Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

У квітні 2025 року позивачка [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокатка Назаренко Я. В. звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 1-2). В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 лютого 2024 року розірвано. У подружжя в даному шлюбі народилась донька [PERSON] , [INFO] , яку позивачка забезпечує самостійно, допомагають її батьки. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча зобов`язаний це робити Відтак, [PERSON] просить стягувати щомісячно з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частин усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною 18 років. У зв`язку із значними витратами позивачка не має можливості повністю забезпечити всі потреби доньки, а тому звертається до суду з позовом про стягнення аліментів. Ухвалою судді від 02 травня 2025 року відкрито провадження у справі № 607/8559/25; постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 12). 29 травня 2025 року судом зареєстровано відзив представника відповідача [PERSON] - адвоката Череватого П. М., у якому він заперечив щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі. Сторона відповідача покликається на те, що позивачка не надала будь-яких належних та достовірних доказів на підтвердження того, що спільна донька сторін фактично проживає з нею на постійній основі, як і не надала доказів її матеріального утримання. Долучена до позовної заяви довідка від 06 березня 2024 року не є належним та достовірним доказом у цій справі, оскільки відомості у ній зазначені самою позивачкою станом на 06 березня 2024 року, а не на час звернення до суду, на підставі невідомого та не наданого суду акту опитування сусідів. Згідно пояснень відповідача, його дочка [PERSON] здебільшого проживає разом з ним і перебуває на його утриманні, що буде підтверджено доказами, долученими до зустрічної позовної заяви (а.с. 24-26). 03 червня 2025 року [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Череватий П. М. звернувся до суду із зустрічним позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання зустрічної позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 40). В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначено, що після розірвання шлюбу донька [PERSON] почергово проживає з батьком та матір`ю. На даний час дитина фактично проживає з [PERSON] та перебуває на його матеріальному утриманні, а [PERSON] ухиляється від належного матеріального утримання своєї дочки. Факт утримання дочки відповідачем-позивачем підтверджується фотографіями, відеозаписами, фіскальними чеками про покупку дочці одягу та іграшок, платіжними інструкціями про оплату гуртків, письмовими свідченнями та довідками. 27 травня 2025 року судом зареєстровано відзив на зустрічну позовну заяву представника позивача за первісним позовом [PERSON] , у якому вона заперечує щодо задоволення зустрічних позовних вимог у повному обсязі. На обґрунтування відзиву вказує, що [PERSON] не надав підтверджуючих документів, що спільна донька сторін проживає з батьком більшу частину часу (а.с. 55-56). Ухвалою суду, постановленою в судовому засідання 14 липня 2025 року без оформлення окремого документу, прийнято зустрічний позов до спільного розгляду разом із первісним позовом (а.с. 80-82). Позивачка-відповідачка [PERSON] та її представник - адвокатка Назаренко Я. В. у судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримували, просили задовольнити. Позивачка додатково пояснювала, що [PERSON] можливо і несе витрати на утримання їх спільної дочки, але вона їх не бачить, в основному матеріальне забезпечення дочки лежить на [PERSON] , а тому проти задоволення зустрічного позову сторона позивача заперечує. Дитина перебуває з батьками по різному, більше мешкає разом із позивачкою. Влітку [PERSON] разом із сім`єю проживає на «Львівських дачах», а взимку на [ADDRESS] . Батько бере недостатню матеріальну участь в утриманні дочки, що і стало причиною звернення до суду. Відповідач-позивач [PERSON] та його представник - адвокат Череватий П. М. у судовому засіданні зустрічний позов підтримали, прочили задовольнити. [PERSON] пояснював, що забезпечує дитину матеріально, дочка [PERSON] проживає з ним в тій же мірі, що і з [PERSON] . Дитину відповідача забирає на «Львівських дачах, вона може тиждень і бльше проживати разом із ним, він її возить у школу, забирає зі школи, відвідує разом із дочкою гуртки, оплачує їх, проводить дозвілля. Сторона відповідача-позивача просить відмовити [PERSON] у звадоволенні позову про стягнення аліментів, оскільки доказів ухилення батька від обов`язку матеріально утримувати свою дочку не має. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , суду пояснила, що є матір`ю [PERSON] та бабусею дівчинки. [PERSON] проживає з мамою і татом, навіть більше з [PERSON] , до якого дуже тягнеться. Свідок 2 рази в місяць їздить у Тернопіль, на вул. Довженка, де проживає син. Під час цих візитів дівчинка майже завжди присутня у житлі, їй там облаштовано всі умови. Онука [PERSON] приїздить і до баби та діда, її привозить батько. [PERSON] працює, чи дає гроші на утримання свідку не відомо, але однозначно матеріально дитину забезпечує. Останній раз свідок бачила внучку 2 тижні назад. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що є батьком [PERSON] та дідусем дівчинки. [PERSON] зараз проживає з татом, який турбується про неї оплачує танцювальні гуртки, вони разом проводити час в цирку, аквапарку. [PERSON] з онукою [PERSON] також приїздить до батьків, де дитина гарно проводить час. Було таке, що онука не могла зв`язатися з батьком, мама її побила, щоб дитина на спілкувалася з [PERSON] , а тому дитина просила телефон у вчительки чи дівчинки, щоб зателефонувати до тата. [PERSON] проживає в [ADDRESS] , онука [PERSON] дуже часто там перебуває, навіть більше аніж з мамою. [PERSON] працює, виготовляє плити і пам`ятники. Чи дає син гроші колишній невістці свідок не знає, однак матеріально дочку [PERSON] забезпечує. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , суду пояснила, що є цивільною дружиною [PERSON] , з вересня 2024 року проживає з ним однією сім`єю за адресою [ADDRESS] . Разом з ними проживають двоє дітей свідка та донька [PERSON] [PERSON] . [PERSON] купляє донці речі, вони часто організовують спільні поїздки. [PERSON] забирає і відвозить дитину за попередньою домовленістю. Останній раз свідок бачила [PERSON] зранку, вона перебуває у батька, де дитина майже завжди мешкає. [PERSON] займається виготовленням пам`ятників, на думку свідка його щомісячні витрати на дитину становлять 15 000,00 грн. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , суду пояснила, що [PERSON] є племінницею свідка, вона шила костюм дитині на танці, тканину і потрібні дочці речі придбавала мама. Дівчинку [PERSON] свідок бачить не часто, більше дізнається про неї зі слів [PERSON] . Свідку не відомо про те, чи працює [PERSON] і про його матеріальну участь в утриманні дочки. З середини весни [PERSON] з сім`єю живе у передмісті Тернополя, де свідок двічі перебувала, щоб провідати дітей, а до того часу племінниця проживала в [ADDRESS] . На час візитів свідка [PERSON] перебувала з мамою, але зі слів племінниці [PERSON] свідку відомо, що дитина перебуває і з батьком. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що є чоловіком [PERSON] . Донька його дружини [PERSON] проживає разом з ними в [ADDRESS] , особисто він відвозить дівчинку до школи і забирає її. Матеріальні витрати на утримання дитини несе саме [PERSON] . Батько інколи забирає доньку, один, два рази в місяць, на три дні, тиждень. Приблизно 20% часу дитина проводить з батьком, а решту з матір`ю. За фактом конфлікт між свідком та [PERSON] зареєстроване кримінальне провадження. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , суду пояснила, що дружить з позивачкою [PERSON] . Донька [PERSON] постійно перебуває з матір`ю, свідок бачила це, коли перебувала на «Львівських дачах». Про участь батька в матеріальному утриманні дитини, свідку нічого невідомо, чи він працює вона не знає. Свідку відомо, що декілька разів [PERSON] забирав дитину. Коли [PERSON] з сім`єю переїхали на «дачі» свідок не пригадує, але вони часто повертаються на квартиру, що по [ADDRESS] , а тому коли свідок підписувала довідку, то дитина перебувала у цьому житлі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , суду пояснила, що є рідною сестрою [PERSON] та хрещеною мамою [PERSON] . Дитина проживає з матір`ю, яка забезпечує дитину всім необхідним, купує одяг, сплачує гуртки, дбає про здоров`я дитини. Коли матір перебувала за кордоном, [PERSON] проживала у свідка. Донька сторін також перебуває у батька, однак його матеріального вкладу в утримання дочки свідок не бачила. З початку весни 2025 року сестра свідка з дочкою переїхали проживати на «Львівські дачі». Хто проживає на вул. Просвіти свідку не відомо. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 2014 року, який розірвано рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 26 лютого 2024 року (а.с. 6-7). Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06 вересня 2016 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, у цьому шлюбі народилася [PERSON] , [INFO] , батьки [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). 15 жовтня 2024 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 15 жовтня 2024 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 50). [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , з 21 жовтня 2024 року, що підтверджується Витягом з реєстру Тернопільської територіальної громади № 2025/003092248 від 05 березня 2023 року (а.с. 4). Згідно довідки ОСББ «Просвіти 6» № 28 від 06 березня 2024 року та № 28 від 30 травня 2025 року, які складено головою правління Варшавською І. І., [PERSON] проживає без реєстрації за адресою [ADDRESS] (а.с. 8, 57). [PERSON] орендує квартиру [ADDRESS] , що стверджується угодою про оренду приміщення від 19 лютого 2025 року (а.с. 48-49). Згідно довідки № 230 від 03 червня 2025 року, [PERSON] навчається у 3-В класі Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №16 ім. В. Левицького Тернопільської міської ради Тернопільської області (а.с. 68). Також [PERSON] відвідує приватну танцювальну студію, що вбачається із довідки від 20 травня 2025 року (а.с. 46) та студію англійської мови (а.с. 47). Зі змісту цієї інформації слідує, що обоє батьків здійснюють оплату за заняття доньки. Також практичним психологом Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №16 ім. В. Левицького Тернопільської міської ради Тернопільської області Іванюк Т. М. 04 червня 2025 року оформлено результати психологічного обстеження [PERSON] , [INFO] , де зазначено, що дитина має різнобічні інтереси: танці, дизайн, математика, вона культурна, вихована. Для дівчинки є травматичною ситуація розлучення батьків, неузгодженість у виховних впливах з боку батька та мами (а.с. 69). До матеріалів справи [PERSON] додані квитанції та чеки зі змісту яких слідує, що матір несе витрати на одяг, навчання, медичні послуги, подорожі доньки (а.с. 58, 60, 62, 63, 66, 67, 70). Також [PERSON] додані до зустрічного позову квитанції та фіскальні чеки, зі змісту яких вбачається, що батько також несе витрати на утримання доньки: придбавав одяг, взуття, предмети для гри та розвитку дитини, оплачував заняття з танців та англійської мови (а.с. 42-45). Поєднаний до матеріалів зустрічного позову диск, зміст якого був предметом огляду в судовому засіданні, містить фотографії та відео з побуту та відпочинку спільної доньки сторін [PERSON] разом із батьком. Дитина в гарному настрої, усміхнена, залюбки демонструє свої досягнення, які здобула у танцювальній студії. Про можливість забрати дочку [PERSON] домовлявся через месенджер, про що на диску є відповідна переписка (а.с. 51). За встановлених обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Охорона дитинства в Україні визначається як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з Закону України «Про охорону дитинства», а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, декларує, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Охорона дитинства в Україні визначається як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У частині третій статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Одним з основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, закріплене у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. У статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частиною третьою статті 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 цього Кодексу) за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 2 ст. 181 СК України). Частиною 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено, що у 2025 році прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Отож, наведені норми матеріального права визначають аліменти як одну із гарантій, яка забезпечує право дитини на належне утримання від батьків, та є способом захисту інтересів дитини. У виниклих правовідносинах суд беззаперечно встановив, що у колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON] у шлюбі народилася донька - [PERSON] , [INFO] , яка проживає як з матір`ю, так і з батьком. Дитина з невизначеною періодичністю мешкає у житлі кожного з батьків, що підтверджено показами свідків, а надані фото і відеоматеріали свідчать про те, що побут і дозвілля спільної дочки сторін [PERSON] разом із [PERSON] є в інтересах дитини, вона усміхнена, життєрадісна, гарно проводить час. Матір дитини [PERSON] також проводить побут і дозвілля з дочкою, вони разом їздили на відпочинок. Відтак, батьки [PERSON] беруть участь у житті дитини, матеріально забезпечують дочку [PERSON] всім необхідним, що вбачається з платіжних документів, які суд описав вище. Водночас саме неприязні стосунки, які склалися між сторонами, стали причиною їх звернення із позовами про стягнення аліментів, що не є виправданим способом захисту прав та інтересів дитини [PERSON] , адже батьки мають спільний обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, який несуть на час вирішення спору судом в мірі, яка є необхідною для життєдіяльності їх спільної дочки. За обставин викладених у первісному та зустрічному позові, оцінивши в сукупності матеріали справи та покази свідків, суд виснує, що [PERSON] та [PERSON] не довели ухилення кожного з них від виконання батьківського обов`язку в частині матеріального забезпечення спільної доньки [PERSON] , а тому суд доходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення первісного позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів.

Outcome: dismissed