Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

13 жовтня року представник ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказував, що 08 серпня 2013 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 2005106398, а 14 березня 2025 року між АТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/03/25, відповідно до якого АТ «ОТП Банк» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає право грошової вимоги, що належить АТ «ОТП БАНК», і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП Банк» і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Відповідно до реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 14/03/25 від 14 березня 2025 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим в межах кредитного договору № 2005106398, в сумі 31492,78 грн., з яких: 20888 грн. загальна сума боргу по тілу кредиту; 10604,78 грн. загальна сума боргу по відсотках. Після передачі права вимоги за кредитним договором, відповідач не виконав свій обов`язок перед позивачем та має непогашену заборгованість в сумі 31492,78 грн., для стягнення якої прийнято рішення звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив провести розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 3). Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи належно повідомлений за адресою місця проживання, зареєстрованої у встановленому законом порядку, відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, та шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду, офіційного веб-порталу судової влади. Причину своєї неявки суду не повідомив, як і не надіслав заяв чи клопотань про розгляд справи у його відсутність або перенесення розгляду. Відзив на позовну заяву не направив (а.с. 73-74). Згідно з ч. 2 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлено ухвалу суду від 05 грудня 2025 року про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою усіх учасників справи у судове засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 08 серпня 2013 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2005106398, згідно з положеннями пункту 1.1. якого кредитор банк надав позичальнику споживчий кредит, а позичальник отримав його на наступних умовах: загальна сума кредиту 5153,06 грн., строк кредиту 18 місяців, розмір процентної ставки 0,01% річних. Крім того, пунктом 1.4.17. даного договору передбачено, що у випадку, коли на момент закінчення дії Кредитного договору у Позичальника є прострочена до повернення сума кредиту, то банк продовжує нараховувати на неї проценти та комісії згідно умов Договору до моменту повного погашення заборгованості. А згідно з пунктом 1.5.3. кредитного договору, у разі виникнення простроченої заборгованості, на весь період такої заборгованості, до моменту її повного погашення, Позичальнику встановлюється процентна ставка, яка дорівнює процентній ставці на суму основного боргу згідно пункту 1.1 договору. Сторонами було узгоджено всі умови укладеного договору про надання споживчого кредиту, що підтверджується власноручними підписами відповідача та декількох працівників банку у самому договорі (а.с. 5-7). 14 березня 2025 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/03/25, відповідно до якого АТ «ОТП Банк» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає право грошової вимоги, що належить АТ «ОТП БАНК», і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП Банк» і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості (а.с. 48-49). Відповідно до реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 14/03/25 від 14 березня 2025 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим в межах кредитного договору № 2005106398, в сумі 31492,78 грн., з яких: 20888 грн. загальна сума боргу по тілу кредиту; 10604,78 грн. загальна сума боргу по відсотках (а.с. 51). Предметом вимоги позивача є порушення відповідачем у справі вимог ст.ст. 509,\~526,\~530,\~527,\~610, 611, 1054 ЦК України та відшкодування понесених судових витрат, згідно ст.ст. 133, 141 ЦПК України. Правові відносини, які склалися між позивачем та відповідачем, на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин зобов`язання і є зобов`язальними та регулюються нормами ЦК України, з врахуванням наступного. Згідно зі статтею 509 Цивільного Кодексу України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться \~ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні \~ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту,\~ст. 527 ЦК України.\~\~ Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті\~610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно\~зі статтею 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до\~ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі\~статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України\~встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до укладеного договору факторингу від 14 березня 2025 року № 14/03/25, АТ «ОТП Банк» передало, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло право грошової вимоги, що належить АТ «ОТП Банк», і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП Банк» і боржниками, одержав право вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами, у тому числі від [PERSON] за кредитним договором від 08 серпня 2013 року № 2005106398. Пред`являючи позов до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 08 серпня 2013 року № 2005106398 новий кредитор посилався на те, що позичальник після заміни кредитора у зобов`язанні борг не погасив, має невиконані зобов`язання з погашення тіла кредиту та зі сплати процентів. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором від 08 серпня 2013 року № 2005106398 у загальному розмірі 31492,78 грн., оскільки матеріалами справи встановлено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору. Позивачем додатково заявлена вимога про здійснення розподілу судових витрат. Позивач повідомив про наявність судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору в розмірі 3028,00 грн. та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1514 грн. Витрати зі сплати судового збору підтверджуються копією платіжної інструкції від 16 вересня 2025 року № 134770 на суму 3028,00 грн. (а.с. 4). Відповідно до статті 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із повним задоволенням позову, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню документально підтверджених витрат, понесених у зв`язку зі сплатою судового збору, у розмірі 3028,00 грн. Вирішуючи, питання щодо розподілу витрат на правову допомогу, суд керується положеннями статті 140 ЦПК України. Згідно з положеннями статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до останніх належать, зокрема, витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 140 ЦПК України, особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Однак, позивач не додав до позовної заяви жодного документального підтвердження понесення ним витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів, з огляду на що, суд вважає, що такі витрати у розмірі 1514 гривень не підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Outcome: approved