Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» у грудні 2021 року звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до відповідача, в якому просила суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за послуги з газопостачання в сумі 502,62 грн., інфляційні збитки в сумі 130,58 грн., 3% річних в сумі 22,90 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 2270,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач отримує послуги з газопостачання для побутових потреб за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується публічним договором постачання природного газу побутовим споживачам. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам розміщено на сайті постачальника за адресою: http://khersonregiongas.com.ua та в офіційному друкованому виданні газета «Наддніпрянська правда» від 16.12.2015 року № 98-99. Відповідач тривалий час не сплачував послуги за поставлений природний газ в повному обсязі, внаслідок чого станом на 30.11.2020 року утворилася заборгованість у вказаному вище розмірі, яка в добровільному порядку відповідачем не сплачена. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.01.2022 року відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який у подальшому було неодноразово продовжено. Розпорядженням голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних Херсонському міському суду Херсонської області. Рішенням Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30.05.2023 р. «Про відновлення роботи Херсонського міського суду Херсонської області, зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Херсонської області, відтермінування початку відновлення роботи Білозерського районного суду Херсонської області», зокрема вирішено відновити з 1 червня 2023 року роботу Херсонського міського суду Херсонської області, територіальну підсудність судових справ якого змінено розпорядженнями Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), від 10 січня 2023 року № 2. Датою початку процесуальної діяльності Херсонського міського суду Херсонської області визначено 12 червня 2023 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.05.2024 року витребувано докази по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч.4 ст.223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно до розрахунку заборгованості станом на 30.11.2020 року за адресою: [ADDRESS] , наявна заборгованість в сумі 502,62 грн. Відповідно до відповіді відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб департаменту адміністративних послуг Херсонської міської ради, Відділ не володіє відомостями щодо реєстрації місця проживання [PERSON] . У відповідності до відповіді ВОМІРМП УДМС України в Херсонській області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрованим/знятим з реєстрації, не значиться. Згідно Довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №2054405 від 27.11.2025 року, за [PERSON] право власності на нерухоме майно не зареєстроване. Відповідно до Довідки з Єдиного державного демографічного реєстру № 607299 від 24.05.2024 року, відсутня інформація щодо адреси реєстрації місця проживання [PERSON] . Згідно вимог ст.ст 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності сторін. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін (ст. 12 ЦПК України), в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. При цьому кожна сторона в силу статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. У відповідності до ст. 78 ЦПК України, Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Вимогами ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Згідно правового висновку Верховного Суду викладеного в постанові від 21 липня 2021 року в справі 287/363/16, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування з важливим елементом змагальності судового процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про недоведеність. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд має право винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (правова позиція Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2022 року в справі 857/7/22). При цьому, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. Враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що [PERSON] є споживачем комунальних послуг в будинку за адресою: [ADDRESS] , згідно відповідей з відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб адміністративних послуг Херсонської міської ради, ВОМІРМП УДМС України в Херсонській області, довідки з Єдиного державного демографічного реєстру зареєстрованим за адресою надання послуг газопостачання зареєстрованим не значиться, а відповідно до Довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №2054405 від 27.11.2025 року, за [PERSON] право власності на нерухоме майно не зареєстроване, тому підстави для задоволення позову відсутні. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжних доручень № 20364 від 02.11.2021 року та № 21294 від 20.12.2021 року встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн. Оскільки позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду покладається на позивача у повному обсязі.

Outcome: dismissed