Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог 03 листопада 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю (надалі ТОВ «Юніт Капітал») звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованості за кредитним договором №00-10041469 від 11.11.2024 у розмірі 11486,40 грн, в т.ч. 7200 грн - заборгованість по тілу кредиту; 4286,40 грн - заборгованість за відсотками. Також просить стягнути з відповідача судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. Позов мотивований тим, що 11 листопада 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Макс кредит» (надалі ТОВ «Макс кредит) та [PERSON] уклали кредитний договір № 00-10041469 у формі електронного документа на суму 7200 грн, погодивши усі істотні умови договору. Відповідач підписала договір електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора 88530. На виконання умов договору ТОВ «Макс кредит» перерахувало на платіжну карту позичальника грошові кошти в повному обсязі. 14 травня 2025 року між ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №14052025-МК/ЮнітКапітал, за умовами якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за цим кредитним договором. Станом на день подання позову заборгованість за кредитним договором не погашена. За наведених обставин, просить стягнути з відповідача [PERSON] на їхню користь вказану суму заборгованості. Представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» адвокат Хлопкова М.С. у позовній заяві просила розгляд справи здійснювати за відсутності сторони позивача, і у випадку неявки в судове засідання відповідача у визначені судом дату та час, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Доводи та заперечення відповідача. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду повідомлялась за зареєстрованим місцем проживання, на адресу суду повернуте поштове відправлення з відміткою ВПЗ «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач вважається повідомленою про дату судового засідання, в судове засідання не з`явилася, відзив на позов не подала. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 04.11.2025 суд відкрив спрощене позовне провадження, задовольнив клопотання представника позивача про витребування доказів та витребував у АТ «УніверсалБанк» банківську інформацію, призначив справу до судового розгляду по суті на 04.12.2025. 03.12.2025 до суду надійшла відповідь АТ «УніверсалБанк» на виконання ухвали суду від 04.11.2025. 04.12.2025 сторони до суду не з`явилися. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, без оформлення окремого документа. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин 11 листопада 2024 року ТОВ «Макс кредит» та відповідач [PERSON] уклали договір кредитної лінії № 00-10041469. Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 88530, відправленого 11 листопада 2024 року о 20 год. 05 хв. на номер телефону [NUMBER] відповідача, що підтверджується даними довідки про ідентифікацію. Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 договору ТОВ «Макс кредит» зобов`язався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії на суму 6000 грн на строк 360 календарних днів, а відповідач зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію, а також виконувати інші обов`язки, передбачені договором. Позичальник взяла на себе зобов`язання повернути суму кредиту в останній день строку кредитування 06 листопада 2025 року та періодично сплачувати проценти за користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії, що передбачено п. 1.4 договору. Згідно п. 1.5.1 договору, стандартна процента ставка складає 0,94% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується в межах строку дії кредитної лінії. Пунктом 1.6 договору, кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту в розмірі 20% від суми кредиту, що складає 1200 грн., яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.5 цього Договору. Пунктом 2.10 договору передбачено, що кредитодавець зобов`язаний надати кредит 11 листопада 2024 року, сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 6000 грн на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки). Вказані умови договору також відображені в паспорті споживчого кредиту. Відповідно до підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів та переліку позичальників з даними про транзакції, 11 листопада 2024 року відповідачу [PERSON] перераховано на платіжну картку 6000 грн. Згідно відповіді АТ «УніверсалБанк» за вих, №БТ/Е-19471 від 29.11.2025, наданої на виконання ухвали суду від 04.11.2025, на ім`я [PERSON] банком емітовано картку № [NUMBER] , на яку у період з 11.11.2024 по 16.11.2024 було зарахування коштів в сумі 6000 грн. Номер телефону [NUMBER] є фінансовим номером телефону за вищевказаним картковим рахунком та знаходиться в анкетних даних [PERSON] . Згідно розрахунку ТОВ «Макс кредит» заборгованість [PERSON] за кредитним договором №00-10041469 від 11.11.2025 станом на 14.05.2025 складає 11486,40 грн, в тому числі: 6000,00 грн тіло кредиту, 4286,40 грн заборгованість за відсотками, 1200 грн. сума заборгованості за нарахованими комісіями, 3000 грн. штрафні санкції. Вказане підтверджується даними виписки з особового рахунку за кредитним договором №00-9935508 від 29.08.2025. 14 травня 2025 року між ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 14052025-МК/ЮнітКапітал, за яким ТОВ «Юніт Капітал» отримало права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до п.2.2. договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Згідно реєстру боржників із кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «Макс кредит» до договору факторингу № 14052025-МК/ЮнітКапітал від 14 травня 2025 року, у даному реєстрі вказана [PERSON] та зазначений загальний розмір заборгованості по кредиту - 11486,40 грн. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією кредитного договору №00-10041469 від 11.11.2024 з паспортом споживчого кредиту та графіком платежів; правилами надання коштів у позику; копією договору факторингу №14052025-МК/ЮнітКапітал від 14.05.2025 з додатками; копією інформаційної довідки; копією довідки про ідентифікацію, розрахунком заборгованості за кредитним договором, випискою з особового рахунку за кредитним договором №00-10041469 від 11.11.2025, підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів з додатками та іншими доказами у справі. Норми права, які застосував суд Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банка бо інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною другою статті 530 ЦК України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. За змістом частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч.1ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Відповідно до ч. 1 ст.1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові від 28 березня 2018 року Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок про те, що відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Висновки суду ТОВ «Макс кредит» та відповідач уклали кредитний договір в електронній формі. Відповідач підписала договір за допомогою електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора, який був надісланий кредитодавцем на її номер телефону. Відповідач отримала кредит в сумі 6000 грн, що надійшов на її платіжну картку. У договорі сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов, а саме: домовилися щодо розміру кредитних коштів отриманих відповідачем у позику, щодо строку повернення кредитних коштів, щодо розміру процентної ставки за користування кредитними коштами, щодо штрафу за невиконання умов договору. У зв`язку з невиконанням відповідачем [PERSON] зобов`язань по кредитному договору утворилась заборгованість розмірі 11486,40 грн. Суд враховує, що розрахунок заборгованості відповідач не оспорила, доказів погашення кредитної заборгованості первісному боржнику та позивачу відповідач суду не надала. Позивач довів факт передачі права вимоги до відповідача відповідно до договору факторингу, а тому позивач є належною стороною. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 11486,40 грн Розподіл судових витрат Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивач сплатив судовий збір в сумі 2422,40 грн, який слід стягнути з відповідача. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі N 927/237/20). Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Правову допомогу позивачу у справі надавало Адвокатське бюро «Соломко та партнери» на підставі договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025 та додаткової угоди № 25770875225 до договору про надання правничої допомоги. Згідно з актом прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2025 (даний акт є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025) позивачу надані послуги, що включають складання позовної заяви, вивчення матеріалів справи, підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором, підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника на загальну суму 7000 грн. З огляду на розумну необхідність судових витрат для цієї справи, те, що представник позивача участі у судовому засіданні не приймав, з урахуванням критеріїв справедливості та співмірності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

Outcome: approved