Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач, [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача, [PERSON] про зміну розміру аліментів. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 13.12.2023\~рокушлюб між ними було розірвано. За час перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які на даний час є неповнолітніми. Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 23.03.2009 року з відповідача було стягнуто на її користь аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] ,\~у твердій\~грошовій сумі\~по 250\~грн 00\~коп на\~кожну дитину\~щомісячно.\~На даний\~час,\~розмір аліментів,\~який був\~визначений вищевказаним\~рішенням,\~значно менший\~ніж прожитковий\~мінімум для\~дитини відповідного\~віку та\~є недостатніми\~для матеріального\~утримання дітей,\~що ставить\~її у\~скрутне матеріальне\~становище.\~Вартість продуктів\~харчування,\~одягу,\~комунальних послуг,\~ліків та\~інших необхідних\~речей значно\~зросла,\~що робить\~попередньо встановлений\~розмір аліментів\~не достатнім\~для забезпечення\~гідного рівня\~життя дітей. Її стан здоров?я погіршився, з 16.09.2025 року встановлено III групу інвалідності терміном на 3 роки та з?явились додаткові витрати на лікування. Просила змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 2000 грн 00 коп на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття. Позивач, [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак 30.10.2025 року на адресу суду від останньої надійшла заява, у якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутності (а.с. 25). Відповідач, [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак 28.11.2025 року через канцелярію суду подав заяву, у якій зазначив, що позов визнає та просив розгляд справи здійснювати без його участі (а.с. 33). 02.10.2025 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено,\~що у\~сторін народилося\~двоє дітей:\~дочка [PERSON] ,\~ [INFO] \~та син\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~які на\~даний час\~є неповнолітніми,\~що підтверджується\~копіями витягів\~із актового\~запису про\~народження (а.с. 11, 12). Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 23.03.2009 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] ,\~у твердій\~грошовій сумі\~по 250\~грн 00\~коп щомісячно на кожну дитину, що підтверджується копією рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 23.03.2009 року, яке набрало законної сили 03.04.2009 року (а.с. 6). Сторони 13.12.2023 року розірвали шлюб, який був зареєстрований 16.03.2002 року у с. Бортники Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис № 4, та після розірвання шлюбу позивачу залишено шлюбне прізвище «[PERSON] », що підтверджується копією рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 13.12.2023 року,\~яке набрало\~законної сили\~13.01.2024\~року(а.с. 7-8). Відповідно до\~копії витягу\~з рішення\~експертної команди\~з оцінювання\~повсякденного функціонування\~особи від\~16.09.2025\~року,\~ [PERSON] являється особою з інвалідністю ІІІ групи (а.с. 9-10). Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено у 2025 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 3196 гривень, а отже мінімальний розмір аліментів, на момент розгляду справи, на дитину віком від 6 років не може бути меншим, ніж 1598 гривень 00 копійок. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У постанові Верховного Суду від 28.05.2021 року у справі № 715/2073/20 зазначено, що «Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст\~статей 181,\~192\~СК України,\~розмір аліментів,\~визначений рішенням\~суду,\~може бути\~змінений.\~Отже,\~у зв`язку\~із погіршення здоров`я одержувача аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Верховний Суд у постанові від 11 березня 2020 року по справі №759/10277/18 зазначив, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Тобто Верховний Суд вважає, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Крім того, відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При цьому суд зважає, що обов`язок з утримання дитини покладений на обох батьків. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З`ясувавши обставини, які згідно ст. 182 СК України враховуються при визначенні розміру аліментів, враховуючи принцип розумності та справедливості, суд вважає, що позов підлягає до задоволення та з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 2000 грн 00 коп на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Докази, які б спростовували вищезазначений висновок суду щодо збільшення розміру аліментів, або докази неможливості відповідача оплачувати аліменти у більшому розмірі в матеріалах справи відсутні, та судом таких обставин не встановлено. \~ \~ \~ \~При цьому слід відкликати виконавчий лист № 2-210 2009 р. з Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. \~ \~ \~ \~Із врахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору, то з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у встановленому законодавством розмірі 1211 грн 20 коп. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного, відповідно до ст. 3, 27 Конвеції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року) ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 року, ст. ст. 182, 184, 192 СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» та

Outcome: approved