Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , звернулися 08.10.2025 в суд із позовом до відповідача Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа Жовківська державна нотаріальна контора, у якому просять визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності на 3/5 (три п`ятих) частин житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 65,8 м2, житловою площею 33,5 м2, допоміжна площа 32,3 м2 з відповідною частиною господарських будівель та споруд, з яких: право власності на 1/5 частину даного житлового будинку з відповідно частиною господарських будівель та споруд як членом колишнього колгоспного типу двору, право власності на 1/5 даного майна в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на 1/5 частину даного майна в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , як членом колишнього колгоспного типу двору право власності на 1/5 частину житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 65,8 м2, житловою площею 33,5 м2, допоміжна площа 32,3 м2 з відповідною частиною господарських будівель та споруд; визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , як членом колишнього колгоспного типу двору право власності на 1/5 частину житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 65,8 м2, житловою площею 33,5 м2, допоміжна площа 32,3 м2 з відповідною частиною господарських будівель та споруд. Вважають, що право власності на житловий будинок підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок просять задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 16.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 10.12.2025. Витребувано з Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (адреса: місто Жовква, вулиця Воїнів УПА, будинок № 1, Львівський (раніше Жовківський) район, Львівська область, 80300, е-mail: info@gv.lv.notary.gov.ua) належним чином засвідчені (прошиті та пронумеровані, скріплені гербовою печаткою всі аркуші) копії спадкових справ: - № 239/2025, яка зареєстрована 17 вересня 2025 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; - № 238/2025, яка зареєстрована 17 вересня 2025 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачі в підготовче судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, однак у п. 5 прохальної частини позову просили справу розглядати у відсутності позивачів, врахувати, що позовні вимоги позивачі підтримують в повному обсязі, просять такі задовольнити. Не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача, Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з міської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Позовних вимог не заперечили. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що заперечень щодо позову не має. Крім того нотаріусом на виконання вимог ухвали суду надіслано на адресу суду копії спадкових справ: - № 239/2025, яка зареєстрована 17 вересня 2025 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; - № 238/2025, яка зареєстрована 17 вересня 2025 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивачів, представника відповідача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнав такі, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено наступне. [PERSON] народилася [INFO] у селі Дев`ятир, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 05 грудня 1997 року. [PERSON] народилася [INFO] у селі у селі Дев`ятир, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 15 липня 1997 року, копія якого додається (додаток № 4 до позовної заяви). [PERSON] народилася [INFO] у селі Дев`ятир, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України № [NUMBER] , який виданий 06 червня 2019 року органом 4628. З свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , яке видане 30 травня 1969 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружились 24 травня 1969 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження 30 травня 1969 року було зроблено відповідний запис за № 6. Після реєстрації одруження присвоєно прізвища чоловікові [PERSON] , дружині- [PERSON] . Тобто дошлюбним прізвищем позивача 1 [PERSON] було [PERSON] . Батьком [PERSON] є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , що підтверджується викладеним у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , яке видане 14 червня 1965 року. З свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , яке видане Потелицькою сільською радою Львівської області 17 листопада 1990 року, вбачається, що [PERSON] 17 листопада 1990 року уклав шлюб із [PERSON] у Потелицькій сільській раді, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 17 листопада 1990 року було зроблено запис за № 24. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові та дружині [PERSON] . Тобто дошлюбним прізвищем позивача 2 [PERSON] було [PERSON] . Батьком [PERSON] є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , що підтверджується викладеним у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , яке видане 29 серпня 1970 року. З свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , яке видане Дев`ятирською сільською радою 11 червня 1994 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 11 червня 1994 року у Дев`ятирській сільській раді, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 11 червня 1994 року було зроблено запис за № 1. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові та дружині [PERSON] . Тобто дошлюбним прізвищем [PERSON] було [PERSON] . Батьком [PERSON] є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , що підтверджується викладеним у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , яке видане 27 квітня 1973 року. З довідки № 99, яка 30 липня 2025 року видана виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що дійсно згідно погосподарської книги за 1986-1990 рік станом на 30 червня 1990 року, допомогосподарство по [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , відносилося до колгоспної суспільної групи господарств. Станом на 30 червня 1990 року головою двору була [PERSON] , членами двору: [PERSON] , дочка голови двору, [PERSON] , зять голови двору, [PERSON] , внучка голови двору, [PERSON] , внучка голови двору. Викладеним у довідці № 100, яка 30 липня 2025 року видана виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, яка додається (додаток № 18 до позовної заяви), стверджується, що дійсно згідно погосподарської книги за 1991 рік станом на 15 квітня 1991 року, домогосподарство по [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , відносилося до колгоспної суспільної групи господарств. Станом на 15 квітня 1991 року головою двору була [PERSON] , членами двору: [PERSON] , дочка голови двору, [PERSON] , зять голови двору, [PERSON] , внучка голови двору, [PERSON] , внучка голови двору. Згідно із ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР від 18 лппня 1963 року майно колгоспного типу двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25 травня 1998 року, встановлено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Виходячи з даних, так як будинок станом на 30 червня 1990 року та 15 квітня 1991 року належав до колгоспного типу двору, головою колгоспного типу двору була [PERSON] , а членом двору [PERSON] , а також позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які не втратили право на частку в майні двору станом на 15 квітня 1991 року, беручи до уваги рівність часток членів двору, то відповідно кожному належало по 1/5 даного будинку, колишнього колгоспного типу двору. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане Дев`ятирською сільською радою Жовківського району Львівської області 21 травня 2008 року. [PERSON] помер [INFO] , про що 09 грудня 2021 року було складено відповідний актовий запис № 364, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане Рава-Руською міською радою Львівського району Львівської області 09 грудня 2021 року. Згідно ч. 1, 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). А тому після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина на належне їм майно, зокрема на частку в житловому будинку [ADDRESS] . Згідно із ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Нормою ст. 1217 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частиною 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Викладеним у довідці № 108, яка видана 08 серпня 2025 року виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, стверджується, що від імені померлої [INFO] [PERSON] заповіт в Дев`ятирській сільській раді Львівського району Львівської області не посвідчувався. З довідки № 111, яка видана 08 серпня 2025 року виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що від імені померлого [INFO] [PERSON] заповіт в Дев`ятирській сільській раді Львівського району Львівської області не посвідчувався. Не посвідчувався заповіт від імені [PERSON] та від імені [PERSON] також і нотаріусом. Так як заповіт від імені [PERSON] та від імені [PERSON] не посвідчувався, а тому спадкування після їх смерті відбувається за законом. Згідно із ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] як дочка [PERSON] та дружина [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після їх смерті. Згідно із ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З довідки № 112, яка видана 08 серпня 2025 року виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] до дня смерті, [INFO] , проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] . Викладеним у довідці № 113, яка видана 08 серпня 2025 року виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, копія якої додається (додаток № 24 до позовної заяви), стверджується, що [PERSON] , до дня смерті, [INFO] , проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] . З довідки № 110, яка видана 08 серпня 2025 року виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] , дочка померлої [PERSON] , проживала та була зареєстрована разом з нею в [ADDRESS] до дня її смерті, [INFO] , та вела разом з нею спільне господарство. Викладеним у довідці № 109, яка видана 08 серпня 2025 року виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, стверджується, що [PERSON] , дружина померлого [PERSON] , проживала та була зареєстрована разом з ним в [ADDRESS] до дня його смерті, [INFO] , та вела разом з ним спільне господарство. З довідки № 115, яка видана 11 серпня 2025 року виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, стверджується, що [PERSON] , до дня смерті, [INFO] , проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] . На день смерті разом з нею проживали і були зареєстровані: [PERSON] , дочка, [PERSON] , зять, [PERSON] , онука, [PERSON] , чоловік онуки, [PERSON] , правнука, [PERSON] , правнука. Частиною 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Інших спадкоємців першої черги за законом, осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині та прийняли таку внаслідок спільного проживання із спадкодавцями, чи внаслідок звернення в шестимісячний строк після смерті спадкодавців до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини немає. Навпаки [PERSON] подала заяву, у якій зазначила, що на оформлення спадкових прав на належну їй за законом частку спадкового майна після смерті її батька, [PERSON] , який помер [INFO] , вона не претендує та від оформлення її відмовляється. Тобто позивач 1 [PERSON] , враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України, єдина, хто прийняла спадщину як спадкоємець за законом першої черги після смерті її матері, [PERSON] , а також після смерті її чоловіка, [PERSON] , оскільки постійно проживала та була зареєстрована зі спадкодавцями на день їх смерті, не відмовився у шестимісячний строк після смерті спадкодавців від прийняття спадщини. Осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині і прийняли таку внаслідок спільного постійного проживання із спадкодавцями [PERSON] , [PERSON] немає. Позивач 1 [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги звернулася у Жовківську державну нотаріальну контору Львівської області із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті матері, [PERSON] , та після смерті її чоловіка, [PERSON] , внаслідок чого 17 вересня 2025 року було зареєстровано після смерті [PERSON] спадкову справу № 239/2025, номер у спадковому реєстрі 74606485 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 82575812 від 17 вересня 2025 року, та після смерті [PERSON] спадкову справу № 238/2025, номер у спадковому реєстрі 74606441, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 82575682 від 17 вересня 2025 року. Однак постановою № 827/01-16 від 17 вересня 2025 року Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , з підстав недотримання п. 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», а саме через те, що [PERSON] як заявником не надано необхідні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно, яке підлягає реєстрації. Крім того листом № 898/01-16 від 06 жовтня 2025 року Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області фактично відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку в [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , із роз`ясненнями, що відповідно до довідки, виданої виконкомом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області від 30 липня 2025 року за № 99 станом на 30 червня 1990 року членом двору, будинку, що розташований в [ADDRESS] , являвся [PERSON] , який помер [INFO] , а тому для видачі свідоцтва про право на спадщину необхідно подати в нотаріальну контору оригінал правовстановлюючого документа на вищевказаний житловий будинок на члена двору, а саме [PERSON] , а у випадку відсутності такого документа роз`яснено про необхідність звернутися в судові органи для оформлення права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування. З довідки № 495, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Шептицьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 04 лютого 2025 року, вбачається, що в КП ЛОР «Шептицьке міжміське бюро технічної інвентаризації» станом на 31 грудня 2012 року нерухоме майно, що знаходиться по [ADDRESS] , на праві власності не зареєстроване. Згідно нового адміністративно-територіального устрою України село Дев`ятир належить до Рава-Руської територіальної громади Львівського району Львівської області. Тобто правовстановлюючі документи на частини житлового будинку, належні голові колишнього колгоспного типу двору, [PERSON] , та члену даного двору, [PERSON] , не видавалися, такі свідоцтва про право власності відсутні, оскільки реєстрація права власності не проводилась. Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, з вищенаведеного вбачається, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, право власності на житловий будинок (колишній колгоспний тип двору) [ADDRESS] було зареєстроване згідно вимог діючого на той час законодавства в погосподарській книзі сільської ради. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до підпункту 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, ідентифікатора об`єкта будівництва, виготовлених Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Шептицьке міжміське бюро технічної інвентаризації», копія яких додається (додаток № 33 до позовної заяви), вбачається, що рік побудови житлового будинку 1991, загальна площа житлового будинку 65,8 м2, житлова площа 33,5 м2, допоміжні приміщення та їх площа: коридор 13,3 м2, коридор 8,8 м2, кухня 10,2 м2, загальна площа допоміжних приміщень 32,3 м2. При будинку є господарські будівлі: 3 (три) сараї, вбиральня, та споруди: ворота, огорожа, хвіртка, огорожа, ворота. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ст. 80 ЦК України встановлено, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності. Згідно із ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чино, судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті її матері, [PERSON] , померлої [INFO] , та чоловіка, [PERSON] , померлого [INFO] . [PERSON] прийняла спадщину після їх смерті, оскільки не відмовилася від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку після їх смерті, була зареєстрована та постійно проживала разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини, тобто на день смерті спадкодавців. [PERSON] єдиний спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , та [PERSON] , померлого [INFO] , яка прийняла спадщину, інших спадкоємців першої черги за законом, осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині та прийняли таку внаслідок спільного проживання із спадкодавцями, чи внаслідок звернення в шестимісячний строк після смерті спадкодавців до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини немає. Так як [PERSON] та [PERSON] кожному належала на праві власності 1/5 частина житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами, враховуючи що кожен з них був одним із п`яти членів колишнього колгоспного типу двору станом на 30 червня 1990 року та 15 квітня 1991 року та рівності часток членів колишнього колгоспного типу двору, а тому право [PERSON] на спадкування даного майна підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок, суд дійшов висновку, що є всі підстави для визнання за [PERSON] права власності на 2/5 частин житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами, з яких право власності на 1/5 частину даного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на 1/5 частину даного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Крім того позивач 1 [PERSON] , позивач 2 [PERSON] , позивач 3 [PERSON] , були членами колгоспного типу двору [ADDRESS] станом на 30 червня 1990 року та до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в майні двору, а тому з врахуванням рівності часток членів колгоспного типу двору та наведених обставин справи за ними кожним підлягає визнанню право власності на 1/5 частину житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членами колишнього колгоспного типу двору. Як наслідок сумарно за [PERSON] підлягає визнанню право власності на 3/5 частин житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачів.

Outcome: approved