Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~ТОВ ФК "Фінтраст Капітал" звернулося з позовом до суду про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №6302495 від 25.01.2023 у розмірі 28447,20 грн, в якому також просить стягнути з відповідача судові витрати у справі - сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. Крім того, просить в порядку чч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України зобов`язати орган, що здійснюватиме примусове виконання рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних. Позов обґрунтовано тим, що 25.01.2023 між ТОВ Авентус Україна та [PERSON] в електронній формі укладено договір №6302495 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 6 000 грн. строком на 360 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,99 % за кожен день користування. 25.09.2023 між ТОВ Авентус Україна та ТОВ ФК "Фінтраст Україна укладено договір факторингу №25.09/23-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ ФК "Фінтраст Україна набуло право грошової вимоги, зокрема до відповідача. Відповідно до витягу з реєстру боржників ТОВ ФК "Фінтраст Україна набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в загальній сумі 14358,00 грн., які складаються з заборгованості за тілом кредиту 6000,00 грн. та 8358,00 грн. заборгованості за процентами. Враховуючи, що на момент укладення договору факторингу строк договору №\~6302495 про надання споживчого договору не сплив, позивач здійснив нарахування процентів за 118 календарних днів на суму 14089,20 грн. Рішенням № 251124/1 від 25.11.2024 змінено найменування ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». \~ \~ \~ \~05.08.2025 ухвалою судді відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити у відсутність представника позивача та вказав про відсутність заперечень проти винесення заочного рішення. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, останньому копія ухвали про відкриття провадження та виклик до суду надсилались за зареєстрованою адресою його проживання, однак конверти з вказаними документами повернулися до суду з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою. \~ \~ \~ \~Крім того, про розгляд справи [PERSON] повідомлений згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене за десять днів до дати ухвалення цього рішення, однак у визначений йому строк відзиву на позов або інших клопотань суду не подав. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що судом вжито всіх можливих заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання ним у встановлений судом строк відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України. З урахуванням положень ст.ст. 128, 223, 280 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено,\~що 25.01.2023\~між ТОВ\~Авентус Україна\~та [PERSON] \~в електронній\~формі укладено\~договір №\~6302495\~про надання\~споживчого кредиту.\~Згідно договору\~позичальник отримав\~кредит у\~розмірі 6000,00\~грн. строком\~на 360\~днів,\~тим процентної\~ставки-\~фіксована,\~стандартна процентна\~ставка становить\~1,99%\~в день (а.с. 79-84). \~ \~ \~ \~Також, відповідачем в електронній формі підписано паспорт споживчого кредиту, в якому закріплена загальна інформація щодо умов кредитування (а.с. 86). \~ \~ \~ \~Згідно інформації, наданої АТ КБ «Привабанк», на ім`я [PERSON] емітовано карту № [NUMBER] , на яку 25.01.2023 зараховано платіж у сумі 6000 грн. (а.с. 101). Згідно розрахунку заборгованості, складеного первинним кредитором ТОВ «Авентус Україна», заборгованість відповідача [PERSON] за договором № 6302495 від 25.01.2023 станом на 24.09.2023 у загальній сумі становить 14358 грн., які складаються з 6000 грн. основного боргу та 8358 грн. за процентами (а.с. 62-67). \~ \~ \~ \~25.09.2023 між ТОВ Авентус Україна та ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" укладено договір факторингу № 25.09/23-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ "Авентус Україна" передає (відступає) за плату, а ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" приймає права грошової вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників (а.с. 13-20). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до вищезгаданого Договору факторингу ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" набуло право грошової вимоги за договором №6302495 до відповідача [PERSON] в загальній сумі 14358,00 грн., з яких 6000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 8358,00 грн. заборгованість за відсотками (а.с. 73). Рішенням єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» код ЄРДПОУ 44559822 від 25.11.2024 № 251124/1 змінено найменування товариства на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (а.с. 49). Згідно розрахунку заборгованості до договору № 3602495 від 25.01.2023, складеного ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», позивач здійснив нарахування процентів за період з 25.09.2023 по 20.01.2024 (118 днів) у розмірі 14089,20 грн. (а.с. 68-69). Згідно зі статтею 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514\~ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 509\~ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. Згідно ч. 1 ст.626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Статтею 639\~ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується ЗУ «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно зі ст.12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно ч. 2 ст.\~1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 (позика), якщо інше не встановлено параграфом 2 глави 71 (кредит) і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем [PERSON] було отримано кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені у кредитному договорі і він користувався кредитними коштами. Також по обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачем допущено порушення його зобов`язання в частині повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом. Отже, враховуючи ті обставини, що в порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку не повернув, чим порушив права кредитора, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за основним боргом у розмірі 6000 грн. підлягають задоволенню. Разом з тим, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.1048 та ч. 1 ст.1049\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 ч. 1ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку позики. Згідно зі ст.\~1056-1\~ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку позики чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно ч. 2 ст.1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Як встановлено судом, строк договору кредиту №6302495 від 25.01.2023 становить 360 днів. З матеріалів справи вбачається, що кредитні кошти відповідач отримав 25.01.2023, крім того з розрахунку заборгованості до спірного договору, складеного первинним кредитором ТОВ «Авантус Україна», видно, що проценти за користування кредитом почали нараховуватися також 25.01.2023. З огляду на викладене останнім днем строку договору є 19.01.2024 (360 днів складає період з 25.01.2023 по 19.01.2024). Отже, позивач здійснив нарахування процентів за користування кредитними коштами за період з 25.09.2023 по 20.01.2024 поза межами строку договору. Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов кредитного договору №\~6302495 від 25.01.2023 становить 22327,8 грн., які складаються з 8358 грн, нарахованих первинним кредитором за період з 25.01.2023 по 24.09.2023 (243 дні), та 13969,8 грн. за період з 25.09.2023 по 19.01.2023 (117 днів). Щодо вимог позивача про здійснення нарахування органом (особою), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду в порядку, передбаченому, ч.ч. 10-11 ст. 265 ЦПК України, інфляційних втрат та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили і до моменту його виконання в частині задоволеної суми заборгованості та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч.ч. 10-11 ст.\~265\~ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування; остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Зазначення у рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення, є правом суду, яке може бути реалізовано з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Відповідно до висновку ВП ВС, викладеного у постанові № 910/14524/22 від 05.06.2025, можливість нарахування пені або відсотків до моменту виконання рішення суду нерозривно пов`язана із безпосереднім їх застосуванням у рішенні суду (розглядом та задоволенням таких вимог). Тобто якщо суд в рішенні по суті спору не стягував пеню або ж відсотки, то не може бути зазначено й про нарахування відсотків або пені до моменту виконання цього рішення суду. Нарахування пені або відсотків у порядку ч. 10 ст. 238 ГПК України, ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України ґрунтується на підставі тих самих норм матеріального права, які є й підставою для задоволення позову про стягнення відсотків або пені за порушення виконання грошового зобов`язання. Тобто це ті самі відсотки чи пеня, але продовжені на наступний період часу, протягом якого зобов`язання не виконується. Зазначені правові норми не визначають якоїсь іншої особливої правової природи відсотків чи пені, які нараховуються до моменту виконання судового рішення. Тож правила наведених норм процесуального права можна застосовувати для продовження на майбутнє нарахування будь-яких відсотків (як за правомірне користування чужими грошовими коштами, так і за неправомірне користування ними) або пені, які розраховуються за методикою, що враховує фактор часу, що передбачені законодавством або договором і які суд вирішив стягнути з боржника на користь кредитора за невиконання певного зобов`язання. Відтак передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних охоплюються приписами ч. 10 ст. 238 ГПК України (ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України), якщо позивач заявив позовну вимогу про стягнення 3% річних за порушення виконання грошового зобов`язання, а суд задовольнив цю вимогу (пп. 132-135). ТОВ "ФК "Фінтраст капітал" у своїй позовній заяві не ставило вимоги про стягнення з відповідача сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема й 3% річних за порушення виконання грошового зобов`язання, а лише клопотало про їх нарахування уповноваженим органом (особою) в порядку примусового виконання судового рішення. Крім того, згідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. На момент ухвалення рішення суду в Україні триває воєнний стан. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимога позивача в порядку ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України про зобов`язання органу (особи), що здійснюватиме примусове виконання судового рішення, нараховувати на суму боргу інфляційні втрати і 3% річних згідно ст. 625 ЦК України за відповідними формулами, є безпідставною і не може бути задоволена. \~ \~ \~ \~Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. \~ \~ \~ \~В той же час, вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. не відповідає критерію розумності, не є співмірною з ціною позову, виконаним об`ємом та складністю спору, який не є складним та розглядається в порядку спрощеного провадження, у зв`язку з чим суд вважає за доцільне зменшити вказані витрати до 2000 грн., що відповідатиме критерію співмірності та справедливості таких витрат. Такі критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (справа «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України», заява № 19336/04). Вказане взаємоузгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19). Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відсоток задоволеності позовних вимог складає 99,58 %, тому до стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» підлягає стягненню судовий збір за подання позову в розмірі 2412,23 грн (2422,4 грн * 99,58 %). На підставі викладеного та

Outcome: partial