Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Саадулаєва А.І. Предметом позову є стягнення з відповідача на користь позивача суму недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 233497,90 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.11.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.02.2025 року призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.07.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.05.2024 в м. Києві на вул. Деснянській, 20, відбулася ДТП за участю: ТЗ «Renault, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] ; ТЗ «BMW 520і», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Деснянського районного суду міста Києва від 17.06.2024 у справі № 754/8216/24 винним у вищевказаній ДТП визнано водія транспортного засобу «Renault, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] . Внаслідок вищевказаної ДТП, ТЗ «BMW 520і», д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , отримав механічні пошкодження. [PERSON] уповноважила [PERSON] бути її представником з питань відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка відбулась 04.02.2024, для чого повіреній надано право, зокрема, отримувати страхове відшкодування, подавати і підписувати заяви, позовні заяви, договори (в т.ч. на правничу допомогу), тощо. Цивільно-правова відповідальність водія ТЗ «Renault, д.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» згідно поліса № 218227880 та договору добровільного страхування №093012/4444/0070495. 30.05.2024 [PERSON] звернулася до ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» з заявою про страхове відшкодування. 27.08.2024 ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 160000 грн. відповідно до полісу № 218227880. 27.08.2024 ПрАТ «СК «УНІКА» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 567654,07 грн. відповідно до Договору №093012/4444/0070495. Таким чином, сукупний розмір страхового відшкодування, сплаченого ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» здійснила на користь [PERSON] складає 727654,07 грн. Розмір страхового відшкодування розрахований Страховиком на підставі Звіту № 40385. Однак, із вказаним розміром страхового відшкодування позивач не погоджується та вважає його необґрунтовано заниженим. Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку № 4481 від 05.09.2024 встановлено, що вартість матеріального збитку без ПДВ автомобіля «BMW 520і», д.н.з. [NUMBER] , складає 961151,97 грн. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позов подано неуповноваженою особою з перевищенням повноважень, наданих позивачу довірителем згідно довіреності, а [PERSON] не є належним позивачем у справі про стягнення недоплаченого страхового відшкодування на користь власника транспортного засобу BMW 520I д.н.з. [NUMBER] . ПрАТ «СК «УНІКА», виконано свої зобов`язання за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у повному обсязі. Також страхову справу було врегульовано в межах Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власника наземного транспорту. Загальний розмір страхового відшкодування за Договором комплексного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №093012/4444/0070495, сплаченого позивачу, становить 727654,07 грн. З цих підстав відповідач вважає, що свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а позовні вимоги щодо стягнення недоплаченого страхового відшкодування не підлягають задоволенню. Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив те, що [PERSON] наділений всіма необхідними повноваженнями. Відсутні будь-які підстави вважати, що позивач є неуповноваженою особою, а позовну заяву подано представником з перевищенням повноважень. Між позивачем та відповідачем не було узгоджено розмір страхового відшкодування, тому відсутні підстави стверджувати, що позивач погоджується з розміром завданого збитку, який було вирахувано відповідачем. Саме тому, разом з позовною заявою до суду подано клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи. Усунути суперечності двох звітів доцільно шляхом призначення та проведення судової автотоварознавчої експертизи, яка зніме всі питання щодо переліку пошкоджень та розміру завданого збитку. Позивач подав до суду клопотання про збільшення позовних вимог, в якому зазначив, що висновком експерта від 30.04.2025 № 2504/24-54, за результатами проведення судової авто-товарознавчої експертизи у цивільній справі № 761/44145/24, підтверджено факт неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків. Враховуючи вищевикладене, на підставі проведеної у даній справі судової автотоварознавчої експертизи збільшив позовні вимоги, а саме просить стягнути з відповідача - ПрАТ «СК «УНІКА» на користь позивача - [PERSON] суму недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 278653,51 грн. Відповідач подав до суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що на сторінці 16 Висновку зазначено, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 925923,84 грн. Крім того, експертом розраховано втрату товарної вартості (ВТВ) транспортного засобу, яка становить 80383,84 грн, та зроблено висновок, що матеріальний збиток складається з вартості відновлювального ремонту та суми втрати товарної вартості. Водночас, відповідач зазначає, що втрата товарної вартості не входить до складу страхового відшкодування та не підлягає оплаті Страховиком. Отже, з урахуванням вже сплачених відповідачем коштів в розмірі 727654,07, різниця між вартістю відновлювального ремонту ТЗ згідно Висновка 925 923,84 грн становить 198269,77 грн, але аж ніяк не 278653,51 грн. В судовому засіданні, яке відбулось 03.12.2025, представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. В судове засідання, яке відбулось 03.12.2025, представник відповідача не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 03.12.2023 між [PERSON] та ПрАТ «СК «УНІКА» було укладено Договір комплексного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту № 093012/4444/0070495. Даний договір включає в себе Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 218227880. Предметом страхування за Полісом є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу Renault 19, д.н.з. [NUMBER] . Страхова сума за шкоду, заподіяну майну - 160000 грн., франшиза нуль гривень. Договір комплексного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №093012/4444/0070495 включає в себе умови і щодо добровільного страхування цивільної відповідальності. Згідно п.8.2. Поліса, загальний ліміт відповідальності в частині добровільної цивільної відповідальності, 1 500 000,00 гривень, при цьому: П. 8.2.1. Субліміт за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю третіх осіб, 50 000,00 грн. П. 8.2.2. Субліміт за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, 1 450 000,00 грн. Шкода, заподіяна життю, здоров`ю, майну третьої особи в результаті настання Страхового випадку в частині ДЦВ підлягає відшкодуванню тільки в тому розмірі, який перевищує ліміти відповідальності на одного потерпілого, передбачені ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням п. 2.3 Умов Договору. 20.05.2024 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, під керуванням [PERSON] , а також транспортного засобу BMW 520I, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до Постанови Деснянського районного суду м. Києва від 17.06.24 по справі №754/8216/24 [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу. [PERSON] є власником транспортного засобу «BMW 520i», д.н.з. [NUMBER] , який було пошкоджено внаслідок ДТП 20.05.2024, водієм транспортного засобу «Renault, д.н.з. [NUMBER] , цивільно-правова відповідальність якого, на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» згідно поліса №218227880 та договору добровільного страхування №093012/4444/0070495. [PERSON] уповноважила [PERSON] бути її представником з питань продажу вказаного автомобіля, йому надано право, зокрема, подавати заяви, отримувати гроші, бути представником в судових органах, подавати позовні заяви, представляти інтереси в страхових компаніях, розписувати та виконувати всі необхідні дії, пов`язані з довіреністю. Відповідно до висновку експерта від 30.04.2025 № 2504/24-54: вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу "BMW 520i" д.н.з. [NUMBER] внаслідок його пошкодження в ДТП, яка відбулась 20.05.2024, станом на 20.05.2024, без врахування суми податку на додану вартість, з урахуванням втрати товарної вартості, складала 1006307,58 грн (один мільйон шість тисяч триста сім грн 58 коп). Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків може бути, серед іншого, завдання шкоди (збитків). Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Стаття 1166 Цивільного кодексу України встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Так, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Підставою для застосування такого виду майнової відповідальності, як відшкодування шкоди, є сукупність таких чотирьох елементів, які входять до складу правопорушення: - протиправна поведінка особи; - настання шкоди; - причинний зв`язок між такою протиправною поведінкою і настанням шкоди; - вина завдавача шкоди. Відповідно до частини 2 статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, законом встановлено презумпцію вини заподіювача шкоди. Вина підтверджена постановою суду, а тому наявним є такий елемент складу цивільного правопорушення, як вина. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників Згідно п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до п. 69 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 92 Закону України «Про страхування» страховик за договором страхування зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором або законом строк. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 102 Закону України «Про страхування» здійснення страхової виплати проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених договором страхування) і рішення страховика про визнання випадку страховим та здійснення страхової виплати (страхового акта). У разі визнання випадку страховим страховик здійснює страхову виплату страхувальнику (іншій особі, визначеній договором страхування або законодавством) відповідно доумов договору страхування або законодавства. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Вирішуючи питання про надання одному доказу перед іншим, суд звертає увагу на те, що висновок судової експертизи з огляду на те, що експерти попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, має перевагу порівняно з наявними у справі звітами спеціалістів-оцінювачів та рахунками. Судом враховується висновок експерта від 30.04.2025 № 2504/24-54, згідно з яким: вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу "BMW 520i" д.н.з. [NUMBER] внаслідок його пошкодження в ДТП, яка відбулась 20.05.2024, станом на 20.05.2024, без врахування суми податку на додану вартість, з урахуванням втрати товарної вартості, складала 1006307,58 грн. При цьому, на сторінці 16 Висновку зазначено, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 925923,84 грн. Крім того, експертом розраховано втрату товарної вартості (ВТВ) транспортного засобу, яка становить 80383,84 грн, та зроблено висновок, що матеріальний збиток складається з вартості відновлювального ремонту та суми втрати товарної вартості. Водночас, відповідно до п. 5.2.8 Договору добровільного страхування цивільної відповідальності Страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду/вартості транспортного засобу потерпілого. Згідно з п. 12.8 Договору у разі пошкодження транспортного засобу потерпілої особи Страховиком відшкодовуються лише витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом ТЗ, з урахуванням експлуатаційного зносу, розрахованого відповідно до чинних нормативних документів. Отже, втрата товарної вартості не входить до складу страхового відшкодування та не підлягає оплаті Страховиком. Збитки, пов`язані з втратою товарної вартості, за загальним правилом можуть відшкодовуватися винуватцем ДТП, оскільки вони є реальними збитками потерпілого, що перевищують вартість відновлювального ремонту. Отже, з урахуванням вже сплачених відповідачем коштів в розмірі 727654,07 грн, різниця між вартістю відновлювального ремонту ТЗ згідно Висновка (925923,84 грн) становить 198269,77 грн. Відтак, вимоги позивача до відповідача в частині стягнення несплаченої частини страхового відшкодування підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 198269,77 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з: судовий збір у розмірі 1661 (одна тисяча шістсот шістдесят одна) грн 34 коп, витрати на правничу допомогу у розмірі 7115 (сім тисяч сто п`ятнадцять) грн 00 коп, витрати на проведення судової авто-товарознавчої експертизи у розмірі 10560 (десять тисяч п`ятсот шістдесят) грн 65 коп, пропорційно до суми задоволених позовних вимог 71,15%. Щодо права звернення позивача із позовом, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Під час розгляду справи виникло питання повноважень позивача [PERSON] на отримання страхового відшкодування від ПрАТ "СК "УНІКА" в інтересах [PERSON] , яка є власником пошкодженого транспортного засобу. Позивачами можуть виступати фізичні та юридичні особи, яким завдано матеріальної шкоди, зокрема власники та володільці майна, а також фізичні особи, яким завдано моральної шкоди. Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння. Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує. Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини. Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20), згідно з довіреністю, виданої 04 лютого 2014 року (терміном до 04 лютого 2024 року), посвідченою приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Кізюн Т. А. та зареєстрованою в реєстрі за № 91, [PERSON] уповноважив позивача розпоряджатись належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] транспортним засобом марки ВАЗ (модель - 11183; рік випуску - 2007; обЄм двигуна - 1596; кузов - [NUMBER] ) з реєстраційним номером [NUMBER] (далі - транспортний засіб) та наділив іншими повноваженнями щодо транспортного засобу, про що вказав у довіреності. З огляду на вказане [PERSON] як власник транспортного засобу передав позивачу наведене вище свідоцтво. Також, відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 200/21325/15-ц, згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Встановивши, що майну, яким правомірно володіє позивач, з вини відповідача завдано шкоди, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову і відшкодування цієї шкоди за рахунок відповідача. Судом встановлено, що [PERSON] , на підставі довіреності від 28.09.2024 зареєстрованою в реєстрі за № 2505, уповноважила [PERSON] бути її представником, подавати від її імені заяви, отримувати належні їй гроші, грошові відшкодування в страхових компаніях, виконувати інші дії, тощо. Отже, матеріалами справи підтверджується право [PERSON] на подання позовної заяви про стягнення страхового відшкодування та відшкодування шкоди, отримання відповідних відшкодувань.

Outcome: partial