Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

04 вересня 2025 року, позивач, АТ «Кредобанк», звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 18.02.2021 року АТ «Кредобанк» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали кредитний договір № CL-300978, за умовами якого позичальнику були надані грошові кошти, які він не повернув. Заборгованість відповідача за кредитним договором становить 69197,67 грн., з них: 53351,58 грн. - тіло кредиту, 15846,09 грн. - проценти за користування кредитом. Позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також покласти на нього судові витрати. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 вересня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. При цьому, відзив на позов відповідачем, у визначений в ухвалі суду термін, не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, так як розгляд справи, відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України, здійснювався судом за відсутності учасників справи, що не суперечить вимогам ч. 2ст. 247 ЦПК України. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положеннямст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.02.2021 року АТ «Кредобанк» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали кредитний договір № CL-300978, за умовами якого (п. 1) кредитодавець зобов`язався надати у власність позичальнику грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язався використати кредит на цілі, вказані в кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених кредитним договором. Основні умови кредитування згідно цього кредитного договору: - сума кредиту - 120000 грн (п. 2.1); - дата видачі кредиту - 18.02.2021 (п. 2.2.); - строк кредитування - 48 місяців терміном до 17.02.2025 (п. 2.3); - процентна ставка - 35 % річних (п. 4.1); - проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою, визначеною п. 4.1 кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов кредитного договору (п. 4.2). 13.07.2021 року [PERSON] ознайомився з умовами кредитування та підписав Паспорт споживчого кредиту. 13.07.2021 АТ «Кредобанк» надало [PERSON] кредит в розмірі 120000 грн. (виписка з рахунку). АТ «Кредобанк» надіслало [PERSON] досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань №10072025-П49-4917 від 10.07.2025 року. За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 69197,67 грн., з них: 53351,58 грн. - тіло кредиту, 15846,09 грн. - проценти за користування кредитом. Контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності відповідач не подала. За приписами ч. ч. 1, 2 ст.\~202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст.\~628\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 4 ст.\~16\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків. АТ «Кредобанк» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали кредитний договір від 18.02.2021. На підставі цього договору відповідач отримав кредит, однак його (кредит) своєчасно не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання. Заборгованість відповідача за кредитним договором становить 69197,67 грн., з них: 53351,58 грн. - тіло кредиту, 15846,09 грн. - проценти за користування кредитом. Такий розмір заборгованості є обґрунтованим, оскільки підтверджується матеріалами справи та водночас не спростований відповідачем. Суд висновує, що права позивача є порушеними, а відповідач є відповідальним за це, а тому, позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved