Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (скорочена назва АТ «ПУМБ» ) звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 2001527708201 від 24.01.2020 р в сумі 12000,20 грн та за Кредитним договором № 1001944731801 від 10.08.2021 р в сумі 18650,13 грн, що утворилась станом на 03.07.2025 р, а всього 30650,33 грн. В позовній заяві позивач вказав, що 24.01.2020 р між АТ «ПУМБ» та відповідачем укладений Кредитний договір № 2001527708201, за умовами якого [PERSON] виданий кредит та встановлений кредитний ліміт в сумі 4000,00 грн, який 14.08.2020 збільшений до 7200 грн, 27.02.2022 зменшений до 7174,00 грн та 16.03.2022 був зменшений до 7173,90 грн. Стандратна процентна ставка за кредитом складає 47,88%. Реальна річна процентна ставка за кредитом складає 47,88%. Орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк користування кредитом (в т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) складає 12577,58 грн. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, кредит не повернув, внаслідок чого станом на 03.07.2025 у нього виникла заборгованість за Кредитним договором № 2001527708201 в сумі 12000,20 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом - 7173,90 грн та заборгованосі за процентами в сумі 4826,30 грн. 10.08.2021 р між АТ «ПУМБ» та відповідачем укладений Кредитний договір № 1001944731801, за умовами якого [PERSON] виданий кредит в сумі 15000,00 грн строком на 24 місяці. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості складає 2,99%. Розмір процентної ставки - 0,01% річних. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, кредит не повернув, внаслідок чого станом на 03.07.2025 у нього виникла заборгованість за Кредитним договором № 1001944731801 в сумі 18650,13 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом - 11186,63 грн, заборгованосі за процентами в сумі 3,45 грн та заборгованості за комісією в сумі 7460,05 грн. АТ «ПУМБ» надіслало відповідачу письмову вимогу про погашення заборгованості за кредитними договорами, однак у встановлений строк відповідач вимогу позивача добровільно не виконав, заборгованість не погасив. Тому позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] в користь АТ «ПУМБ» заборгованість за Кредитним договором № 2001527708201 від 24.01.2020 р в сумі 12000,20 грн та заборгованість за Кредитним договором № 1001944731801 від 10.08.2021 в сумі 18650,13 грн, а всього 30650,33 грн та судові витрати. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2025 цивільна справа № 682/2895/25 передана на розгляд судді Зеленській В.І. (а.с.51). Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 07.11.2025 відкрите провадження у справі № 682/2895/25 і справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін як малозначна. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про розгляд справи судом у спрощеному провадженні без участі сторін, відзив на позов не подав. Дослідивши позовну заяву та письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова Установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. 24 січня 2020 року відповідач [PERSON] підписав та подав до АТ "ПУМБ" Заяву № 2001527708201 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якої відповідачу був відкритий поточний рахунок № [NUMBER] у гривнях та надана кредитна картка миттєвого випуску [NUMBER] зі встановленим кредитним лімітом в сумі 4000 грн. Стандратна процентна ставка за кредитом визначена в розмірі 47,88%. Реальна річна процентна ставка за кредитом - 47,88%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) становить 12577,58 грн. Розрахунок здійснено за умови виникнення заборгованості у розмірі 10000,00 грн та наступним її погашенням прогтягом 12 місяців рівними платежами (а.с.29). Вказане також стверджується Паспортом споживчого кредиту, який підписаний відповідачем 24 січня 2020 р (а.с. 30 зворот). [PERSON] користувався кредитним лімітом та здійснював погашення кредиту і відсотків за користування кредитними коштами, про що свідчить розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 2001527708201 від 24.01.2020 р (а.с.32-33). З довідки про збільшення кредитного ліміту по Кредитному договору № 2001527708201 від 24.01.2020 р вбачається, що за вказаним Кредитним договором 24.01.2020 [PERSON] був встановлений кредитний ліміт в сумі 4000,00 грн. Надалі відбувалась зміна кредитного ліміту, а саме: 14.08.2020 р кредитний ліміт збільшений до 7200,00 грн; 27.02.2022 р - кредитний ліміт зменшений до 7174,00 грн; 16.03.2022 р - кредитний ліміт зменшений до 7173,90 грн (а.с.31). З наданого позивачем розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 2001527708201 від 24.01.2020 р вбачається, що станом на 03.07.2025 року заборгованість [PERSON] за цим Кредитним договором становить 12000,20 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 7173,90 грн та заборгованосі за процентами - 4826,30 грн (а.с.32-33). яку відповідач не погасив. 10 серпня 2021 року відповідач [PERSON] підписав та подав АТ "ПУМБ" Заяву № 1001944731801 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якої відповідачу було надано споживчий кредит шляхом переказу коштів на поточний рахунок [NUMBER] в сумі 15000,00 грн. Розмір річної процентної ставки складає 0,01%. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості складає 2,99%. Строк кредиту - 24 місяці (а.с.34-35). Вказане також стверджується Паспортом споживчого кредиту, який підписаний відповідачем 10 серпня 2021 р (а.с.36), та Платіжною інструкцією № ТR.51348672.80038.8810 від 10 серпня 2021 року про те, що 10 серпня 2021 року відбулось зарахування коштів в сумі 15000,00 грн по Договору № 1001944731801 від 10.08.2021 р (а.с.37). [PERSON] користувався кредитними коштами та здійснював погашення кредиту і відсотків за користування кредитном, про що свідчить розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 1001944731801 від 10.08.2021 р (а.с.43-44) та виписка з особового рахунку [PERSON] за період з 10.08.2021 по 03.07.2025 (а.с.38-42). Станом на 03.07.2025 року заборгованість [PERSON] за цим Кредитним договором становить 18650,13 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 11186,63 грн, заборгованість за процентами - 3,45 грн та заборгованість за комісією - 7460,05 грн. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1048 ЦК України (параграф 1) право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається з письмової вимоги (повідомлення) від 04 липня 2025 № КНО-44.2.2/1245 (а.с.45) та списку згуртованих відправлень 20250910 ПУМБ СТ_742_1 (а.с.47-48) АТ «ПУМБ» надсилало [PERSON] письмову вимогу про погашення заборгованості в сумі 12000,20 грн за Кредитним договором № 2001527708201 та заборгованості в сумі 18650,13 грн за Кредитним договором № 1001944731801, яка утворилась станом на 03.07.2025 р. Проте відповідач [PERSON] жодних платежів за вимогою не здійснив, заборгованість за кредитами не погасив. З урахуванням наведеного, з [PERSON] підлягає стягненню в користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 2001527708201 від 24.01.2020 р в сумі 12000,20 грн та заборгованість за Кредитним договором № 1001944731801 від 10.08.2021 р в сумі 18650,13 грн. Щодо стягнення з відповідача комісії в сумі 7460,05 грн за Кредитним договором № 1001944731801 від 10.08.2021 р суд приходить до наступного. Пунктом 5 кредитного договору №1001944731801 від 10.08.2021 р встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості урозмірі 2,99%, що становить 448,50 грн щомісяця. При цьому у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредитної заборгованості, що надаються [PERSON] та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування», який набув чинності 10 червня 2017 року. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати в кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Водночас, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит, кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі з подібними правовідносинами № 204/224/21 зроблено висновок про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково - касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Установлено, що умовами кредитного договору передбачена необхідність внесення плати за обслуговування кредитної заборгованості. При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику та заякі банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Враховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, положення пункту 5 кредитного договору № 1001944731801 від 10.08.2021 р щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Визнання судом нікчемного правочину (чи окремих його умов) недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав, адже нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення. У пунктах 74, 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 сформульовано висновки про те, що такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Отже, якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити спір по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення. Вказаний правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Велика Палата Верховного Суду наголосила, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Судове рішення щодо правових наслідків недійсного правочину, в якому суд у мотивувальній частині робить висновки щодо дійсності чи нікчемності правочину, відповідає зазначеному принципу. Taкі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18, від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19. Таким чином суд встановив, що АТ «ПУМБ» не зазначив та не надав доказів наявності переліку послуг за обслуговування кредитної заборгованості і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору № 1001944731801 від 10.08.2021 р , а тому положення пункту 5 та графіку платежів до договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», та дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення комісії в розмірі 7460 грн 05 коп. задоволенню не підлягає. Позовна заява АТ "ПУМБ" подана через систему "Електронний суд", тому при зверненні з позовом до суду позивачем правомірно сплачений судовий збір відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору в розмірі 2422,40 грн (а.с.1). Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2055,20 грн.

Outcome: partial