Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

16.12.2024 сторона позивача звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОК «ЖБК «Мрія Миколаїв 3» грошові кошти у сумі 636308,00 грн., з яких 377885,00 грн. основна сума, 214550,37 грн. інфляційні втрати, 43872,63 грн. 3,0 % річних. Позов обґрунтовано тим, що 13.11.2020 між сторонами укладено договір про внесення пайових внесків № 42.04.05.04, на виконання якого нею за період з 18.11.2020 по 16.02.2022 було сплачено 377885,00 грн. в рахунок пайових внесків. Натомість за умовами договору відповідач мав побудувати гараж площею 25,1 м?, який повинен був бути готовим та зданим в експлуатацію відповідачем в ІV кварталі 2022. Однак, відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав, у встановлені в договору строки гараж не побудував, документи для оформлення права власності не передав. Замість цього, позивач отримала лист від ОК «ЖБК «Мрія Миколаїв» з проектом нового договору, де зокрема зазначено про необхідність доплати пайового внеску через початок війни в Україні та зміною курсу долара. Посилаючись на вказані обставини та неналежне виконання умов договору відповідачем, позивачка просила суд про задоволення позову. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2024 зазначена вище позовна заява надійшла в провадження судді Кузьменко В.В. Ухвалою суду від 23.12.2024 по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.04.2025 провадження у справі закрито на підставі ч. 2 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 09.07.2025 скасовано ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.04.2025 про закриття провадження по справі та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою суду 01.08.2025 суддею Кузьменко В.В. задоволено самовідвід від розгляду справи. За протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2025 зазначена цивільна справа заява надійшла в провадження судді Лагода А.А. Ухвалою суду від 05.08.2025 по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. 16.09.2025 до суду від представника відповідача адвоката Романишина М.М. надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві зазначено, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, в частині стягнення 377 885 грн., з підстав викладених у зустрічній позовній заяві, а в іншій частині задоволенню не підлягає через безпідставність позовних вимог. Відповідач визнає порушення договірних зобов`язань, пов`язує таке порушення із тим, що 24.02.2024 почалась війна України з рф, у зв`язку з чим указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено режим воєнного стану, який пролонговано та який, діє на даний час, указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 65/2022 від 24.02.2022 в Україні оголошено загальну мобілізацію, який пролонговано та який, діє на даний час, з 24.02.2022 по 10.11.2022 тривали безпосередні бойові дії на території міста Миколаїв та його передмістя, з лютого 2022 по травень 2024 виріс індекс споживних цін на 32,4 %, відбулась девальвація (знецінення) національної валюти гривні відносно основної резервної валюти долара США на 38% з 29,2549 гривень за 1 долар (курс НБУ станом на 24.02.2022) до 40,4542 гривень за 1 долар (курс НБУ станом на 01.07.2024). Вказані обставини, виникли поза волею сторін, та не могли бути передбаченні сторонами договору на час його укладання, як наслідок відбулось істотне подорожчання будівельних матеріалів, будівельного обладнання, транспортних та енергетичних витрат, а також зменшення можливості залучення працівників в сфері будівництва через мобілізацію, внутрішню та зовнішню міграцію. Враховуючи, що з моменту укладення договору відбулась істотна зміна обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, відповідач запропонував позивачу змінити істотні умови договору, а саме: збільшити розмір грошового пайового внеску, що уможливило б закінчення будівництва об`єкту, та відповідно виконання зобов`язань відповідача перед позивачем. Пропозиція відповідача позивачу надіслана листом вих. № 239 від 08.07.2024, разом із проектом додаткового договору № 1 до договору від 08.07.2024. Проте, позивач не прийняв пропозицію відповідача, а звернувся до суду із вказаним позовом, але без вимоги щодо розірвання договору. За таких обставини, відповідач, вважає за доцільне розірвати договір в судовому порядку, на підставі ст. 652 ЦКУ, оскільки відбулась істотна зміна обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору. Війна між Україною та рф, є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), згідно листа Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022. Відповідач не несе відповідальності за невиконання договірних зобов`язань з огляду на війну. Сума пайового внеску може бути повернута позивачу, у розмірі 377 885 грн., як виконане однією із сторін у припиненому зобов`язанні (ст. 1212 ЦКУ), тому відповідач не заперечує проти стягнення вказаної суми коштів із зазначених підстав. Щодо стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних, вважаю такі вимоги безпідставними, оскільки правовою підставою їх пред`явлення є ст. 625 ЦКУ, яка стосується виключно "грошових" зобов`язань, а не майнових зобов`язань у не грошовій формі, яким по суті є зобов`язання Відповідача перед Позивачем згідно п. 4.2.5. договору, яке (зобов`язання) полягає у своєчасному завершенні будівництва та передачі об`єкту нерухомого майна (гаражу), тому відповідач заперечує проти стягнення вказаних сум коштів. 16.09.2025 до суду від представника відповідача адвоката Романишина М.М. надійшла зустрічна позовна заява з вимогою розірвати договір про внесення пайових внесків № 42.04.05.04 від 13.11.2020, укладений між [PERSON] та Обслуговуючим кооперативом "Житлово-будівельний кооператив "Мрія Миколаїв 3". Позов обґрунтовано тим, що невиконання зобов`язань по договору виникли поза волею сторін і пов`язані з війною, з моменту укладення договору відбулась істотна зміна обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору. Запропонована пропозиція позивача за зустрічним позовом щодо внесення змін до договору залишились без задоволення з боку [PERSON] . Позивач, вважає за доцільне розірвати договір в судовому порядку, на підставі ст. 652 ЦКУ, за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, тобто війна з рф не розпочнеться, зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися, зрозуміло, що забудовник не може припинити війну між Україною та рф, виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору, як вже зазначалось індекс споживних цін істотно виріс, попит на житло в місті Миколаїв також знизився, що не дозволяє залучати кошти нових інвесторів для будівництва, відбулась мобілізація будівельників, за таких обставин закінчити будівництво при існуючому рівні залучених коштів неможливо, із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона, ризик виконання обов`язку щодо будівництва несе позивач, як забудовник. Війна між Україною та рф, є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), згідно листа Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022. Ухвалою суду від 17.09.2025 прийнято зустрічний позов, об`єднано в одне провадження з первісним позовом. 26.09.2025 до суду від позивача [PERSON] надійшов відзив на зустрічну позовну заяву. У відзиві позивач підтверджує договірні відносини між сторонами і виконання з свого боку умови договору від 13.11.2020 та наголошує, що на теперішній час гараж мав бути готовий щонайменше на 80-85% але цього не було зроблено, дія непереборної сили звільняє від відповідальності за прострочення, але не від обов`язку повернути отримані кошти. Позивач після отримання від відповідача пропозицію укласти додатковий договір звернулась листом з вимогою надати інформацію про стан будівництва але запит залишився без відповіді. Позивач вважає договір було істотно порушено відповідачем за первісним позовом, що підтверджується ст.ст.610, 611, 651 ЦК України. З огляду на втрату можливості позивачу користуватись власними коштами вимога про стягнення 3% річних та інфляції є правомірною. Відповідач не завершив будівництво гаражу, не повернув кошти, що є істотним порушенням договору, що відповідно до ст.651 ЦК України є підставою для його розірвання. З огляду на викладене вище позивач у відзиві просить суд у задоволенні зустрічної заяви відмовити повністю, первісний позов задовольнити, розірвати договір, судові витрати стягнути з відповідача за первісним позовом. 16.10.2025 до суду від позивача надійшла заява про відшкодування судових витрат, а саме 6056,00грн. судового збору та 11000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу. Як доказ понесення зазначених витрат позивач надала копії квитанцій від 03.12.2024, від 07.05.2025, договору про надання правничої допомоги №Ю13 від 11.12.2024 з квитанціями від 11.12.2024, від 11.12.2024, від 25.03.2025, від 24.04.2025, від 08.05.2025, від 16.09.2025, від 08.10.2025. 22.10.2025 до суду від представника відповідача ОК «ЖБК «Мрія Миколаїв 3» Романишина М.М. надійшла заява про стягнення понесених судових витрат з проханням долучити до матеріалів справи копію акту наданих послуг №43858357-2-20250307-1 від 07.03.2025, детальний опис робіт від 22.10.2025, договір про надання правничої допомоги №43858357-2 від 14.01.2025, платіжну інструкцію №349 від 07.03.2025 та врахувати їх при вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами у справі. Ухвалою суду від 27.11.2025 закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті. Сторона позивача за первісним позовом позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу за відсутністю представника на підставі наявних доказів, що додані до позову. Представник відповідача за первісним позовом в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, заперечує проти позову, зустрічний позов підтримує. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Щодо позовних вимог за первісним позовом. Судом встановлено, що 13.11.2020 між Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Мрія Миколаїв 3» та [PERSON] укладено договір про внесення пайових внесків №42.04.05.04 (далі договір). Умови договору передбачають терміни: кооператив Обслуговуючий Кооператив «Житлоово будівельний кооператив «Мрія Миколаїв 3», член ЖБК член або асоційований член Обслуговуючого Кооперативу «Житлоово будівельний кооператив «Мрія Миколаїв 3», пайовик фізична особа, яка здійснює придбання гаражу шляхом участі у статутній діяльності кооперативу через укладання договору пойової участі та внесення паю з метою будівництва будинку; гараж нежитлове приміщення з певною площею і характеристиками, вказаними в додатку до цього договору, яке отримує у власність пайовик після введення будинку в експлуатацію. Право власності пайовика на гараж виникає в порядку, визначеному цивільним законодавством України. До оформлення права власності пайовика на гараж, пайовик не має права розпоряджатися гаражом як власністю. Майнове право на гараж може бути предметом іпотеки, будинок багатоповерховий житловий будинок з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями за адресою: [ADDRESS] , довідка про обсяг пайової участі документ, який видає кооператив пайовику за його письмовим запитом, про терміни і суми грошових коштів, які надійшли від пайовика на рахунок кооперативу відповідно до цього договору, акт прийому передачі гаража двосторонній письмовий документ, що засвідчує факт повного виконання обов`язків сторін за цим договором, управитель об`єднання співвласників житла або житлово-експлуатаційна організація. Згідно з п.1.1 договору, відповідно до письмової заяви про вступ до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Мрія Миколаїв 3» від 13.11.2020, статуту до ОК «ЖБК «Мрія Миколаїв 3», кооператив приймає пайовика в асоційовані члени, та до пайової участі у будівництві будинку. Пайовик зобов`язаний взяти участь в реалізації статутних цілей і завдань кооперативу шляхом прийняття на себе частки фактичних витрат по будівництву житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , а кооператив зобов`язується здійснити будівництво будинку, та після здачі будинку в експлуатацію, передати пайовику закріплений за ним гараж, за умови виконання пайовиком зобов`язань за даним договором. Розмір паю, вказаний в п.2.1 є остаточним (за винятком зміни розміру паю у відповідності до 2.5) і включає витрати кооперативу на будівництво будинку, оплату виконаних робіт і виконання всіх необхідних дій для завершення будівництва будинку і здачі його в експлуатацію. Згідно з п.1.2 договору пайовик уповноважує кооператив проводити наступні дії: реалізовувати статутні цілі і завдання відповідно до статуту кооперативу, здійснити будівництво будинку, направити пай на фінансування будівництва будинку, оплату виконаних робіт і виконання всіх необхідних дій для завершення будівництва будинку і здачі його в експлуатацію. Відповідно до п.1.3 договору характеристика гаража погоджується сторонами в специфікації гаража (додаток №1 до договору). Пайовик в порядку і на умовах, передбачених цим договором, вносить пай в розмірі повного розрахунку за проектну площу, в сумі 376500,00грн. в т.ч. ПДВ (п.2.1 договору). Відповідно до п.2.2 договору внесення паю здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок кооперативу в порядку, передбаченому календарним графіком внесення пайових внесків (додаток №2). У випадку, коли за цим договором передбачається повернення паю (частини паю) пайовику, розмір паю який повертається, визначається розміром фактично внесеного паю на момент повернення. При цьому, в разі внесення паю в грошовій формі, кооператив повертає пай в грошовій формі, в разі внесення паю в натуральній формі, пай повертається лише в натуральній формі. Відповідно до положень п.2.5 договору у випадку, коли загальна площа реально збудованого об`єкта інвестування менша загальної площі за проектом, кооператив зобов`язується повернути різницю внесених коштів або за письмовим бажанням пайовика направити дані кошти для задоволення статутних цілей кооперативу. Договір передбачає умови про дострокове виконання пайовиком своїх зобов`язань по внесенню паю та передачі прав третім особам, відмовитися від внесення паю (Р.3 договору). Згідно пп.3.1.4 п.3.1 договору пайовик має право за письмовим запитом отримати від кооперативу довідку про обсяг пайової участі. Відповідно до пп.3.2.3 п.3.2 договору кооператив має право направити суму паю на фінансування будівництва будинку, оплату виконаних робіт/послуг і виконання всіх необхідних дій для організації будівництва будинку і здачі його в експлуатацію, а також на реалізацію статутних цілей і завдань кооперативу. За положеннями пп.3.2.5 п.3.2 договору кооператив має право подовжити термін закінчення будівництва будинку та здачі в експлуатацію, якщо таке подовження викликано обставинами, що не залежать від кооперативу (обставини форс-мажору, відсутність фінансування, несприятливі погодні умови). За положеннями пп.3.2.6 п.3.2 договору в разі не підписання пайовиком акту приймання-передачі протягом 30 днів після отримання листа-запрошення кооператив має право реалізувати гараж, з поверненням пайовику внесеного ним паю протягом 30 днів, після реалізації об`єкта інвестування. За положенням пп.4.2.1 п.4.2 договору кооператив зобов`язаний організувати будівництво будинку. Згідно пп.4.2.3 п.4.2 договору кооператив зобов`язаний на вимогу пайовика надавати інформацію, що стосується термінів будівництва будинку. Кооператив зобов`язаний направити суму паю на фінансування будівництва будинку, оплату виконаних робіт і виконання всіх необхідних дій для завершення будівництва будинку і здачі його в експлуатацію (пп.4.2.4 п.4.2 договору). Відповідно до пп.4.2.5 п.4.2 договору кооператив зобов`язаний організувати будівництво будинку до кінця четвертого кварталу 2020 і передати гараж пайовику в 30 денний строк з моменту здачі будинку в експлуатацію. Орієнтовний строк закінчення будівництва четвертий квартал 2022. Кооператив має право в односторонньому порядку змінити строк будівництва, а також в односторонньому порядку змінити термін прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва на строк до трьох місяців, і це не буде вважатися порушення умов договору. Строк закінчення будівництва може бути перенесений забудовником у випадках несприятливих погодних умов, які за будівельними та технологічними нормами перешкоджають здійсненню будівельних робіт, настання форс-мажорних обставин. Розділ 6 договору визначає обставини непереборної сили в т.ч. війну і військові дії та у випадку їх настання термін дії договору і всі його істотні терміни переносяться на термін дії форс-мажорних обставин. Сторона, яка не може виконати умов цього договору, повинна повідомити про це у письмовій формі іншій стороні впродовж 10 календарних днів з моменту виникнення вищезазначених форс-мажорних обставин (п.6.4 договору). Договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним (п.7.1 договору). Сторони можуть розірвати цей договір достроково на умовах, передбачених цим договором і чинним законодавством України за взаємною згодою сторін (п.7.2 договору). Додаток №1 від 13.11.2020 до договору №42.04.05.04 від 13.11.2020 містить специфікацію гаража із зазначенням місцезнаходження по вул. Маршала Василевського, 42 у м. Миколаєві, номер секції 4, номер гаража 4, загальна проектна площа 25,1кв.м., поверх 1, стіни цементна штукатурка, гаражні ворота ролетна система та план. Додаток №2 від 13.11.2020 до договору №42.04.05.04 від 13.11.2020 передбачає календарний графік внесення пайових внесків: 13.11.2020 200000,00грн., 13.12.2020 14708,00грн., 13.01.2021 14708,00грн., 13.02.2021 14708,00грн., 13.03.2021 14708,00грн., 13.04.2021 14708,00грн., 13.05.2021 14708,00грн., 13.06.2021 14708,00грн.. 13.07.2021 14708,00грн., 13.08.2021 14708,00грн., 13.09.2021 14708,00грн., 13.10.2021 14708,00грн., 13.11.2021 14708,00грн. (всього 376496грн.) та перерахування внесків пайовиком в національній валюті України на поточний рахунок кооперативу. З наданих квитанцій судом встановлено, що позивачем сплачено в рахунок договору: 18.11.2020 200000,00грн., 18.11.2020 500,00грн., 14.12.202 20100,00грн., 13.01.2021 15075,00грн., 15.02.2021 20100,00грн., 15.03.2021 20100,00грн., 13.04.2021 20100,00грн., 17.05.2021 20100,00грн., 15.06.2021 20100,00грн., 15.07.2021 20100,00грн., 16.08.2021 20100,00грн., 16.02.2022 1510,00грн., а всього 377885,00грн. 08.07.2024 відповідач направив позивачу листа №239 разом з додатковим договором №1 від 08.07.2024 до договору №42.04.05.04 від 13.11.2020 в якому запропонував позивачу внести зміни до основного договору, з огляду на воєнний стан, знецінення національної валюти і як наслідок подорожчання будівельних матеріалів. Запропоновані зміни стосувались строку закінчення будівництва, збільшення пайового внеску до 627500,00грн. та його оплати до 30.08.2024, перегляд суми пайового внеску при зміні курсу долару США, заміни первісного кооперативу на новий кооператив - Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Мрія Миколаїв 4». 05.08.2024 позивач звернулась до відповідача з заявою в якій просила надати фото та відео фіксацію добудованого об`єкта гаражу, фінансовий звіт за її внесками, розрахунки витрат на об`єкт гараж. Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначаються Законом України «Про кооперацію. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про кооперацію» кооператив - це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Пай - майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки. Пайовий фонд - це фонд, що формується з пайових внесків членів кооперативу і є одним із джерел формування майна кооперативу, розмір якого може змінюватися. Статтею 10 Закону України «Про кооперацію» встановлено, що членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу. У відповідності до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про кооперацію» у кооперативі допускається асоційоване членство для осіб, які визнають його статут та внесли пай. Асоційований член кооперативу - це фізична чи юридична особа, яка внесла пайовий внесок і користується правом дорадчого голосу в кооперативі. При ліквідації кооперативу асоційований член кооперативу має переважне порівняно з членами кооперативу право на одержання паю (ч. 2 ст. 14 Закону України «Про кооперацію» ). Згідно з положеннями ст. 12 цього Закону України основними правами члена кооперативу є: участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; одержання кооперативних виплат та виплат на паї; одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 21 Закону України «Про кооперацію» пай кожного члена кооперативу формується за рахунок разового внеску або часток протягом певного періоду. Майнові внески оцінюються у грошовій формі. Розмір паю члена кооперативу залежить від фактичного його внеску до пайового фонду. Паї, в тому числі резервного і спеціального фондів, є персоніфікованими і у сумі визначають загальну частку кожного члена кооперативу у майні кооперативу. Строк та інші умови одержання членом кооперативу своєї загальної частки встановлюються статутом кооперативу, при цьому строк одержання зазначеної частки не може перевищувати двох років, а відлік його розпочинається з 1 січня року, що настає з моменту виходу або виключення з кооперативу. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст.626 ЦК України). Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту( ч.1 ст.527 ЦК України). У відповідності до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). У відповідності до положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно вимог статті 625\~ЦК України відповідач, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (ч.1 ст.617 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Предметом спору в цій справі є відповідальність відповідача за несвоєчасне невиконання зобов`язань по спірному договору, що зобов`язує суд спочатку встановити факт виконання зобов`язань по договору сторонами та порушення його умов з боку однієї із сторін та настання відповідних наслідків за умовами договору, законодавства України. Сторона відповідача за первісним позовом не спростувала не виконання зобов`язань за спірним договором з боку позивача, матеріалами справи підтверджується внесення позивачем обумовленої суми паю на рахунок відповідача. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Вирішуючи цивільний спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити. Судом встановлено та не заперечується відповідачем порушення зобов`язання за договором. На теперішній час позивач позбавлений можливості користуватись своєю власністю та враховуючи заявлений відповідачем зустрічний позов (позиція наведена нижче), вимоги щодо стягнення 377885,00грн. підлягають задоволенню. Щодо заявлених вимог про стягнення інфляції в сумі 214550,37грн. (за період з 18.11.2020 по 31.04.2024) та 3% річних в сумі 43872,63грн. (за період з 18.11.2020 по 10.12.2024) суд виходить з наступного. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України). Суд виходить з положень п.4.2.5 договору та констатує, що прострочення по договору з боку відповідача виникло з 01.04.2023 (строк закінчення будівництва 2022 та одностороння зміна строку будівництва). Так, за період з 01.04.2023 по 31.04.2024 інфляція складає 12962,00грн., а 3% річних за період з 01.04.2023 по 10.12.2024 складає 19227,33грн., що підлягають стягненню з відповідача. Щодо зустрічних позовних вимог ОК «ЖБК «Мрія Миколаїв 3» суд виходить з наступного. ОК «ЖБК «Мрія Миколаїв 3» в зустрічній позовній заяві просить суд розірвати договір про внесення пайових внесків № 42.04.05.04 від 13.11.2020 на підставі ст. 652 ЦК України і пов`язує це з початком збройної агресії рф, введенням воєнного стану, мобілізацією, бойовими діями, збільшення індексу споживчих цін, девальвацією гривні на 38% з підтвердженням порушення зобов`язань по договору. У чч.\~1,\~2\~ст.\~652 ЦК України\~передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Застосування ст.\~652 ЦК України\~не пов`язане з порушенням договору іншою стороною. Ця стаття може застосовуватись лише в тому разі, коли сторона отримує належне виконання за договором. Отже, закон пов`язує можливість розірвання договору одночасно з наявністю істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, та з наявністю чотирьох умов, визначених ч.\~2\~ст.\~652 ЦК України, при істотній зміні обставин, з яких сторони виходили, укладаючи договір. Поняття "істотна зміна обставин" є оціночним. Критерії визначення цього поняття закріплені в абз. 2 ч.\~1\~ст.\~652 ЦК України, яка встановлює, що зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. За відсутності істотної зміни обставин, тобто за незначної зміни обставин або за виникнення ускладнень у виконанні, які сторони могли розумно передбачити, договір відповідно до положень ст.\~652 ЦК України\~не підлягає розірванню як за згодою сторін, так і за рішенням суду. Укладаючи договір, сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей, проте під час виконання договору можуть виникати обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін. При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, за яких він буде виконуватися. Інтереси сторін можуть порушуватися будь-якою зміною обставин, що виникає під час виконання договору, проте лише істотна зміна обставин визнається підставою для пред`явлення вимоги про розірвання договору. Отже, за загальним правилом у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути розірваний за згодою сторін, що відповідає свободі договору. При цьому можливість розірвання договору може бути обмежена, а саме у випадку, коли інше передбачено договором або випливає із суті зобов`язання. Водночас договір у разі істотної зміни обставин може бути розірваним не лише за згодою сторін, а й на підставі рішення суду, зокрема, у разі відсутності згоди іншої сторони, яка отримала вимогу/пропозицію про розірвання договору, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились. У такому разі суд при вирішенні питання на предмет можливості задоволення вимоги заінтересованої сторони має встановити факт зміни істотної обставини за наявності одночасно чотирьох умов, визначених ч.\~2\~ст.\~652 ЦК України, при істотній зміні обставин. Застосування ст.\~652 ЦК України\~є відображенням у договірних правовідносинах справедливості, добросовісності, розумності як загальних засад цивільного судочинства з огляду на ті обставини, що на стабільність договірних відносин можуть вплинути непередбачувані фактори, що істотно порушують баланс інтересів сторін та суттєво знижують очікуваний результат для кожної зі сторін договору. Існування одночасно чотирьох умов, що відповідно до ч.\~2\~ст.\~652 ЦК України\~є необхідними для встановлення ускладнень у виконанні, достатніх для розірвання договору, вимагає з`ясування змісту кожної окремо взятої умови. Так, першою умовою є умова про те, що в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане. Відповідно до цієї умови події, що нібито викликали ускладнення у виконанні договору і які можна назвати "істотною зміною обставин", повинні мати місце або стати відомими заінтересованій стороні після укладення договору. Названа умова є відсутньою якщо буде встановлено, що заінтересована у розірванні договору сторона знала про ці події і могла взяти їх до уваги в момент укладення договору, а не легковажно ігнорувати їх. Легковажно проігноровані події, які й створили ускладнення, або іншими словами "істотну зміну обставин", роблять неможливим для сторони, яка заінтересована розірвати договір, покладатися на ускладнення. Друга умова - це умова про те, що зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення за всієї турботливості та обачності, які від неї вимагалися. Зазначена умова, з одного боку, вказує на характер причин, які зумовили зміну обставин, з іншого - передбачає оцінку поведінки заінтересованої сторони: чи могла вона усунути зазначені причини. Згідно з вимогами добросовісності виконання зобов`язань кожна зі сторін договору повинна вживати заходів щодо досягнення мети зобов`язання; вчиняти дії, направлені на полегшення виконання зобов`язання та уникати вчинення дій, які можуть обтяжити виконання зобов`язанням чи взагалі унеможливити його; не допускати порушення прав іншої сторони тощо. Тобто сторони мають докладати усіх зусиль для належного виконання договірного зобов`язання. Для відповідного обґрунтування вказаної умови суду необхідно належним чином проаналізувати умови укладеного сторонами договору та встановити належним чином обставини, які свідчили б про те, що сторона договору дійсно не може усунути обставин, які для неї істотно змінилися. Третьою необхідною умовою є умова, що виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Для встановлення цієї умови слід довести порушення еквівалентності у відносинах сторін. Майнові інтереси сторін мають перебувати в збалансованому стані. Виконання договору за істотної зміни обставин може призвести до порушення цього балансу. При цьому фактор порушення співвідношення майнових інтересів сторін виступає не як суб`єктивний, а як об`єктивний критерій, фіксація якого здійснюється на підставі не стільки оцінки самими сторонами договору балансу своїх інтересів, скільки комплексного аналізу судом питання адекватності такої оцінки в умовах, що склалися. Четвертою необхідною умовою є умова про те, що із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Випадки ускладнення у виконанні договору не можуть мати місця, якщо потерпіла сторона прийняла на себе ризик зміни обставин. Прийняття на себе ризику зміни обставин не обов`язково повинно бути прямо відображено у договорі, такий висновок може випливати із самого характеру та змісту зобов`язання. Саме позивач при зверненні до суду з вимогами про розірвання договору насамперед повинен довести факт наявності передбачених чинним законодавством підстав для його розірвання. Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ч.\~1\~ст.\~3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Суб`єкт господарювання, здійснюючи господарську діяльність, приймає як сприятливі наслідки такої господарської діяльності, так і несприятливі, а тому, підписуючи договір, має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій. При цьому повномасштабна агресія, розпочата 24.02.2022, безпосередньо вплинула на можливість суб`єктів господарської діяльності здійснювати свою підприємницьку діяльність. Водночас стосовно різних видів діяльності цей вплив мав різний ефект та інтенсивність. За встановлених вище обставин, з метою дотримання балансу інтересів сторін, принципу справедливості, задоволення первісного позову, суд констатує про наявність умов, необхідних для застосування ст.652 ЦК України, а тому зустрічний позов підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Первісний позов заявлено на суму 636308,00 грн., а задоволено 410074,33грн., тобто на 64,44% (410074 х 100 % /636308). За таких обставин з відповідача за первісним позовом на користь позивача слід стягнути 3902,48 грн. судового збору (6056 х 64,44%/100%). Зустрічний позов задоволено повністю, а тому на користь позивача за зустрічним позовом з відповідача слід стягнути 2422,40 грн. судового збору. За п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Так, у матеріалах справи міститься за первісним позовом: копія договору про надання правничої допомоги №Ю13 від 11.12.2025, квитанції від 11.12.2024, від 25.03.2025, від 24.04.2025, від 08.05.2025, від 16.09.2025, від 08.10.2025 на загальну суму 11000,00грн. Також, у матеріалах справи міститься за зустрічним позовом: копія акту наданих послуг від 07.03.2025 на суму 20000,00 грн., детальний опис робіт від 22.10.2025, договір про надання правничої допомоги №43858357-2 від 14.01.2025, платіжна інструкція №349 від 07.03.2025 на суму 20000,00грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у рішенні в справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. На ці ж обставини та критерії посилається Верховний Суд у справі № 756/2114/17 від 13 лютого 2019 року, зменшивши розмір судових витрат, зважаючи на те, що заявлений розмір був неспівмірний зі складністю справи. Враховуючи предмет позову, складність та обсяг самої справи, співмірність складності справи із наданими адвокатами послуг, витраченого представниками часу, відсутністю клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача 7000,00 грн. правової допомоги та стягнення з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача 7000,00 грн. правової допомоги. На підставі викладеного та

Outcome: partial