Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

24 березня 2025 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] , сформована в системі «Електронний суд» представником позивачів адвокатом Клокол Вікторією Іванівною, до Енергодарської міської ради Запорізької області, про визнання права власності на квартиру, в якому позивачі просять визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , має загальну площу 50,24 м2, житлову 27,8 м2, та складається з двох кімнат площею 16,0 м2 та 11,8 м2, кухні площею 7,8 м2, вбиральні (поєднаної) площею 1,3 м2, коридору площею 8,6 м2, лоджії 2,14 м2. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира загальною площею 50,24 м2 на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Відокремленим підрозділом «Запорізька АЕС» Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія» виданого згідно з розпорядженням (наказом) від 20 вересня 1999 р. № 5526. Зазначена квартира знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На свідоцтві про право власності на житло має місце Реєстраційний напис, посвідчений начальником Енергодарського бюро технічної інвентаризації, про те, що зазначена в свідоцтві квартира [ADDRESS] зареєстрована в Енергодарському бюро технічної інвентаризації на праві спільної сумісної власності за [PERSON] та [PERSON] , про що 01.11.1999 р. здійснено запис в реєстрову книгу №6 за реєстровим № 105. Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , квартира знаходиться на п`ятому поверсі дев`ятиповерхового житлового будинку. Квартира має загальну площу 50,24 м2, житлову 27,8 м2, та складається з двох кімнат площею 16,0 м2 та 11,8 м2, кухні площею 7,8 м2, вбиральні (поєднаної) площею 1,3 м2, коридору площею 8,6 м2. Квартира обладнана лоджією площею 2,14 м2 . Згідно інформаційної довідки № 411405822 від 04.02.2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відсутні відомості щодо зареєстрованого права власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] . 19.09.2024 року, позивачі звернулися до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Червоноградської міської ради Львівської області з заявою про проведення реєстрації прав власності на квартиру в ДРРП. Однак, 05.11.2024 р. отримали рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №75904889 мотивоване тим, що державним реєстратором не отримано відповіді на запит щодо інформації про зареєстровані до 1 січня 2013р. речові права на відповідне нерухоме майно. Листом від 04.02.2025 № 02-32/0124 Енергодарська міська рада Запорізької області повідомила, що до 1 січня 2013р. державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна проводилась реєстраторами бюро технічної інвентаризації (тобто у м. Енергодарі комунальним підприємством «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» Енергодарської міської ради). На теперішній час КП «Енергодарське БТІ» не має змоги виконати вимоги Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а саме змінити податкову адресу на підконтрольну територію України. Враховуючи вище вказані обставини зазначене підприємство не може здійснювати господарську діяльність поза межами міста Енергодар, на підконтрольні території України не функціонує. У Енергодарської міської ради відсутній доступ до інформації, яка знаходиться у комунального підприємства «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» через перебування міста Енергодара на території, що окупована військовими РФ 4 березня 2022 року. В зв`язку із знаходженням квартири на окупованій території позивачі мають обґрунтовані підстави вважати, що окупаційна влада передасть квартиру іншим особам, які згодом можуть оспорювати їх права щодо квартири. Також враховуючи той факт, що квартира знаходиться на тимчасово окупованій території, є ризик пошкодження чи знищення квартири внаслідок бойових дій, з чого буде випливати право на отримання компенсації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 квітня 2023 р. № 381 «Про затвердження Порядку надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації, з використанням електронної публічної послуги єВідновлення. Відповідно до п.3 ч.13 Порядку, для отримання компенсації необхідно переконатися, що пошкоджений об`єкт внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або у разі відсутності такого запису, провести його реєстрацію. Однак, здійснити реєстрацію права власності на квартиру позивачі, з причин викладених в Рішенні про відмову в проведенні реєстраційних дій, та дефекту оригіналу документу про право власності, здійснити не можуть. Також зазначає, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого Відокремленим підрозділом «Запорізька АЕС» Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія» виданого згідно з розпорядженням (наказом) від 20 вересня 1999 р. № 5526 вказана квартира має адресу: [ADDRESS] . Реєстраційний напис Енергодарського бюро технічної інвентаризації складається зі штампу, який містить в адресі нерухомого майна лише кліше зазначення вулиці. Такі самі штампи містяться в паспортах власників про реєстрацію місця проживання. Проте відповідно до наданої відповіді на адвокатський запит про наявність у місті Енергодарі вулиці «Строителей» станом на дату видачі свідоцтва про право власності на житло 20.09.1999р. підстави перейменування вулиці «Строителей» на вулицю Будівельників, а також наявність відомостей про підстави присвоєння адреси «вулиця Будівельників» або «проспект Будівельників» виконавчий комітет Енергодарської міської ради повідомив наступне. Згідно з даними Словника вулиць населених пунктів та вулиць іменованих об`єктів Державного реєстру прав в місті Енергодарі зареєстровано проспект Будівельників. Відповідно до пункту 2.2 абзац 2 Порядку ведення словників Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 06.07.2012 №1014/5 зі змінами і доповненнями, «Інформація до словника вулиць про вулиці населених пунктів вноситься технічним адміністратором державного реєстру прав на підставі оформленого відповідно до законодавства повідомлення органу місцевого самоврядування, на території адміністративно?територіальної одиниці якого розташовані відповідні вулиці, до якого додається копія відповідного розпорядчого документа (рішення/розпорядження) щодо найменування (перейменування), уточнення назви вулиці населеного пункту, оформленого відповідно до законодавства». Таким чином, відомості про [ADDRESS] внесено до Словника вулиць населених пунктів та вулиць іменованих об`єктів на підставі відповідних розпорядчих документів. Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 «Про затвердження переліку території, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» зі змінами Енергодарська міська територіальна громада з 04.03.2022 є тимчасово окупованої територію. У зв`язку з окупацію міста доступ до архівних документів, які підтверджують найменування (перейменування) проспекту Будівельників відсутній, що унеможливлює надання їх копії. Додатково повідомлено, що Генеральним планом міста Енергодара, затвердженого рішенням Енергодарської міської ради від 03.07.2015 №94 «Про затвердження Генерального плану міста Енергодар» до переліку існуючі мережі вулиць і доріг міста Енергодар входить проспект Будівельників. З урахуванням викладеного та з посиланням на вимоги ст 392 ЦК України просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 28.03.2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання. На підставі Закону України № 4273-IX від 26.02.2025 року «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів», який набрав чинності 25.04.2025 року, відбулася зміна найменування Ленінського районного суду міста Запоріжжя на Дніпровський районний суд міста Запоріжжя. 29.07.2025 року від представника позивачів адвоката Клокол В.І. надійшло клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна Енергогенеруюча компанія «Енергоатом». В обґрунтування клопотання зазначила, що предметом позову є право власності на квартиру, що набута [PERSON] та [PERSON] у спільну сумісну власність на підставі свідоцтва про право власності на житло, що було видане Відокремленим підрозділом «Запорізька АЕС» Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія» згідно з розпорядженням (наказом) від 20 вересня 1999 р. № 5526. У зв`язку з тим, що попередній власник майна, а саме правонаступник Відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія» - відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна Енергогенеруюча компанія «Енергоатом» може мати майновий інтерес, вважаю необхідним залучити останнього до участі у справі як другого відповідача. Ухвалою суду від 21.08.2025 року залучено до участі у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до Енергодарської міської ради Запорізької області, про визнання права власності на квартиру в якості співвідповідача відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна Енергогенеруюча компанія «Енергоатом». 12.09.2025 року від представника Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна Енергогенеруюча компанія «Енергоатом» надійшов відзив на позовну заяву, в якому просять виключити їх зі складу відповідачів у справі. 30.09.2025 року від представника позивачів адвоката Клокол В.І. надійшло клопотання про заміну первісного відповідача - відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна Енергогенеруюча компанія «Енергоатом», який не є юридичною особою та не може біти відповідачем в суді, на належного відповідача Акціонерне товариство «Національна атомна Енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція». Ухвалою суду від 09.10.2025 року клопотання представника позивача задоволено та замінено відповідача - відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна Енергогенеруюча компанія «Енергоатом», на належного відповідача Акціонерне товариство «Національна атомна Енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція». 16 жовтня 2025 року від Акціонерного товариства «Національна атомна Енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» надійшла заява, в якій просять вважати що 11.09.2025 року ними подано відзив на позовну заяву. Просять розглянути справу без їх участі. За змістом заяви зазначають, що позивачем не зазначено безпосередніх вимог до НАЕК Енергоатом та не зазначено, яким чином рішення у справі може вплинути на права товариства, а отже відсутні підстави для залучення товариства в якості відповідача. Ухвалою суду від 23.10.2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені завчасно та належним чином. Згідно поданої 23.10.2025 заяви представник позивачів адвокат Клокол Вікторія Іванівна просила розгляд по суті позовної заяви [PERSON] , [PERSON] до Енергодарської міської ради Запорізької області, Акціонерного товариства «Національна атомна Енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» про визнання права власності на квартиру провести без участі представника позивачів та позивачів, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Відповідач Енергодарська міська рада Запорізької області в судове засідання явку свого представника не забезпечила, хоча про дату, час та місце підготовчого засідання були повідомлені завчасно та належним чином. Заяв/клопотань про відкладення судового розгляду чи розгляд справи без їх участі до суду не надходило. Відповідач Акціонерне товариство «Національна атомна Енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» в підготовче засідання явку свого представника не забезпечило, згідно поданої 16.10.2025 заяви просять розгляд справи здійснювати без їх участі. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, вивчивши доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, приходить до наступних висновків. Згідно із ст.\~4\~ч.\~1\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Відповідно до ст. 13 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності із положеннями ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Згідно із ч. 2 ст.\~77\~ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними (ст. ст. 77, 78, 79 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого Відокремленим підрозділом «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» 21 жовтня 1999 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15зворот). Правовстановлюючий документ був зареєстрований у бюро технічної інвентаризації, про що свідчить відповідний запис на зворотному боці свідоцтва про право власності на житло (а.с. 16). Відповідно до технічного паспорта вказана квартира складається з 2-х кімнат, загальною площею 50,24 кв.м., житловою площею 27,8 кв.м. (а.с. 17,18). [PERSON] 19.09.2024 звернулася до державного реєстратора з заявою про проведення реєстраційних дій щодо нерухомого майна - квартири [ADDRESS] (а.с. 24). 05.11.2024 державним реєстратором прийняте рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 75904889 з підстав неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року (а.с. 17зворот). Листом від 04.02.2025 № 02-32/0124 Енергодарська міська рада Запорізької області повідомила представника позивачів, що до 1 січня 2013р. державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна проводилась реєстраторами бюро технічної інвентаризації (тобто у м. Енергодарі комунальним підприємством «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» Енергодарської міської ради). На теперішній час КП «Енергодарське БТІ» не має змоги виконати вимоги Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а саме змінити податкову адресу на підконтрольну територію України. Враховуючи вище вказані обставини зазначене підприємство не може здійснювати господарську діяльність поза межами міста Енергодар, на підконтрольні території України не функціонує. У Енергодарської міської ради відсутній доступ до інформації, яка знаходиться у комунального підприємства «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» через перебування міста Енергодара на території, що окупована військовими РФ 4 березня 2022 року (а.с. 19зворот-20). Згідно відповіді\~виконавчого комітету\~Енергодарської міської\~ради,\~за даними\~Словника вулиць\~населених пунктів\~та вулиць\~іменованих об`єктів\~Державного реєстру\~прав в\~місті Енергодарі\~зареєстровано проспект\~Будівельників.\~Відповідно до\~пункту 2.2\~абзац 2\~Порядку ведення\~словників Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно,\~затвердженого наказом\~Міністерства юстиції\~України 06.07.2012\~№1014/5\~зі змінами\~і доповненнями,\~«Інформація до\~словника вулиць\~про вулиці\~населених пунктів\~вноситься технічним\~адміністратором державного\~реєстру прав\~на підставі\~оформленого відповідно\~до законодавства\~повідомлення органу\~місцевого самоврядування,\~на території\~адміністративно-територіальної\~одиниці якого\~розташовані відповідні\~вулиці,\~до якого\~додається копія\~відповідного розпорядчого\~документа (рішення/розпорядження)\~щодо найменування\~(перейменування),\~уточнення назви\~вулиці населеного\~пункту,\~оформленого відповідно\~до законодавства».\~Таким чином,\~відомості про\~проспект Будівельників\~у м.\~Енергодарі внесено\~до Словника\~вулиць населених\~пунктів та\~вулиць іменованих\~об`єктів на\~підставі відповідних\~розпорядчих документів.\~Генеральним планом\~міста Енергодара,\~затвердженого рішенням\~Енергодарської міської\~ради від\~03.07.2015\~№94\~«Про затвердження\~Генерального плану\~міста Енергодар»\~до переліку\~існуючі мережі\~вулиць і\~доріг міста\~Енергодар входить\~проспект Будівельників (а.с.23зворот). Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Право на застосування певного способу захисту порушеного права існує у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). Захист порушених цивільних прав та інтересів є елементом механізму правового регулювання цивільних відносин, саме тих, у яких й відбулося порушення зазначених прав або інтересів особи. Такий захист цивільних прав та інтересів їх учасників є необов`язковим (факультативним) у структурі такого механізму, оскільки він з`являється лише за необхідності вирівнювання викривленого розвитку правового регулювання цивільних відносин з метою приведення їх у певний стан - відповідно до умов договору або положень законодавства. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються, зокрема, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV(далі - Закон № 1952-IV). Згідно із п. 1 ч. 1ст. 2 Закону № 1952-IV- державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 3ст. 3 Закону України № 1952-IV, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною 3 цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом (ч. 4ст. 3 Закону № 1952-IV). За правилом абз. 4 ч. 5ст. 3 Закону № 1952-IVдержавна\~реєстрація прав проводиться будь-яким державним реєстратором за заявами у сфері державної реєстрації прав. Так, ч. 3ст. 10 Закону № 1952-IV врегульовано, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. Відповідно до частини 1 статті 27 Закону № 1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема: свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Статтею 24 Закону № 1952-IVпередбачено умови для відмови в державній реєстрації прав, зокрема, подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями (п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 24 Закону). Зміст наведених норм дає підстави дійти висновку, що законодавцем чітко встановлено процедуру розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, яка включає в себе перевірку документів на предмет відповідності таким вимогам законодавства, відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявності підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 висловлено правову позицію, що реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави. У постанові Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 363/4852/17 зроблено висновок, що державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав. Таким чином, відсутність у Державному реєстрі речових прав записів про реєстрацію права власності особи на майно не свідчить про відсутність у неї такого права. Матеріали справи свідчать про те, що позивачі є власниками квартири за адресою: [ADDRESS] . Суд звертає увагу на те, що система державної реєстрації прав, яка проводиться відповідно до Закону № 1952-IV, запроваджена в Україні з 01 січня 2013 року, до цього часу державна реєстрація права власності та інших речових прав на об`єкти нерухомого майна, які розташовані на земельних ділянках, проводилася реєстраторами БТІ в Реєстрі права власності на нерухоме майно та на паперових носіях (реєстрових книгах та реєстраційних справах), які зберігаються в БТІ. При цьому Закон про державну реєстрацію не розмежовує, чи була проведена реєстрація у Державному реєстрі прав, інших електронних реєстрах або на паперових носіях. Тобто, до 2013 року державна реєстрація таких об`єктів нерухомого майна вже проводилася, але реєстр був паперовий і зберігався в архіві відповідного БТІ. Судом встановлено, що реєстрація права власності позивачів на квартиру, що розташована за адресою:\~ [ADDRESS] , була здійснена 01.11.1999 року відповідно до вимог законодавства, що було чинним на момент проведення такої реєстрації. У позивачів не існувало обов`язку щодо реєстрації права власності на квартиру у відповідному реєстрі речових прав. Отже, квартира, що розташована за вищевказаною адресою, належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] згідно вказаних вище правовстановлюючих документів, які є підставою виникнення права власності у позивача, що не потребує подальшої перевірки, оскільки такі документи належним чином підтверджують його право власності на квартиру. Згідно з положеннями статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом статті 41 Конституції України\~та статті1Першогопротоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном; право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до частини 1статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини 1 та 2статті 319 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною 1статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Така правова позиція відповідає висновкам Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеним у його постановах від 02 травня 2018 року у справі № 914/904/17, від 27 червня 2018 року у справі № 904/8186/17 та від 11 квітня 2019 року у справі № 910/8880/18, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах. Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи. Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини 1статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Близькі за змістом висновки наведені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункти 115, 116), від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18, пункт 98). Водночас такий спосіб захисту не може бути застосований, якщо право на об`єкт нерухомості ні за ким не зареєстроване, а позивач не може зареєструвати своє право на об`єкт нерухомості, бо не здатний беззаперечно підтвердити своє право власності на об`єкт нерухомості належними правовстановлюючими документами. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18 (провадження № 12-135гс19) зазначено, що відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що це правило за аналогією закону має застосовуватися не тільки у випадках, коли власник втратив документ, який засвідчує його право власності, а й у випадках, коли наявні в нього документи не дають змоги беззаперечно підтвердити своє право власності на нерухоме майно (зокрема тоді, коли з документа вбачається право власності особи, але не випливає однозначно, що майно є саме нерухомістю), але лише за умови, що право на майно не зареєстроване за іншою особою. Якщо така реєстрація здійснена, то належним способом захисту, як зазначено вище, є віндикаційний позов, а не позов про визнання права власності. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19). Позивачі у цій справі прагнуть здійснення державної реєстрації права власності на своє майно. Саме в цьому полягає їх інтерес, за захистом якого вони звернулася до суду. Суд вважає, що належним способом захисту прав та інтересів позивачів у цій справі є позовна вимога про визнання права власності на квартиру, оскільки судове рішення про визнання права власності на квартиру є підставою для державної реєстрації права власності за позивачами, якщо на момент такої реєстрації право власності на квартиру ні за ким не зареєстроване. Виходячи з викладеного вище, аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачами було доведено їх право спільної сумісної власності на спірну квартиру, проте оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно такі відомості відсутні, а отримати інформацію щодо зареєстрованого права власності позивача на спірну квартиру у БТІ з тимчасово окупованої території (м. Енергодар Запорізької області) на теперішній час неможливо, позивачі не мають змоги розпоряджатися своїм майном та отримати компенсації для відновлення окремих категорій нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації, що порушує їх право власності, у зв`язку з чим заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved