Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" заявлено позов до [PERSON] про стягнення заборгованості. Короткий виклад позовних вимог Позов мотивований тим, що між ТОВ "Мілоан" та відповідачем укладено кредитний договір за умовами якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 10000 грн, які зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування кредитом. У порушення умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав та допустив заборгованість в загальному розмірі 34529,20 грн, з яких: 10000 грн - заборгованість за кредитом, 18379,20 грн - за відсотками, 1150 грн за комісією, по неустойці 5000 грн, які позивач, як особа, яка набула право вимоги, просить стягнути. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 10422,4 грн, з яких: 2422,40 - судовий збір, 8000 грн - витрати на професійну правничу допомогу. Рух справи Ухвалою суду від 02.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом), відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Позиція сторін Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлена завчасно і належним чином. За одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом 09.05.2024 відповідачем подано заяву на отримання кредиту (а.с. 12 зворот). 09.05.2024 між ТОВ " Мілоан" та відповідачем укладено електронний договір про споживчий кредит №101252684 (а.с. 6-11) (далі - Договір) за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 10000 грн строком 360 днів, із річною процентною ставкою - 511%, комісія за надання кредиту 1150 грн. (п.п. 1.1-1.5.3). Кредит наданий позичальнику безготівково на рахунок з використанням банківської картки (п. 2.1 Договору). Позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію та проценти за користування кредитом (п. 2.4.1 Договору). Сторони Договору узгодили графік платежів (а.с. 11-12). Договір було підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором (а.с. 13 зворот). Платіжним дорученням від 09.05.2024 підтверджено перерахування коштів у розмірі 10000 грн на банківський рахунок, вказаний відповідачем (а.с. 15). У період з 09.05.2024 по 24.09.2024 ТОВ «Мілоан» нараховані проценти (а.с. 15 зворот, 16). Розмір заборгованості станом на 20.08.2025 визначено позивачем на суму 34529,20 грн, з яких тіло кредиту 10000 грн, проценти 18379,20, комісія 1150 грн, неустойка 5000 грн (а.с. 17 зворот). 24.09.2024 між ТОВ "Мілоан" та позивачем укладено договір факторингу № 112-МЛ/Т за умовами якого позивач набув право вимоги до відповідача за Договором у розмірі 34529,20 грн, з яких: 10000 грн - тіло кредиту, 18379,20 грн - проценти за користування кредитом, 1150 грн комісія, неустойка 5000 грн (а.с. 18-29). Набуття позивачем права вимоги підтверджено витягом з Реєстру боржників, актом приймання-передачі від 24.09.2024 (а.с. 29 зворот). ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»» повідомлено відповідача про укладення договору факторингу (а.с. 30). Позивач скористався правом на правничу допомогу (а.с. 33-34). Позиція суду Щодо укладення Договору Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ст. 639 ЦК України). Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч.ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 зазначив, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України або ГК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Приймаючи до уваги те, що Договір підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію", він за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Щодо відступлення права вимоги Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Приймаючи до уваги те, що позивачем надано документи, які підтверджують відступлення права вимоги, суд доходить висновку, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача за Договором. Щодо розміру заборгованості За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин. Обґрунтовуючи розмір заборгованості за Договором позивач виходить з того, що відповідач не повернув кредит у розмірі 10000 грн, не сплатив проценти за користування кредитом у розмірі 18379,20 грн, комісію 1150 грн, а також неустойку 5000 грн. При цьому суд враховує, що згідно з п. 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак неустойка у розмірі 5000 грн не підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи встановлені обставини, зокрема те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за Договором не виконав та допустив заборгованість, суд доходить висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором у розмірі 29529,20 грн, з яких: 10000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 18379,20 грн - за нарахованими процентами; 1150 грн - комісія за надання кредиту. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1-6\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно із ч. 1, ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При визначенні розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача суд приймає до уваги правові висновки, висловлені Верховним Судом у постановах від 20.05.2020 у справі № 240/3888/19 та від 11.12.2019 у справі № 2040/6747/18, зокрема про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, усі понесені витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial