Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

В провадження суду надійшла позовна заява ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій позивач просить солідарно стягнути з відповідачів заборгованості за прострочення виконання зобов`язання в загальному розмірі 38220,20 грн та з [PERSON] штраф за невиконання умов договору застави щодо страхування предмету застави в розмірі 43890,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що між АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] , був укладений кредитний договір № 005/01/2014/364 від 16 cічня 2014 року відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати Відповідачеві грошові кошти на придбання автотранспортного засобу, а Відповідач зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені Кредитним договором. Умовами Кредитного договору передбачені наступні істотні умови кредитування: Сума кредиту 137 600,00 грн. (п. 1.1 Кредитного договору). Процентна ставка за користування кредитом 17,7 % річних. Строк кредитування: 16 січня 2014 року по 15 січня 2019 року (п. 1.3.1. Кредитного договору). У разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом сплачувати проценти за користування кредитом виходячи з процентної ставки 21,7% річних (п. 1.4.2. Кредитного договору). Процентна ставка за користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені цим Договором (прострочена заборгованість) залишається без змін та відповідає п.1.4.2 цього Договору. Згідно умов договору застави (транспортний засіб) від 16 січня 2014 року, укладеного одночасно з цим Договором між Банком та [PERSON] , у забезпечення виконання зобов`язань за цим Договором, Банком приймається в заставу автомобіль, який зазначено у п.1.2 цього Договору. (п. 2.1. Кредитного договору). Кредит забезпечується фінансовою порукою [PERSON] РНОКПП [NUMBER] (п. 2.3. Кредитного договору). Проценти за користування кредитними коштами нараховуються на суму строкової то простроченої заборгованості за кредитом з дотриманням умов п.3.6 цього Договору. Проценти за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені Договором, нараховуються на залишок простроченої заборгованості за кредитом, починаючи з дня зарахування кредиту на рахунок простроченої заборгованості до дня повного погашення простроченої заборгованості за кредитом (п. 3.5.2. Кредитного договору). Відповідно п. 3.6. Кредитного договору при розрахунку процентів застосовується метод «факт/факт», коли при розрахунку береться фактична кількість днів у місяці та у році (365 або 366 днів). В забезпечення зобов`язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] 16.01.2014 року укладено договір застави (транспортних засобів), за умовами якого банку в заставу передано автомобіль марки JAC, моделі S5, 2013 року випуску, колір білий, реєстраційний номер [NUMBER] , який належав заставодавцю на праві власності. Пунктом 3.3.4 вказаного договору застави встановлено обов`язок заставодавця на період дії договору застрахувати предмет застави на його повну вартість, надати банку копії договору страхування, а також документів що підтверджують сплату страхових платежів за цим договором. Також, для забезпечення зобов`язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] (надалі - ПОРУЧИТЕЛЬ) та [PERSON] був укладений договір поруки №005/01/2014/364/П від 16 січня 2014 р. (далі «Договір поруки») з наступними умовами: Відповідно п. 1.2. Договору ПОРУЧИТЕЛЬ несе солідарну відповідальність з ПОЗИЧАЛЬНИКОМ перед КРЕДИТОРОМ за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору. ПОРУЧИТЕЛЬ відповідає перед КРЕДИТОРОМ у тому ж обсязі, що і ПОЗИЧАЛЬНИК за повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами, комісії, неустойки, можливих штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання зобов`язань, передбачених кредитним договором. Банк виконав свої договірні зобов`язання за Кредитним договором, надавши Відповідачу кредитні кошти. Відповідачі припинили виконувати належним чином зобов`язання за Кредитним договором та не повертали кредитні кошти у визначених Кредитним договором строк . З метою захисту своїх порушених прав позивач звернувся із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором розрахованої станом на 13.12.2021 до Біловодського міськрайонного суду Луганської області. Заочним рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 13 грудня 2021 року (справа № 408/3690/19ц) за позовом АБ «УКРГАЗБАНК» до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором позов задоволено, солідарно стягнуто з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 140 890,85 грн та сплачений судовий збір. Водночас, вказане рішення боржниками не виконуються. Враховуючи викладені обставини та виходячи з суми заборгованості в розмірі 140 890,85 грн встановленої в рішенні суду, позивачем заявляються грошові вимоги до відповідачів в загальному розмірі 38 220,20 грн., з яких: - заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) з 08.04.2019 року по 23.02.2022р. (включно) 12 182,23 грн; - сума збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за період з 08.04.2019 року по 23.02.2022р. (включно) 26 037,97 грн; Також, враховуючи ненадання заставодавцем позивачу доказів виконання умов п.3.3.4 договору застави, позивачем заявляються грошові вимоги до [PERSON] , передбачені п.4.2. договору застави - штраф в розмірі 154 000,00 х (1,5+0,75х36)% = 43 890,00 гривень. Позивач просить суд солідарно стягнути з відповідачів заборгованості за прострочення виконання зобов`язання в загальному розмірі 38220,20 грн та з [PERSON] штраф за невиконання умов договору застави щодо страхування предмету застави в розмірі 43890,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, заяви про розгляд справи в його відсутність не надіслав. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник відповідача [PERSON] , надав суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що Позичальник проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Місто Свердловськ внесено в перелік міст, що перебувають в тимчасовій окупації з моменту початку АТО й по сьогоднішній день. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Крім цього згідно із постановою КМУ від 9 грудня 2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 30 червня 2023 р. на території України карантин. Відповідно до п. 15 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Абзацом 18 вказаного розділу зазначається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, враховуючи вищенаведене, вважають, що нарахування штрафу, процентів та інфляційних втрат за кредитним договором №005/01/2014/364 від 16.01.2014р. є неправомірним та заборонене чинним законодавством. Крім того кредитором при обчислені розміру штрафу було порушено дві вимоги закону: по-перше, сума обраховується не від суми кредиту, а від суми вартості предмета застави (що не є розміром зобов`язання), по-друге фактично за вимогами позивача штраф нараховується кожного місяця, що не є притаманним штрафам. Враховуючи вищевикладене представник відповідача Пунейко І.І., просить в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача Пунейко І.І., підтримав заперечення проти позовних вимог. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що згідно рішення Біловодського районного суд Луганської області від 13 грудня 2021 року по справі №408/3690/19-ц, що набрало законної сили 13.01.2022 року, 16 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON] , був укладений кредитний договір № 005/01/2014/364, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати відповідачеві грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору є: сума кредиту - 137600,00 грн., процентна ставка за користування кредитом 16,7% річних, за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 21,7% річних. Строк повернення кредитних коштів - до 15 січня 2019 року. В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] , був укладений договір поруки № 005/01/2014/364/П від 16 січня 2014 року, за умовами якого [PERSON] , зобов`язався у повному обсязі нести солідарну відповідальність перед Банком за виконання у повному обсязі позичальником зобов`язань по кредитному договору. Вказаним рішенням Біловодського районного суд Луганської області позовні вимоги ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» задоволено в повному обсязі та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», місцезнаходження якого: 03087 м. Київ, вул. Єреванська, 1, код ЄДРПОУ 23697280, заборгованість за кредитним договором № 005/01/2014/364 від 16 січня 2014 року у сумі 140890,85 грн. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №005/01/2014/364 від 16 січня 2014 року має заборгованість у розмірі 38 220,20 грн з яких: - заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) з 08.04.2019 року по 23.02.2022р. (включно) 12 182,23 грн; - сума збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за період з 08.04.2019 року по 23.02.2022р. (включно) 26 037,97 грн; Також, враховуючи ненадання заставодавцем позивачу доказів виконання умов п.3.3.4 договору застави, позивачем заявляються грошові вимоги до [PERSON] , передбачені п.4.2. договору застави - штраф в розмірі 154 000,00 х (1,5+0,75х36)% = 43 890,00 гривень. У відповідність ст.509 ЦК України - в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як - то: передати майно, сплатити гроші, виконати роботу, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідність ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. У відповідність ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 320/5115/17 (провадження № 14-133цс20). У постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19) Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок, що правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України за весь час прострочення. Право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Враховуючи, що позивачем належними та допустимими доказами доведено суду факт порушення відповідачем його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягнувши солідарно з [PERSON] , та [PERSON] , на користь позивача 3% річних та інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання за Кредитним договором №005/01/2014/364 від 16 січня 2014 року та рішення Біловодського районного суд Луганської області від 13 грудня 2021 року по справі №408/3690/19-ц, в загальній сумі 38 220,20 грн з яких: - заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) з 08.04.2019 року по 23.02.2022р. (включно) 12 182,23 грн; - сума збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за період з 08.04.2019 року по 23.02.2022р. (включно) 26 037,97 грн. Посилання представника відповідача [PERSON] , в своїх запереченнях на ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та п. 15 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України суд вважає помилковими. Оскільки зазначені норми звільняють позичальника виключно від обов`язку сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за прострочення зобов`язання. Це підтверджується і судовою практикою, зокрема у постанові Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі №589/4601/21 зроблено висновок, що передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Ураховуючи наведене передбачені пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України підстави звільнення позичальника від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення, у разі прострочення у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, не стосуються сум, які підлягають нарахуванню на підставі статті 625 ЦК України. Абзац 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України поширюється виключно на період воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення. В той час як позовні вимоги розраховані за період з 08.04.2019 року по 23.02.2022 року. В той же час суд приходить до висновку, що в задоволені позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] , штрафу в розмірі 43 890,00 гривень слід відмовити. Оскільки його нарахування суперечить ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та п. 15 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України суд вважає помилковими. Оскільки зазначені норми звільняють позичальника від обов`язку сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) штраф за прострочення зобов`язання. Так відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Матеріалами справи в тому числі кредитним договором підтверджується, що [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Місто Свердловськ внесено в перелік міст, що перебувають в тимчасовій окупації з моменту початку АТО й по сьогоднішній день. Крім цього згідно із постановою КМУ від 9 грудня 2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 30 червня 2023 р. на території України карантин. Позивачем не надано суду розрахунок позовних вимог в цій частині з зазначенням періоду нарахування цього штрафу. Відповідно до п. 15 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Представник відповідача Пунейко І.І., просить суд стягнути на його користь з позивача витрати на правову допомогу в сумі 7000 грн. Посилаючись на те, що відповідно до п. 1 Додаткового договору до договору про надання правової допомоги від 24.07.2024 р., адвокату було доручено здійснення представництва та захист інтересів клієнта у справі №186/1114/24, складання відзиву у справі що коштує 7000,00 грн. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Суду представником відповідача Пунейко І.І., був наданий укладений 12.07.2024 року між [PERSON] та Адвокатським Бюро «ЮРКОНСАЛТ» договір про надання правової (правничої) допомоги. Згідно п. 3.1 якого визначено, що розмір гонорару визначається та сплачується за погодженням сторін та викладається в додатку (додатковому договорі) до цього Договору. В той же час такого додатку до договору або інших доказів на підтвердження розміру витрат на правовому допомогу суду не надано. У зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову у стягнення таких витрат. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі\~зазначеного та\~

Outcome: partial