Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

[PERSON] в особі представника, адвоката Богданчук Олександри Володимирівни звернулася до Макарівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] ,Макарівської селищної ради Бучанського району Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] помер [PERSON] , який до дня своєї смерті мешкав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За свого життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів позивачу земельну ділянку площею 3,983 га, яка розташована на території Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області. Позивач та [PERSON] у 2006 році узгодили між собою, що останній надає в оренду належну йому на праві власності зазначену земельну ділянку з подальшим її викупом позивачем. Так, позивач ще за життя [PERSON] сплатила йому зазначену вартість за земельну ділянку, проте, відразу договір купівлі-продажу не уклали, через прийняття 25 жовтня 2001 року Закону України «Про угоди щодо відчуження земельної частки (паю)», яким накладено мораторій на купівлю та продаж земель сільськогосподарського призначення. Позивач у 2024 році звернулася до [PERSON] , яка є дружиною [PERSON] з метою нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки. На що [PERSON] повідомила, що її чоловік [PERSON] склав заповіт на вказану земельну ділянку на користь позивача, проте, заповіту вона не бачила. Державний нотаріус, надала позивачу роз`яснення щодо неможливості видачі їй свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона пропустила визначений законом строкта рекомендував звернутися до суду. Суд ухвалою від 10 вересня 2025 року позов [PERSON] прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 29 жовтня 2025 року. Встановив відповідачам 15-тиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Суд ухвалою від 29 жовтня 2025 року закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 28 листопада 2025 року. У зв`язку з перебуванням судді у відпустці розгляд справи відкладено на 08 грудня 2025 року. Від представника позивача адвоката Богданчук О.В. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити у повному обсязі. Відповідач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, додаткових документів, доказів та заперечень не має. Позовні вимоги визнає у повному обсязі. Представник співвідповідача подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника за наявними у справі матеріалами. У зв`язку з наведеним, суд відповідно до частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив таке. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 06 лютого 2020 року Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 35. Зі змісту довідки сільського голови Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області від 18 вересня 2020 року № 347 встановлено, що [PERSON] до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним зареєстрована дружина [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 29 вересня 2006 року склав заповіт посвідчений державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Дудкіною Н.В., яким на випадок його смерті зробив розпорядження: земельну ділянку площею 3,983 га, яка розташована та території Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області та належить спадкодавцю на підставі рішення 15 сесії 23 скликання Бишівської сільської ради від 23 лютого 2001 року та державного акта, заповів [PERSON] . Так, позивачка є спадкоємицею за заповітом від 29 вересня 2006 року після смерті [PERSON] . Відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-КВ № 001255 від 29 березня 2001 року та Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3207062132016 від 12 серпня 2016 року, встановлено, що земельна ділянка, з кадастровим номером 3222780600:08:004:0005, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,9830 га, яка розташована на території Бишівської сільської ради Макарівський район, Київська область є приватною власністю [PERSON] . З метою прийняття спадщини позивач звернулась до державного нотаріуса Макарівської державної нотаріальної контори Тищенко В.Г. із заявою про прийняття спадщини, проте нотаріус відмовив у прийняття заяви та роз`яснив, що у зв`язку з пропущенням шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач вважається спадкоємцем, що не прийняла спадщину (роз`яснення державного нотаріуса Макарівської державної нотаріальної контори Тищенко В.Г. від 13 лютого 2025 року № 27/01-16). Як встановив суд, позивач пропустила строк для прийняття спадщини, оскільки не знала про існування заповіту. Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1233 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 Цивільного кодексу України. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1270 Цивільного кодексу України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 Цивільного кодексу України). Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 Цивільного кодексу України). Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. За таких обставин, суд встановив, що позивач є спадкоємицею за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] , але у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернулася через необізнаність про існування заповіту, тому суд вважає, що позивач пропустила передбачений законом строк з поважних причин та на підставі статті 1272 Цивільного кодексу України визначає їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved