Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

Представник позивача звернулася у Франківський районний суд м. Львова із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання у розмірі 11 724 грн. 75 коп. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , і є споживачами послуг з теплопостачання. Для здійснення оплати за надані послуги ЛМКП «Львівтеплоенерго» відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , відповідачам щомісячно направлялися повідомлення про нарахування вартості наданих послуг. Житловий будинок за вказаною адресою обладнаний вузлом обліку теплової енергії (тепловим лічильником). Оскільки мешканці будинку [ADDRESS] не прийняли модель організації договірних відносин, тому між споживачами та ЛМКП «Львівтеплоенерго» вважаються укладеними індивідуальні договори про надання послуг. Відтак, з 01.12.2021 року з відповідачами укладений індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які за своєю правовою природою є публічними договорами приєднання, типова форма яких затверджена постановами Кабінету Міністрів України №1022, №1023 від 08.09.2021 року. За умовами вказаних договорів ЛМКП «Львівтеплоенерго» (виконавець) зобов`язується надавати споживачу послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживачі зобов`язуються своєчасно та в повному обсязі оплачувати надані послуги в строки і на умовах, що визначені цими договорами. Проте, всупереч встановленим вимогам відповідачі не сплачували за надані та спожиті послуги, внаслідок чого за період з 01.08.2021 року по 11.07.2023 року утворилась заборгованість у розмірі 11 724,75 грн., а саме: за послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення в розмірі 11 724,75 грн. Зазначає, що 11.07.2023 року за заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» Франківським районним судом м. Львова видано судовий наказ №465/3038/23 про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" заборгованості за послуги теплопостачання. за період з 01.08.2021 по 28.02.2023 року, а також 268,40 грн. судового збору. Проте, 05.09.2023 року Франківський районний суд м. Львова своєю ухвалою скасував вказаний судовий наказ, а також роз`яснив ЛМКП «Львівтеплоенерго» право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. А тому, позивач звернувся до суду для стягнення на його користь з відповідачів наявної заборгованості в розмірі 11724,75 грн. в позовному порядку. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 11.03.2025 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 04.12.2025 року представником позивача подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги в розмірі 11 712 грн. 77 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, належним чином неодноразово повідомлялися про час та місце розгляду справи, відзиву, а також будь - яких клопотань на адресу суду не направляли. Як вбачається із відповіді ГУ ДМС України у Львівській області, зареєстрованим місцем проживання відповідачів є: [ADDRESS] . На вказану адресу відповідачам скеровувалися повістки про виклик в судові засідання, однак, такі повернуті на адресу суду із зазначенням «адресат відсутній», що відповідно до положень ст.128 ЦПК України вважається врученням таких повісток відповідачам. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч. 3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що слід згідно ст.280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. Як вбачається із довідки з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації № 1 від 20.12.2024 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідачам для здійснення оплати за надані послуги з постачання теплової енергії та послуги з централізованого постачання гарячої води був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно із розрахунком заборгованості за надані послуги з центрального опалення за період з 01.08.2021 року по 28.02.2023 року у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість за послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення в розмірі 11 712,77 грн. 11.07.2023 року судовим наказом Франківського районного суду м. Львова у справі № 465/3038/23 стягнуто солідарно з відповідачів на користь Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" заборгованість за надані послуги за період з 01.08.2021 року по 28.02.2023 року в сумі 11712 грн. 77 коп. Разом із тим, ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 05.09.2023 року за результатами розгляду заяви відповідачів судовий наказ від 11.07.2023 року у справі № 465/3038/23 скасовано. Представником позивача також долучено до матеріалів справи інформацію про вузол обліку теплової енергії № 1886, яка відображає показники лічильника та обсяги споживання теплової енергії, акт експлуатаційної перевірки вузла обліку теплової енергії № 1886 від 16.07.2024 року, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Суд при розгляді справи враховує, що відносини у сфері житлово-комунальних послуг врегульовані Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 (яка була чинною на час виникнення боргу) та рішеннями органів місцевого самоврядування. Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Законом «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. 09.11.2017 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про житлово-комунальні послуги», за яким виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальну організацію, у даному випадку - Львівське міське комунальне підприємства «Львівтеплоенерго»). Відповідно до ч. 1 ст. 6 цього ж Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі. Відповідно до пункту 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630 (чинної на час виникнення боргу), послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.7 та п. 2 ч. 2 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 р. обов`язком споживача є укладання договору про надання житлово- комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а обов`язком виконавця є готування та укладання із споживачем договору про надання комунальних послуг з визначенням відповідності за дотриманням умов їх виконання згідно з типовим договором. Відповідно до вимог ч.4 ст.13 Закону України «Про житлового-комунальні послуги» від 09.11.2017 р. з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Проте, станом на сьогоднішній день, договір приєднання не підписаний споживачем, і один із примірників даного договору виконавцю послуг не повернутий. Отже, необхідність укладання договору про надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладання визначено як обов`язок, а не право споживача таких послуг. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі № 6-59-цс13). Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду від 19.08.2019 року у справі №226/1437/16-ц, підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг комунальним підприємством. Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. Викладене також узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11.11.2015 року у справах № 6-1192цс15 та № 6-1706цс15. Порядок надання комунальних послуг, їх облік та оплату, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг визначено Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила), затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, та Правилами надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою КМУ від 05.07.2019 року №690. У відповідності до вимог ст.68 та ч.1 ст.162 ЖК України наймач і власник житла зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплоенергію. електроенергію та інші послуги) за затвердженими в установленому порядку тарифами (ст. 67 ЖК України). Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року (№ 2189-VIII) індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Також за змістом п.п.5 п.47 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою КМУ від 05.07.2019 року №690 (які діють на даний час), індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором. Таким чином, згідно вказаних норм закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, згідно якої цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, між сторонами виникли відносини, в яких позивач надає послуги, а відповідач ними користується. Норми цивільного права поширюються на всі види зобов`язальних відносин. Отже, з огляду на вищенаведене, між відповідачами та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: виконавець надавав послуги відповідачам, останні такими послугами користувалися для задоволення своїх потреб та не відмовилися від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, проте, оплату в повному обсязі не проводив, чим порушили ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року (№ 2189- VIII), ч. 1 п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07. 2005 року, а також п. 1.1 Договору та п.47 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою КМУ від 05.07.2019 року №690. Таким чином, всупереч ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, ч.1 п.18 постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 року, п.47 постанови КМУ №690 від 05.07.2019 року, а також Договору про надання послуг з постачання гарячої води та теплової енергії, відповідачі не виконали свого зобов`язання щодо сплати послуг з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, а тому, зобов`язані сплатити заборгованість, яка становить 11 712 грн. 77 коп. Відтак, уточнені позовні вимоги слід задовольнити. Згідно з положеннями ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, сплачена позивачем в розмірі 3028 грн. 00 коп. Враховуючи наведене та на підставі ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 284, 352, 354 ЦПК України, суд

Outcome: approved