Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Сіті Фінанс»\~звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 27.01.2024 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит Готівкою» №014-RO-82-253044068, за умовами якого банк відкрив поточний рахунок «для виплат» в гривнях на ім`я відповідача та здійснював його розрахунково-касове обслуговування у відповідності до правил та тарифів банку на ведення та обслуговування поточних рахунків фізичних осіб. За умовами договору, банк зобов`язався надати клієнту кредит в сумі 66292,71 грн., а відповідач зобов`язався повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Мета кредиту: для власних особистих потреб в розмірі 65000,00 гривень та оплата страхового платежу в розмірі 1292,71 грн. Строк кредиту становить 72 місяці, що починається з 27.01.2024 по 27.01.2030, оплата клієнтом страхового платежу 1292,71 грн. на користь ПрАТ «СК «Уніка життя», проценти за користування кредитом становлять 36,00 % річних (фіксована). Позивач вказує, що банк виконав свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором, надавши останньому кредит в сумі та на умовах, передбачених договором, в свою чергу відповідач всупереч умовам договору, не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості, сплачувати проценти за користування кредитом. 20.02.2024 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та позивачем укладено договір про відступлення права вимоги №114/2-67-F, у відповідності до якого передано (відступлено) за плату, а позивачем прийнято належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останнім не здійснювалось жодного платежу на погашення заборгованості за кредитним договором, ні на рахунок первісного кредитора, ні на рахунок позивача, таким чином, у відповідача виникло зобов`язання за кредитним договором та існує перед позивачем заборгованість, яка складає 76008,39 грн., з яких: 66292,71 грн. сума заборгованості за кредитом, 90715,68 грн. сума заборгованості за процентами. Тому представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 76008,39 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день розгляду справи сповіщений, про причину неявки не повідомив, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за його відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.280 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що згідно заяви-договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-253044068 від 27.01.2024 року, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» відкрило поточний рахунок «для виплат» в гривні на ім`я [PERSON] та зобов`язалось здійснювати його розрахунково-касове обслуговування у відповідності до правил та тарифів банку на ведення та обслуговування поточних рахунків фізичних осіб, на умовах заяви-договору, з дати надання кредиту, банк зобов`язався надати клієнту кредит в сумі 66292,71 грн., а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування (п.2.3), мета кредиту: для власних особистих потреб в розмірі 65000,00 грн. (п.3.1.1), оплата клієнтом страхового платежу 1292,71 грн. (п.3.1.2), строк кредиту 72 місяці з 27.01.2024 (п.3.2), проценти за користування кредитом 36,00% річних (п.3.3), дата спалати щомісячного ануїтентного платежу 27 числа кожного календарного місяця згідно графіка. Договір підписаний власноруч [PERSON] . В графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної ставки за договором зазначені назва кредиту «Кредит готівкою»; розмір кредиту; сума кредиту; термін користування кредитом; номінальна процентна ставка. Вказаний графік підписаний власноруч [PERSON] . Відповідно до паспорту споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою» зазначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, вказаний паспорт підписаний власноруч [PERSON] . Факт надання Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» кредитних грошових коштів, відповідно умов договору підтверджується випискою по рахунку клієнта [PERSON] від 25.06.2025, згідно якої 27.01.2024 року Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» перераховано на картковий рахунок [PERSON] кошти в розмірі 66292,71 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №014-RO-82-253044068 від 27.01.2024 року, загальна заборгованість відповідача [PERSON] становить 76008,39 грн., та складається з: заборгованості за кредитом 66292,71 грн., заборгованості за процентами 9715,68 грн. 20.02.2024 АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «Сіті фінанс» уклали договір про відступлення права вимоги № 114-2-67-F, у відповідності до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передало за плату, а ТОВ «ФК «Сіті фінанс» прийняло належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у\~реєстрі боржників. На виконання умов договору про відступлення права вимоги № 114-2-67-F, 19.06.2024 ТОВ «ФК «Сіті фінанс» здійснило переказ грошових коштів в сумі 3000000,00 грн. на рахунок АТ «Райффайзен Банк», призначення платежу:\~«оплата загальної вартості портфеля заборгованості згідно п. 3.4 договору відступлення права вимоги №114-2-67-F від 20.02.2024» та 24.06.2024 переказ грошових коштів в сумі 1174545,41 грн. на рахунок АТ «Райффайзен Банк», призначення платежу:\~«оплата загальної вартості портфеля заборгованості згідно п. 3.4 договору відступлення права вимоги №114-2-67-F від 20.02.2024». Відповідно до п.2.4 договору про відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) прав вимоги за договором, новий кредитор замінює первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами. Сторони погодили, що кожен наступний реєстр боржників доповнює, а не замінює попередній. Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №114/2-67-F від 20.02.2024, ТОВ «ФК «Сіті фінанс» набуло право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, у тому числі і за кредитним договором №014-RO-82-253044068 від 27.01.2024. 22.04.2025 року ТОВ «ФК «Сіті фінанс» в порядку досудового врегулювання спору направив відповідачу досудову вимогу про виконання кредитного договору, згідно якого кредитор вимагав здійснити повне та належне виконання зобов`язань за кредитним договором, а саме погашення усієї заборгованості за кредитним договором №014-RO-82-253044068 від 27.01.2024 року. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.\~ Статтею 202 ЦПК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За правилом частини першої\~статті 5 ЦПК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої\~статті 207 ЦПК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі, якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей\~626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Нормами частини другої статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). За змістом положень статей 525, 526 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статті 611 цього Кодексу\~передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до статті 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (частина перша статті 625 ЦК України). Згідно частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~статті 514 ЦК України, частини першої статті 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно частини першої статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.\~ Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до статей 1080, 1084 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Судом встановлено, що між відповідачем та АТ «Райффайзен Банк» укладено кредитний договір в якому погоджено умови надання кредиту, строк та порядок його повернення. Відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом на 24.06.2024 виникла заборгованість в сумі 76008,39 грн., при цьому право грошової вимоги до відповідача правомірно перейшло до позивача на підставі договору про відступлення права вимоги № 114/2-67-F від 20.02.2024, в зв`язку з чим він звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості. Слід зазначити, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним (відповідна правова позиція викладена\~Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15). Відповідно до ч. 1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Перевіривши та з`ясувавши всі обставини справи та оцінюючи наявні докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач довів факт передачі первісним кредитором АТ «Райффайзен Банк» права грошової вимоги у заявленому позивачем розмірі до відповідача [PERSON] за договором №014-RO-82-253044068 від 27.01.2024 на підставі договору про відступлення права вимоги №114/2-67-F від 20.02.2024. Відповідач не скористався своїми процесуальними правами сторін в процесі і не надав жодних належних доказів на спростування доводів позивача. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №014-RO-82-253044068 від 27.01.2024 добровільно не виконує, при цьому позивач набув права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями п. 1 ч.2 ст.141 ЦПК України\~та стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 3028,00грн. При визначенні розміру витрат понесених позивачем на правничу допомогу у суді, суд враховує наступне. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Пунктом 1, 2 частини другої\~статті 137 ЦПК України\~визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, позивачем надано:\~договір про надання правничої допомоги № 14/06/2023 від 14.06.2023, укладений між ТОВ «ФК «Сіті фінанс» та адвокатом Титаренком В.В.;\~додаток № 1 та додаткову угоду № 1 до договору про надання правничої допомоги № 14/06/2023 від 14.06.2023; замовлення №1343 до договору про надання правничої допомоги № 14/06/2023 від 24.07.2025; акт виконаних робіт до замовлення № 1343; платіжну інструкцію №1872 від 25.07.2025 про сплату коштів у розмірі 1400,00 гривень. Таким чином, позивачем доведено, що він поніс витрати на професійну правничу допомогу при зверненні до суду в розмірі 1400,00 гривень та вказані витрати є співмірними зі складністю справи, обсягом наданих робіт та ціною позову, при цьому відповідач не скористався своїм правом заявити клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1400,00 гривень підлягає до задоволення.

Outcome: approved