Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

У вересні 2025 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] в якому просив визнати за ним право власності на частку квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13.04.2005 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Під час шлюбу ними було у спільну власність квартиру [ADDRESS] . Вказана квартира ними була набута у власність на підставі договору купівлі-продажу, який був посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т.В., а право власності на підставі вказаного договору було зареєстровано лише за відповідачкою [PERSON] 02.05.2025 року укладений з відповідачкою шлюб був розірваний за рішенням суду. Після розірвання шлюбу між ними не досягнуто згоди щодо поділу спільного майна, і відповідачка не визнає його права на вказану квартиру. Зазначив, що оскільки вказана квартира була набути ними у шлюбі за спільні кошти, а отже є їх спільною власністю. За таких обставин, посилаючись на рівність часток у спільному майні подружжя, просив визнати за ним право власності на частку у вказаній квартирі. У поданому відповідачкою [PERSON] відзиві, остання поданий позивачем [PERSON] позов визнала у повному обсязі, не заперечувала проти його задоволення та визнання за позивачем права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Зазначила, що дійсно у період перебування у шлюбі з позивачем ними, за спільні кошти подружжя, було набуто у спільну власність квартиру [ADDRESS] . За таких обставин визнала, що спірне майно є їх з позивачем спільною власністю подружжя та не оспорювала рівність часток у праві власності на таке майно. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представник позивача подав клопотання, в якому позов підтримав у повному обсязі та просив справу розглянути за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилася. Подала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності. Відповідно до частин 3 та 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Приписами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Зважаючи на те, що відповідачка позов визнала у повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення, про що зазначила у поданому відзиві, і таке визнання позову не суперечить вимогам закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти від відповідача визнання позову та ухвалити рішення про його задоволення. Оскільки відповідачкою був визнаний позов у повному обсязі, про що до початку розгляду справи по суті подана відповідна письмова заява, відповідно до положень ст.142 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 50% від сплаченої ним суми судового збору а подання даного позову, а саме у розмірі 2473,86 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved