Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

09.09.2025 до Макарівського районного суду Київської області передано за підсудністю з Попільнянського районного суду Житомирської області справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина, у якому позивач просить стягнути аліменти на його корист у розмірі усіх видів доходів, але менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви до суду та до закінчення навчання на денній формі або до досягнення 23-х річного віку. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що батьки позивача перебували у шлюбі. Під час шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Подружжя розлучилось та разом не мешкають, відповідач на підставі рішення суду сплачував аліменти до повноліття сина. На теперішній час, позивач мешкає із матір`ю в м. Тернопіль та навчається на денній формі навчання у Донбаській державній машинобудівній академії. Таким чином, син знаходиться на повному утриманні матері, а батько в добровільному порядку сплачувати аліменти відмовляється. Позивач являється особою з інвалідністю 3 групи з дитинства. Ухвалою суду від 10 вересня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлена своєчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься заява, про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Щодо неявки відповідача по справі, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно довідки Макарівської селищної ради, зазначено, що [PERSON] , [INFO] , проживав без реєстрації по ву [ADDRESS] , до липня 2024 року. Вказана довідка підтверджує адресу осаннього відомого місця проживання відповідача. Вся судова кореспонденція суду, у тому числі копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позовної заяви з додатками до неї, скеровувалась судом разом з рекомендованим поштовим повідомленням про відправлення поштової кореспонденції на ім`я відповідача за вказаною адресою. Крім направлення судової повістки за останнім відомим місцем проживання відповідача, судом на сайті «Судова влада» 17.11.2025 року було розміщено оголошення про виклик [PERSON] в судове засіданні по данній справі. Отже, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, однак не з`явився без поважних причин, не скориставшись процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі зокрема неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За наслідком викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуюче вищевикладене, судом у відповідності до ст. ст. 280, 281 ЦПК України постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач [PERSON] , [INFO] та відповідач [PERSON] являються сином та батьком, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.11.2003 року, про що зроблено в книзі записів актів громадянського стану про народження відповідний запис №165 (а.с. 5). В матеріалах справи міститься довідка від 01.11.2022 №6117-5002290404 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , [INFO] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] (а.с. 4). Згідно довідки Чернівецького обласного навчально-реабілітаційного центру №1 від 06.12.2024 № 02-14/221 [PERSON] дійсно навчався з 01.09.2022 по 31.05.2023 в 12-Б класі комінального закладу «Чернівецький обласний навчально-реабілітаційний центр №1» та не перебував на повному державному забезпеченні (а.с.6). Згідно довідки Донбаської державної машинобудівної академії від 14.12.2024 № 01-05/463 [PERSON] є студентом (здобувачем вищої освіти) 1 курсу бакалаврату денної форми навчання факультету машинобудування Донбаської державної машинобудівної академії. Освітній процес в ДДМА проходить у дистанційній формі в асинхронному онлайн-режимі з використанням платформ дистанційної освіти згідно наказу №17 від 22.03.2022 року. Строк закінчення закладу освіти 30 червня 2028 року за програмою «Бакалавр» (а.с. 7). Як вбачається з довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 887867 від 29.11.2021 [PERSON] встановлено третю групу інвалідності з дитинства по слуху безстроково (а.с. 8). Як встановлено судом, відповідач матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина у зв`язку з його навчанням у Донбаській державній машинобудівній академії не надає, в добровільному порядку узгодити дане питання про матеріальне забезпечення сина не є можливим. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 СК України). Між тим, згідно із ч. 1 ст. 191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При визначенні розміру аліментів, судом враховано норми ст.ст. 180, 182 СК України. Виходячи з наведеного, враховуючи ту обставину, що відповідач, який є особою працездатного віку, має можливість сплачувати аліменти на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд дійшов висновку, що за обставин, що склалися, позов підлягає задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на навчання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 02.05.2025 року, і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved