Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

27 березня 2024 року представник позивача за довіреністю Кудіна А.В. звернулася до суду в інтересах ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 березня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір Позика № 78492617. Вказаний договір був підписаний, шляхом використання електронного підпису позичальника, який був відтворений шляхом використання відповідного одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Згідно з п. 1 Договору позика, за цим Договором Позикодавць зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики. 14 червня 2021 року між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ « ФК «ЄАПБ» укладений Договір факторингу №14/06/21 у відповідності до положень якого ТОВ «1 ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» передало (відступило) за плату ТОВ « ФК «ЄАПБ» права вимоги, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» прийняло належні ТОВ «1 ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі до відповідача. Відповідно до реєстру боржників № 10 від 21 вересня 2023 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 27440 грн., з яких: 7000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20440 грн. - сума заборгованості за відсотками.; - 0 сума заборгованості за пенею. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] вказану заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики №7849617, укладеним з ТОВ «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», яка становить 27 440, 00 грн. та стягнути судові витрати, у виді сплаченого судового збору. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. На підставі ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 травня 2024 року за клопотанням представника відповідача з ТОВ «ФК «ЄАПБ» витребувані докази перерахування кредитних коштів відповідачу. На підставі ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 січня 2025 року за клопотанням представника позивача в особі ТОВ «ФК «ЄАПБ» з АТ «Універсал Банк» витребувані докази про наявність у [PERSON] відкритого карткового рахунку за вказаними реквізитами. Представник позивача ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» у судове засідання не з`явився, прохальна частина заяви про виконання ухвали містить прохання про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі та відмову у задоволення позовних вимог з огляду на те, що [PERSON] військовий та має право на звільнення від сплати відсотків за користування кредитом та нарахованої пені, відповідно до ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 14 березня 2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено Договір Позики №78492617, шляхом використання останнім, як клієнтом, електронного підпису (а.с. 5, 6). Відповідно до положень вказаного Договору: товариство зобов`язалося надати клієнту фінансовий кредит у розмірі 7000 грн., а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цих договором; кредит наданий строком на 30 днів, тобто до 13 квітня 2023 року, на власні потреби клієнта. Дата надання кредиту 14 березня 2023року; за користування кредитом клієнт сплачує товариству 90465, 53% річних від суми кредиту у розрахунку; кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Сторонами договору також обумовлено, що у випадку якщо клієнт не сплатив кредиту строк передбачений в п.1.2 Договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5% на добу) з першого дня користування кредитними коштами. Аналогічним чином сторонами наведеного вище Договору також було підписано: Додаток №1 до Договору про надання фінансового кредиту №78492617 від 14 березня 2023 (а.с. 7), з обчисленням загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Суд зважає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 634 ЦК України, передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Так, згідно із статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Таким чином, судом встановлено що, посилання на обставини укладення вищезазначеного Договору Позики № 78492617 в електронній формі, відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позивачем доведено, що відповідач ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції; надала відповідні данні для заповнення формуляра заяви (П.І.П, РНОКПП, місце проживання, телефон, данні паспорту та ін.) та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом України «Про електронну комерцію» погодилася з запропонованими умовами договору та підписала їх. На переконання суду, вказаний правочин є правомірним, адже в розумінні ст. 204 ЦК України його недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання даного Договору недійсним у суду відсутні, зустрічний позов стороною відповідача не заявлено. З метою підтвердження наявності у позивача в межах вищевказаного Договору про надання фінансового кредиту відповідного права вимоги до позичальника - відповідача по справі, до матеріалів справи додано наступні документи. Копія Договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021року (а.с. 8, 9), відповідно до умов якого вбачається, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», як фактор, зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», як клієнта, (ціна продажу) за плату, а ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», відступити ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржника відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржника стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами скріплений печатками Акт прийому передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», передало ТОВ «ФК» ЄАПБ» Реєстр Боржників № 10 кількістю 6170 (а.с. 12). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору Факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором позики №78492617 (а.с. 13). Заявлений розмір заборгованості у межах вказаного кредитного договору становить - 27440грн, з яких: 7000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 20440 грн. сума заборгованості за відсотками. Вказана сума заборгованості, також, значиться у відповідному розрахунку заборгованості, яка була нарахована за період з 21 вересня 2023 року по 29 лютого 2024 року (а.с. 14). Суд бере до уваги, що доказів на підтвердження того, що вищевказаний Договір факторингу, укладений між первісним кредитодавцем відповідача та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», скасовані, відповідачем не надано. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (ст. 514 ЦК України). Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За таких обставин, судом встановлено, що після укладення вищезазначеного договору відповідач [PERSON] допустив порушення відповідних боргових зобов`язань, доказів своєчасного та належного виконання умов договору не надав. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] , станом на 29 лютого 2024 року, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) складає 7000 грн. Суд зважає, що відповідачем розрахунок заборгованості за кредитним договором щодо тіла кредиту фактично визнаний та під сумнів не ставився, а тому, суд приходить до висновку, щодо наявності у відповідача [PERSON] , заборгованості перед позивачем за вказаним кредитним договором в сумі 7000 грн., а тому позовні вимоги банку в цій частині підлягають задоволенню. Щодо заявлених вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 20440 грн., слід зазначити наступне. Відповідно п. 1.2. вказаного Договору позики, Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 13 квітня 2023. Дата надання кредиту 14 березня 2023 року. Сторонами договору також обумовлено, що у випадку якщо клієнт не сплатив кредиту строк передбачений в п.1.2Договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5% на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою умовою договору (п. 2.3 Договору). Аналізуючи вказані вище положення Договору у сукупності з розрахунком заборгованості, наданий позивачем, суд констатує, що нарахування позивачем відсотків здійснювалося у період до 29 лютого 2024 року, тобто поза межами обумовленого сторонами шістнадцяти денного строку кредитування. Згідно з п 2.4. Договору позики, відсотки нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення на залишок позики. Разом з тим слід зауважити, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) вказала, що в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (пункт 54) та від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16 (пункт 6.19). Твердження про те, що проценти за «користування кредитом» нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України (п. 116 постанови від 05 квітня 2023 року). Велика Палата Верховного Суду у п. 141 вищезазначеної постанови від 05 квітня 2023 року з огляду на мотивувальну частину постанови від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 уточнила викладений у цій постанові висновок таким. У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Також Велика Палата Верховного Суду у п. 146 вищезазначеної постанови від 05 квітня 2023 року акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При оцінці доказів та оцінці аргументів суд також враховує положення ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та нечіткі або двозначні положення договору тлумачить на користь відповідача, як споживача послуг позивача. Таким чином, очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. За таких обставин надання позивачу, як кредитодавцю, можливості подальше нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України, поза межами строку кредитування вочевидь порушить баланс інтересів сторін, адже на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. При цьому суд зауважує, що у змісті позову та розрахунку заборгованості позивач ідентифікуючи відсотки за користування кредитом, не посилається саме на положення частини 2 статті 625 ЦК України та не вказує на те, що наявна у відповідача заборгованість за відсотками кваліфікується саме як окремий вид відповідальності. За таких обставин, у відповідності до умов Договору позики №78492617 від 14 березня 2023 року сума кредиту становила 7000 грн, процентна ставка за користування кредитом, у випадку неналежного виконання боргових зобов`язань, обумовлена у розмірі 2,5% щоденно, протягом строку кредитування 30 днів. Отже, загальний розмір нарахованих відсотків за вказаним Договором не може перевищувати 5250, 00грн. ((7000 х 2.5%) х 30). А тому, беручи до уваги відсутність у матеріалах справи доказів на повернення відповідачем заборгованості на корить первісного кредитора чи його правонаступника, заборгованість [PERSON] перед позивачем в частині непогашених відсотків становить 5250, 00грн., що також підлягає стягненню з відповідача. Щодо твердження відповідача в частині наявності у нього пільги у виді звільнення від нарахування відсотків за користування кредитом, в силу того, що є військовим на підставі ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Відповідачем на підтвердження своєї позиції до матеріалів справи долучено наступні документи: - копія посвідчення офіцера серії [NUMBER] , згідно з яким [PERSON] перебуває на військовій службі в ЗСУ (а.с.45, 47); - копія довідки № 685 від 19 квітня 2024 року ві1ськової частини [NUMBER] про перебування на службі з 2028 року (с.с.44). Аналізуючи вищевказані документи, суд приходить до переконання, що відповідачем не надано документального підтвердження того, що у період обумовленого договором 30 - денного строку нарахування відсотків, тобто у період з 14 березня 2023 року по 13 квітня 2023 року, він був військовослужбовцем, яки брав або бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів. У зв`язку з цим суд вважає, що правові підстави для звільнення відповідача від нарахування вищевказаних відсотків за користування кредитом -відсутні. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, а сума, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 12250, 00 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 3028 грн., який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 1351 грн. 79 коп. На підставі наведеного,

Outcome: partial