Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

У вересні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просив суд розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 30.01.2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис №56. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.01.2004 сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя не склалося через різні інтереси, погляди на життя, на права і обов`язки подружжя, через що виникали суперечки, сварки, які привели до того, що спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. У жовтні 2024 року дружина пішла із сім`ї, і весь цей час сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, шлюб існує формально. Спору про поділ майна немає. Позивач вважає, що примирення і збереження шлюбу неможливе та буде суперечити його інтересам. Позивач намагався розірвати шлюб через відділ РАЦС, але відповідачка весь час до відділу РАЦС не з`явилася, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з цим позовом. Відповідач відзиву на позовну заяву не подала, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Ухвалою суду від 02 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання. В судове засідання сторони не з`явилися, позивач просив справу розглянути за його відсутністю. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про судове засідання, причини неявки суду не повідомила, з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталася. На підставі викладеного, з урахуванням положень ст. 128, 131, 223 ЦПК України, суд вважає що неявка відповідача не перешкоджає проведенню судового засідання, у зв`язку з чим розгляд справи проведено без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , громадянин України, та [PERSON] , [INFO] , громадянка України, одружилися 30 січня 2004 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції м. Харкова складено відповідний актовий запис № 56, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 30 січня 2004 року. [PERSON] та [PERSON] неповнолітніх та малолітніх дітей не мають. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 та абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті встановлених судом фактичних обставин справи, суд зазначає наступне. Як зазначає позивач і це не спростовано відповідачем, сторони мають різні інтереси, погляди на життя, на права і обов`язки подружжя, що призвело до неможливості подальшого спільного життя і збереження шлюбу. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують, у зв`язку з чим шлюб існує формально. Подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Суд наголошує, що право позивача на розірвання шлюбу є безумовним та не може бути піддане жодним обмеження, за винятком випадків передбачених законом (ч. 2 ст. 110 СК України). Обставин, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, судовим розглядом не встановлено. Таким чином, з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин та їх нормативно-правове регулювання, суд дійшов висновку, що доводи позивача про те, що подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, знайшли своє підтвердження, є доведеними та обґрунтованими, а тому наявні підстави для судового захисту прав позивача на розірвання шлюбу в обраний ним спосіб. З урахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. На підставі\~ч.\~1\~ст.\~141\~ЦПК України,\~у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, суд стягує з відповідачки на користь позивача сплачений останнійм судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved