Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Позивачи [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовними вимогами до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, штрафних санкцій та моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначили, що 19.12.2021 року на перехресті вул. С. Нігояна та вул. Мічуріна у м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода(ДТП) за участю транспортного засобу «HONDA» CR-V, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ПрАТ «СТ «ВУСО» згідно поліса ОСЦПВВНТЗ № 206656490 та транспортного засобу «HONDA ACCORD», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Вина [PERSON] підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.01.2022 року по справі 205/45/22. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль «HONDA» CR-V, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належав [PERSON] та завдано матеріальні збитки. 21.12.2022 року [PERSON] звернувся до відповідача ПрАТ «СТ «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування, надав пакет документів та повідомив про ДТП. В цей-же день [PERSON] направив запрошення відповідачу ПрАТ «СК`ВУСО» на проведення незалежної експертизи на предмет розміру заподіяної матеріальної шкоди автомобілю HONDA CR-V, державний реєстраційний номер [NUMBER] .29.12.2021 року було проведено обстеження вказаного транспортного засобу експертом Дроздовим Ю.В. 02.02.2022 року відповідачу було направлено лист з проханням не здійснювати відшкодування оціненої шкоди без висновку експерта Дроздова Ю.В., який буде виготовлено та направлено до відповідача. Не зважаючи на направлену заяву, відповідач ПрАТ «СТ «ВУСО» здійснив страхову виплату у розмірі 8232,41 гривня. На початку лютого 2022 року судовим експертом Дроздовим Ю.В. виконано висновок № 5501/22 від 08.02.2022 року, згідно якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу HONDA CR-V, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належав [PERSON] який належав [PERSON] , складає 47907, 46 гривень. Копію вказаного висновку було направлено до страхової компанії відповідача. На запит адвоката страхова компанія направила звіт № 78-D/10/83 від 13.05.2022 року, згідно якого вартість відновлюваного ремонту з врахуванням зносу склала 17312,32 гривні. У травні 2022 року страховою компанією відповідачем здійснено страхову виплату у розмірі 6766, 19 гривень, а всього станом на 01.09.2022 року виплачено 14 998, 60 гривень, без згоди позивача на розмір страхового відшкодування, з яким він не згодний. Страхова компанія не відповіла на запити адвоката щодо не врахування висновку № 5501/22 від 08.02.2022 року судового експерта [PERSON] , який особисто оглянув пошкоджений транспортний засіб, робив відповідні заміри та фотографії. Вважає даний висновок належним та допустимим доказом та страхова компанія повинна виплатити йому страхове відшкодування саме з суми, визначеної [PERSON] . Недоплачена сума страхового відшкодування складає 31908, 86 гривень, яку просить стягнути з відповідача ПрАТ «СТ «ВУСО» на користь [PERSON] , а також 3554, 48 гривень інфляційні витрати, 6958,75 грв -пені, 529, 77 грв три проценти річних. Крім того, просить стягнути з [PERSON] 1000 гривень франшизи, 111, 39 гривень інфляційні витрати, 218, 08 гривень -пені, 16,16 гривень три проценти річних. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , кожен окремо, просять стягнути солідарно з відповідачів моральну шкоду по 20000 гривень кожному із позивачів, обґрунтовуючи її тим, що [PERSON] у листопаді 2021 року вирішив продати транспортний засіб [PERSON] та дав йому вказаний автомобіль у тимчасове користування для опробування, так як мав намір придбати більш новий, але вказаний транспортний засіб попав в ДТП, був пошкоджений, його вартість різко впала, що потребувало значних матеріальних та моральних витрат, це вдарило по його моральному стані. Автомобіль він не зміг продати, він був не відремонтований і покупець відмовився його купувати. Він постійно перебував у нервовому стані через пошкодження свого майна. [PERSON] він мав намір придбати у [PERSON] автомобіль HONDA CR-V, державний реєстраційний номер [NUMBER] , при опробування вказаного автомобіль попав в ДТП. Автомобіль втратив товарний вигляд та він відмовився від його придбання. В той же час він вимушений був продати свій автомобіль для ремонту пошкодженого автомобіля, так як страхова компанія не доплатила значний розмір коштів, а своїх грошей для відновлення автомобіля йому не вистачало. Таким чином він зазнав моральних страждань, так як не мав можливості користуватися транспортним засобом, що обмежило його комфортне життя та членів його родини та тягне за собою додаткові витрати на пересування та перевезення. 14.11.2022 року ухвалою суду прийнято до розгляду та відкрито провадження за позовом позовом [PERSON] , [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних, франшизи та моральної шкоди. Представник відповідача ПрАТ «СК`ВУСО» - Сокіл Д.В. позовні вимоги не визнала, надала відзив на позовну заяву, в якій не заперечуючи обставини дорожньо-транспортної пригоди за участю [PERSON] та [PERSON] , настання страхового випадку та необхідність виплати страхового відшкодування потерпілому [PERSON] з боку страхової компанії зазначила, що відповідно до вимог п.22.1 ст. 22 Закону № 1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик, в межах страхових сум , визначених у полісі, відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну в наслідок ДТП, третім особам. А відповідно до п. 34.2 ст.34 вказаного Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення страховик зобов`язаний направити свого представника на місце настання страхового випадку або місце знаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Тобто цей обов`язок покладено саме на страхову компанію, тому вимоги позивача не проводити оцінку та виплату страхового відшкодування до отримання висновку експерта суперечать вищенаведеним нормам права. Крім того, нормами Закону № 1961-ІV передбачено, якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, то потерпілий сам може обрати експерта для визначення розміру шкоди, а страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи і цей випадок є виключним. Також зазначила, що відповідно до п.34.4 ст. 34 вказаного Закону для встановлення розміру збитків залучаються працівники страхової компанії. Сума страхового відшкодування зменшується на суму франшизи, яка в даному випадку складає 1000 гривень, а також зменшується на 20% ПДВ . Таким чином, сума страхового відшкодування наступна: 17260,32 1261,72 грв ПДВ( на запасні частини та матеріали)-1000 гривень франшиза. Франшиза та сума фізичного зносу на запчастини стягується з винної особи. Таким чином, на рахунок позивача [PERSON] було сплачено 14 998,60 гривень двома платежами. Не погоджується з позовними вимогами про стягнення визначеного експертом [PERSON] вартості відновлюваного ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин на дату ДТП 44401, 51 грв, без врахування ПДВ. Обов`язок щодо сплати ПДВ виникає при наданні фактичних послуг з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ та надані підтверджуючі документи. В матеріалах справи докази проведення ремонту пошкодженого автомобіля у платника ПДВ відсутні. Страхова компанія не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості автомобіля. Страхова компанія, в разі встановлення за результатами експертизи, виплати не в повному обсязі страхового відшкодування, зобов`язана відшкодувати штрафні санкції. Крім того вважає, що вимоги про стягнення моральної шкоди зі страхової компанії не обґрунтовані на законі, так як для даних правовідносин застосовуються вимоги Закону № 196-ІV, який передбачає відшкодування такої шкоди фізичній особі, яка зазначила ушкодження здоров`я під час ДТП та розмір такої шкоди складає 5% від суми страхового відшкодування, отже вимоги про стягнення зі страхової компанії моральної шкоди на користь позивачів є необґрунтованою на законі. Крім того, жодним нормативним актом не передбачена виплата моральної шкоди не власнику транспортного засобу. Просить відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. В судовому засіданні представник позивачів надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та додаткових письмових поясненнях. Просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги щодо стягнення з нього 1000 гривень франшизи та штрафних санкцій визнав в повному обсязі, не заперечував, що повинен відшкодувати вказану суму власнику транспортного засобу. Заперечував проти солідарного стягнення з нього та страхової компанії моральної шкоди в розмірі 20000 гривень [PERSON] та [PERSON] , так як вважає таку вимогу не обґрунтованій на законі. Також заперечував проти стягнення з нього правових витрат, вважаючи їх завищеними. Представник відповідача ПрАТ «СК`ВУСО» - Сокіл Д.В. направила до суду додаткові письмові заперечення проти стягнення солідарно моральної шкоди зі страхової компанії та [PERSON] зазначила, що солідарний обов`язок виникає тільки у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Діюче законодавство не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування моральної шкоди. Також, після отримання висновку експерта № 8458/24-54 від 03.03.2025 року, надала додаткові пояснення, згідно яких позовні вимоги [PERSON] були визнані страховою компанією на загальну суму 7 741,22 гривні, а саме виходячи з вартості відновлюваного ремонту, згідно висновку експерта, розмір якого складає 21 660,37 гривень, страховою компанією було сплачено 14998,60 гривень та за відрахуванням 1000 гривень франшизи. Крім того, відповідачем визнаються і нараховані на суму 5661,77 гривні штрафні санкції за період з 22.03.2022 року по 10.10.2022 року у розмірі 2 079, 45 гривень, а саме: інфляційне збільшення 750, 25 гривень, три відсотки річних 94,47 гривень, пеня 1234, 73 гривні. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступних висновків. Частиною 1 статті 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Одними з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини або завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Стаття 1187 ЦК України відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, яка пов`язана з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Відповідно до ст. 1 Закону України від 7 березня 1996 року №85/96-ВР «Про страхування» (далі - Закон №85/96-ВР) страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ч. 1 ст. 979 ЦК України). Як передбачено ч. 1 ст. 985 ЦК України, страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) регулюються Законом №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі Закон № 196-ІV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. В силу ст. 3 Закону №1961-ІV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону №1961-ІV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом 22.1 статті 22 Закону №1961-ІV визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до положень ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (далі Закон №1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Пунктом 33.3 ст. 33 Закону передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Згідно п.п. 34.2, 34.3, 34.4 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Відповідно до п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону встановлено, що страховик,

Outcome: partial