоду. Моральна шкода завдана позивачу виразилася в душевних стражданнях, перенесених у зв`язку з пошкодженням його особистого майна. Позивач позбувся душевного спокою, був порушений звичний устрій життя, зв`язаний з використанням мотоциклу, виникли непередбачені турботи пов`язані з його ремонтом і відновленням, проведенням експертизи з визначенням вартості таких робот. Звернення до фахівців в галузі права з метою вирішення даного цивільно- правового спору. Відвідування лікарні. Душевні страждання та напруга у сім`ї посилилися з відмовою відповідачів провести ремонт мотоцикла та оплатити вартість його ремонту. Викладені обставини викликали сильні душевні переживання у близьких позивачів. Викладені обставини негативно позначилися на психічному стані позивача. В зв`язку з чим враховуючи вимоги розумності та справедливості моральну шкоду позивач оцінює в 160000,00 грн. Тому позивач просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства « Страхова Компанія « Ван Клік» на користь [PERSON] в межах суми страхового відшкодування 160000,00 грн. майнової ( матеріальної ) шкоди. Стягнути з Приватного акціонерного товариства « Страхова Компанія « Ван Клік» на користь [PERSON] в межах суми страхового відшкодування 160000,00 грн. моральної шкоди. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] майнову ( матеріальну) шкоду у розмірі 198974,76 грн. з яких 194 619,76 грн. майнова шкода заподіяна пошкодженням транспортного засобу, 2500,00 грн. - оплата послуг експерта, 480,00 грн. оплата послуг евакуатору та 1375 грн. та оплата медичного обстеження. 07 травня 2025 року ухвалою Великомихайлівського районного суду Одеської області змінено назву відповідача з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВАН КЛІК» код ЄДРПОУ 13934129 на ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕНЕ ТОВАРИСТВО «СОМЕРСЕТ» код ЄДРПОУ 13934129. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, через канцелярію суду від нього надійшла заява в якій він просить суд розглядати справу у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання або розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, відзив на позов до суду не подав. Представник відповідача приватного акціонерного товариства «Сомерсет» в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання або розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, відзив на позов до суду не подав. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що водій [PERSON] 05.04.2021 року близько о 12:01 год., керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz 308 D, державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись по вул. Тираспольська Шосе в м. Одесі, напроти буд. 157 в порушення п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України під час зміни напрямку руху не впевнився в безпеці чвого маневру, не зайняв відповідне крайнє положення на проїжджій частині дороги, та допустив зіткнення з мотоциклом BMW R125GS, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій мотоциклу легкі тілесні ушкодження. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 03.08.2022 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП на накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 850 грн. Крім того, в матеріалах справи наявна постанова про закриття кримінального провадження від 25.06.2022 року, з якої вбачається, що кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021162480000878 від 02 червня 2021 року , закрити у зв`язку з відсутністю в діях водія складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Ч.6 ст.82 ЦПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником мотоцикла BMW R1250GS, державний номерний знак [NUMBER] , є позивач [PERSON] . Згідно висновку експерта № 7039 експертного, авто товарознавчого дослідження по визначенню ринкової вартості КТЗ, вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, мотоцикла BMW R125GS, державний номерний знак [NUMBER] від 15 травня 2021 року, з якого вбачається, що вартість відновлювального ремонту мотоцикла BMW R1250GS, державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка стасалася 05.04.2021 року, становить 354619, 76 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику мотоциклу BMW R1250GS, державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка сталася 05.04.2021 року, становить 354619,76 грн. На момент вчинення ДТП цивільна відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована ПрАТ « СК « Ван Клін» поліс № 201227906. Ухвалою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 07 травня 2025 року було змінено назву відповідача з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВАН КЛІК» код ЄДРПОУ 13934129 на ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕНЕ ТОВАРИСТВО «СОМЕРСЕТ» код ЄДРПОУ 13934129. Ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди (ч.3 ст.386 ЦК України). Ч.1 ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч.1,2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України). В ст.1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Ч.2 ст.4 ЦК України визначено, що актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (ст.5 ЦК України). Забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (п.1.7 ст.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Ст.6 Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За ст.28 Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст.29 Закону). Відповідно до ст.41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. В п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Враховуючи, що ДТП відбулось з вини відповідача, між його діями та наслідками, що настали є безпосередній причинний зв`язок, що встановлено постановою Київського районного суду Одеської області сума відшкодування має бути стягнута з нього в розмірі спричиненої позивачу матеріальної шкоди (вартості відновлювального ремонту), визначеної висновком експертного дослідження у розмірі 194619,76 грн. Крім того, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частинні стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача витрат на оплату медичного обстеження та оплату послуг евакуатора в розмірі 1855,00 грн. Натомість суд відмовляє у вимозі щодо стягнення витрат на проведення експертного дослідження у сумі 2500,00 грн., оскільки доказів понесення таких витрат суду не надано. Так, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстру діяльність ПАТ «СОМЕРСЕТ» не припинена, в процесі банкрутства юридична особа не перебуває. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), визначено що «відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди». За даним правовим висновком ВП ВС, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика ПАТ «СОМЕРСЕТ», яким було застраховано цивільно-правову відповідальність відповідача [PERSON] як володільця забезпеченого транспортного засобу. Отже враховуючи вищевикладене суд, приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з приватного акціонерного товариства «СОМЕРСЕТ» на користь [PERSON] в межах суми страхового відшкодування 160000,00 грн. майнової ( матеріальної ) шкоди. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача приватного акціонерного товариства «СОМЕРСЕТ» моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, в розмірі 160000,00 грн. суд зазначає наступне. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок, а відповідач доводить відсутність протиправності та вини; завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. У постанові КЦС Верховного Суду від 27.01.2021 у справі № 263/16183/18 суд зазначив, що при визначенні розміру стягнення на відшкодування моральної шкоди судова колегія приймає до уваги розмір завданої моральної шкоди та її тривалість. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 372/2085/16-ц (провадження № 61-18385св19) зазначено, що: «під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку про те, що моральна шкода підлягає відшкодуванню за наявності у діях особи, яка заподіяла таку шкоду складу цивільного правопорушення, елементами якого є заподіяна шкода, встановлення факту протиправної поведінки такої особи, наявності причинного зв`язку між ними та вини заподіювача шкоди». Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду). Тому оцінюючи доводи, якими позивач обґрунтував стягнення моральної шкоди, суд враховуючи ступінь понесених моральних страждань та переживань, неможливості продовження активного життя, погіршення та позбавлення можливості реалізації своїх звичок та бажань, заявлений розмір моральної шкоди не підлягає задоволенню, тому в цій частині слід відмовити. Частиною 1 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial