Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

До Зотолоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулось МОТОРНЕ (ТРАНСПОРТНЕ) СТРАХОВЕ БЮРО УКРАЇНИ (далі позивач) з позовом до [PERSON] (далі відповідач), в якому просить стягнути з відповідача сплачене майнове відшкодування у сумі 60\~493 грн 50 коп. та понесені судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що 23 жовтня 2024 року о 13 год 35 хв у с. Гельмязів по вул. Жовтнева сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю транспортних засобів «ВАЗ» державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] та «MERCEDES-BENZ» номерний знак [NUMBER] (далі автомобіль Потерпілого), яким керував [PERSON] , та який належить ПрАТ «Безбородьківська АВКФ» (надалі Потерпілий). Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 грудня 2024 року у справі №695/4165/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність Потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № AP3740687). Водій пошкодженого транспортного засобу своєчасно звернувся до Позивача із повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 25.10.2024 та Заявою про виплату страхового відшкодування від 25.10.2024. Позивач відшкодував завдані Відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 56 287 грн 50 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №3658 від 14 лютого 2025 року та в розмірі 4\~206 грн 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №719241 від 28 січня 2025 року. Оскільки на момент завдання шкоди Потерпілому цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то згідно з приписами ст. 38.2 Закону у позивача після здійснення регламентної виплати потерпілому, виникло право регресної вимоги до Відповідача у сумі 60 493 грн 50 коп. Ухвалою Зотолоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06.10.2025 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання з розгляду справи, позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, явку свого представника не забезпечив. Згідно з наявними у матеріалах справи заявами, представник позивача просить здійснювати розгляд справи без його участі та зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судові засідання з розгляду справи не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та завчасно, відповідно до положень ст. 128 ЦПК України. Вживаючи всіх залежних від суду заходів задля повідомлення відповідача, судом було повідомлено відповідача про розгляд справи через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд. Відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права. Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до\~ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Однак, з гарантій ст. 6 Конвенції випливає, як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього. Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. Зважаючи на те, що судом вжито всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи (за зареєстрованою адресою місця проживання), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. Відтак, враховуючи положення\~ст. 128 ЦПК України, суд висновує, що відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Беручи до уваги ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки у судові засідання, у порядку\~статті 280 ЦПК України, за згодою позивача, суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст.223 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. Судом встановлено, що постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26.12.2024 у справі №695/4165/24 [PERSON] визнано винним у в вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у сумі 850 грн 00 коп. Зазначеною постановою встановлено, що 23 жовтня 2024 року о 13 год 35 хв водій [PERSON] , у с. Гельмязів по вул. Жовтнева, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2106 державний номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожнє покриття, не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху та здійснив зіткнення з автомобілем Мерседес, державний номерний знак [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу.+ Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Мерседес, державний номерний знак [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На дату скоєння ДТП відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 25 жовтня 2024 року [PERSON] , який є власником автомобіля Мерседес,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~звернувсядо МТСБУ з заявою про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою, за участі відповідача. Згідно із звітом № 943-24_SOS_-241101-296477 від 28.11.2024, розмір збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «MERCEDES-BENZ» 416CDI, державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок його пошкодження за станом на дату оцінку становить 61 687 грн 42 коп. (включаючи ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування). Відповідно до платіжної інструкції №719241 від 28.01.2025 МТСБУ здійснило оплату експертних послуг у сумі 4 206 грн 00 коп.по справі №109762. У зв`язку з настанням події, передбаченої\~ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на підставі наказу у справі №109762 МТСБУ здійснило виплату відшкодування ПрАТ«Безбородьківська АВКФ» у сумі 56 287 грн 50 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №3658 від 14.02.2025. Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне. Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування\~ правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тут і далі чинного станом на день виникнення спірних правовідносин, встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з п.21.1-21.3 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Стосовно транспортних засобів, які не беруть участі у дорожньому русі, укладення договору страхування є необов`язковим. Транспортний засіб має відповідати вимогам, передбаченим\~пунктом 1.7\~статті 1 цього Закону, з моменту взяття ним участі у дорожньому русі на території України. Положення цього пункту не поширюється на осіб, які звільнені від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з\~пунктом 13.1\~статті 13 цього Закону. Контроль за\~наявністю договорів\~обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів здійснюється: відповідними\~підрозділами Національної\~поліції при\~складанні протоколів\~щодо порушень\~правил\~дорожнього руху\~та\~оформленні матеріалів\~дорожньо-транспортних\~пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України. При використанні транспортного засобу у дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. Підпунктом «а»\~пункту 41.1\~статті 41\~ Закону\~України «Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» визначено,\~що МТСБУ\~за рахунок\~коштів фонду\~захисту потерпілих\~відшкодовує шкоду\~на умовах,\~визначених цим\~Законом,\~у разі\~її заподіяння,\~зокрема транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам\~пункту 1.7 \~статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами 2, 5 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Судом встановлено, що постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26.12.2024 у справі №695/4165/24 [PERSON] визнано винним у в вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у сумі 850 грн 00 коп. На дату скоєння ДТП [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач у повному обсязі виплатив потерпілій особі відшкодування шкоди, спричиненої з вини відповідача у дорожньо-транспортній пригоді у сумі 56 287 грн 50 коп., а також витрати на встановлення розміру збитків у сумі 4 206 грн 00 коп., усього на загальну суму 60 493 грн 50 коп. Відтак, оскільки позивач виплатив страхове відшкодування, тому у нього виникло право вимоги до відповідача на суму 60 493 грн 50 коп. При цьому, суд виходить з приписів ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду доказів повної чи часткової сплати суми страхового відшкодування, не спростував наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Таким чином, на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до вимог частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом судовий збір у сумі 3\~028 грн 00 коп.

Outcome: approved