Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідачки про стягнення боргу за кредитним договором у розмірі 96464,50 грн. та 3028,00 грн. судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що 29.01.2022 сторони уклали кредитний договір № Е09.31064.009391316 (далі - Кредитний договір). Згідно з Кредитним договором Відповідачка отримала кредит у розмірі 43'850,00 грн, зі сплатою 60% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання відповідно до Кредитного договору. Станом на дату подання заяви Відповідачка не повернула отриманий кредит у встановлений термін та не сплатила нараховані інші платежі, у тому числі проценти за Кредитним договором, у зв`язку з чим Позивач змушений був звернутись до суду. Ухвалою від 24.10.2025 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті. 06.11.2025 від Відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просила відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву зазначає, що розрахунок заборгованості, на який посилається представник позивача, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування коштами, укладення договору на умовах, які вказані представником позивача в позовній заяві, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), а отже не є належним доказом існування боргу. Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за кредитним договором не є достатнім для висновку про існування боргу у заявленому позивачем розмірі, оскільки сам розрахунок є внутрішнім документом та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти відповідачу, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем. Також звертає увагу суду, що подані разом з позовом докази не можуть бути належним підтвердженням обізнаності та згоди Відповідачки з конкретними положеннями «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб», на які посилається Позивач як на умови кредитного договору, оскільки на цих документах відсутній підпис Відповідачки. Вказує, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей «Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» розуміла та погодила Відповідачка, підписуючи кредитний договір, а також те, що вказаний документ на момент отримання Відповідачкою кредитних коштів взагалі існував. Вважає, що такі докази не є належними, оскільки повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. 13.11.2025 від представника Позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якій останній зазначає, що надана Позивачем виписка за рахунком Відповідача, у сукупності з іншими у справі доказами, у повному обсязі підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір, а також заборгованість по кредиту. Також вказує, що підписуючи 29.01.2022 Кредитний договір, Позичальник (Відповідачка) приєднався до Договору та був належним чином ознайомлений з вказаним Договором, що в повній мірі узгоджується зі ст.\~634 ЦК України. Звертає увагу, що Кредитний договір, як індивідуальна частина цього Договору, яку підписала Відповідачка, містить усі істотні умови кредитного договору. Представник Позивача у судове засідання не з`явився, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, проте у позовній заяві зазначає, що просить проводити розгляд справи у їх відсутності. Відповідачка, яка була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, будь-яких заява чи клопотань, у тому числі про відкладення розгляду справи, до суду не скерувала. Зважаючи на те, що відповідно до вимог частини 1 ст. 223 ЦК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду справи, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. \~ \~ \~ \~Згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов до такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що 29.01.2022 сторони уклали кредитний договір №\~Е09.31064.009391316 (а. с. 15-18). Згідно з Кредитним договором Відповідачка отримала кредит у розмірі 43'850,00 грн, зі сплатою 60% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. У частині 1 статті 1049\~ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1 ст.\~612\~ЦК України визначає, що боржник (у цьому випадку Відповідач) вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши Відповідачці кредит у розмірі 43'850,00 грн., що зокрема підтверджується меморіальними ордерами від 31.01.2022 (а. с. 22). Відповідачка умов договору у встановлений договором термін не виконала. Останню сплату по Кредитному договору Відповідачка здійснила 07.03.2022 (а. с. 23). Отже, згідно з довідкою-розрахунком заборгованості, станом на 28.08.2025, загальна сума заборгованості за кредитом становить 96464,50 грн, яка складається зі: 43850,00 грн - прострочений борг; 52614,50 грн - прострочені проценти (а.\~с.\~26). Заборгованість Відповідачки також підтверджується випискою по рахунку №\~ [NUMBER] (до впровадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків [NUMBER] ) (а. с. 23). Позивач направляв Відповідачці вимогу від 02.07.2025 про усунення порушення кредитних зобов`язань, однак остання належним чином не відреагувала та зобов`язань за вищезгаданим договором кредиту не виконала (а.\~с.\~24-25). Щодо тверджень представниці Відповідачки про те, що Позивач не надав належних доказів на підтвердження боргу Відповідачки, суд зазначає таке. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно зі зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №554/4300/16-ц від 25.05.2021 банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Таким чином, надана Позивачем виписка за рахунком Відповідачки, у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, у повному обсязі підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено, зокрема, у детальному розрахунку заборгованості по Кредитному договору, яку Позивач долучив разом зі відповіддю на відзив (а.\~с.\~73-75), та не спростована будь-яким контррозрахунком Відповідачки. Не заслуговують на увагу також доводи Відповідачки, що умови «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб», наданого Позивачем, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, з огляду на таке. Відповідно до ч. ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до положень частини 2 статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (чинному на момент виникнення спірних правовідносин), у разі, якщо договір укладається шляхом приєднання, договір складається з публічної частини договору та індивідуальної частини договору, підписанням якої клієнт приєднується до договору в цілому. Публічна частина договору про надання фінансових послуг оприлюднюється та повинна бути доступною для ознайомлення клієнтів на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, і надається клієнту за його вибором у спосіб, що дає змогу встановити дату надання, з використанням контактних даних, зазначених клієнтом. Усі редакції публічної частини договору повинні зберігатися на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, із зазначенням строку їх дії. Індивідуальна частина договору укладається з клієнтом у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа) з обов`язковим зазначенням у такому договорі умов, передбачених частиною 1 статті 6 цього Закону. Публічна пропозиція АТ «Ідея Банк» про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (вводиться в дію з 19.01.2022, чинна до 06.02.2022) та Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у редакції, чинній на момент підписання Кредитного договору, розміщені та зберігаються на офіційному веб-сайті Банку www.ideabank.ua (розділ Архів публічних договорів). Таким чином, кожен бажаючий може ознайомитися зі всіма редакціями Договору, перейшовши на вкладку «Публічні договори» на офіційному веб-сайті Банку www.ideabank.ua. Підписуючи 29.01.2022 Кредитний договір, Відповідачка приєдналася до Договору та була належним чином ознайомлена зі вказаним Договором, що у повній мірі узгоджується зі ст. 634 ЦК України. Кредитний договір, як індивідуальна частина цього Договору, яку підписала Відповідачка, містить усі істотні умови кредитного договору Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження у судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі підлягають стягненню з Відповідачки у повному обсязі.

Outcome: approved