Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

ТОВ «Еліт Фінанс», в особі представника Наваренка В.Г., звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № б/н від 19.02.2016 у розмірі 33042,06 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 19.02.2016 між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, ліміт кредитної лінії 75000 грн, процентна ставка 40% річних. В свою чергу, відповідач не виконав умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 20.09.2021 наявна заборгованість у розмірі 33042,06 грн. 20.09.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором до відповідача. Ухвалою суду від 16.06.2025 позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення недоліків. Ухвалою суду від 27.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті. Представник позивача у прохальній частині позовної заяви просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судові засідання повторно не з`явився. Про дату, час і місце слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання. Причини неявки відповідача суду невідомі. Крім того, відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, інших заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило. Судові повістки, які направлялися судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача, повернулися до суду без вручення із зазначенням у довідці про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». За правилами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, заяву представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення, положення ч. 4 ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, суд здійснив заочний розгляд справи на підставі наявних у ній даних та доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи. Із наданих до позовної заяви копій документів судом встановлено, що 19.02.2016 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, ліміт кредитної лінії 75000 грн, процентна ставка 40% річних. У подальшому 19.02.2016 відповідач підписав акцепт пропозиції на укладання Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. З виписки по рахунку за кредитною карткою а період з 19.02.2016 по 20.09.2021 вбачається користування відповідачем кредитними коштами. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, загальна сума заборгованості складає 33042,06 грн, з яких: прострочене тіло кредиту у розмірі 27616,15, відсотки за користування кредитом у розмірі 4589,95 грн, неустойка (штраф) у розмірі 508,64 грн, овердрафт (несанкціонована заборгованість) у розмірі 327,32 грн. 20.09.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №3, на підставі якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором до відповідача. З виписки з додатку до Договору факторингу №3 вбачається перехід до позивача прав вимоги заборгованості [PERSON] за кредитним договором №б/н від 19.02.2016 у розмірі 33042,06 грн. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У ст. 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як визначено ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. В силу приписів ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, позивач виконав свої обов`язки за договором та надав відповідачу кредитні кошти, однак відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 33925,39 грн, з яких: 17793,31 грн - заборгованість за кредитом, 16132,28 грн заборгованість за відсотками На час розгляду справи відповідачем не надано до суду доказів, які б спростовували існування кредитних зобов`язань перед позивачем. Так само відповідачем не надано доказів на підтвердження погашення заборгованості за кредитним договором або наявності підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язань, відповідно до ст. 617 ЦК України. Положенням ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» перейшли права первісного кредитора АТ «Альфа-Банк» за кредитним договором № б/н від 19.02.2016 в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, у відповідача існує обов`язок повернути надані кредитні кошти, а позивач, як новий кредитор, вправі вимагати їх повернення на свою користь Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно згідно вимог ст. 141 ЦПК України, якою визначено, що у разі задоволення позову витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання про стягнення на користь позивача понесених витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до договору про надання правничої допомоги №03-07/24 від 03.07.2024, укладеного між клієнтом ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» та адвокатом Литвиненко О.І., предметом договору є надання послуги захисту прав та інтересів клієнта під час розгляду судом будь-якої інстанції справ у якій клієнт є учасником (п.1.1). Суду надано Акт приймання-передачі наданих послуг від 15.07.2024, згідно з яким адвокатом надано клієнту юридичні послуги відповідно до Договору №03-07/24 по надання правничої допомоги від 03.07.2024 по справі за позовом до [PERSON] про стягнення за кредитним договором на суму 9200 грн. Платіжною інструкцією № 4947 від 01.10.2024 підтверджується сплата за послуги адвоката згідно з Договором № 03-07/24 про надання правничої допомоги від 03.07.2024 у розмірі 9200 грн. Водночас, із наданих до суду документів неможливо встановити, що понесені позивачем витрати, пов`язані із наданням правничої допомоги у справі за позовом ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» до [PERSON] . Суд зазначає, що п. 1.1. договору про надання правничої допомоги №03-07/24 від 03.07.2024 передбачено надання послуг захисту прав та інтересів клієнта під час розгляду судом будь-якої інстанції справ, у якій клієнт є учасником. Таким чином, використане у договорі формулювання передбачає надання адвокатом послуг у невизначеній кількості справ. Документом, що підтверджує надання адвокатом послуг та їх прийняття клієнтом у конкретній справі є акт приймання-передачі наданих послуг (п. 1.4. Договору №03-07/24 про надання правничої допомоги від 03.07.2024). Проте, із наданої платіжної інструкції № 4944 від 01.10.2024 неможливо встановити, що позивачем понесені витрати, у зв`язку із розглядом саме цієї справи, а не будь-якої іншої в межах надання послуг за Договором №03-07/24 від 03.07.2024. Такий висновок суду ґрунтується на відсутності у платіжній інструкції № 4944 від 01.10.2024 в графі «призначення платежу» посилання на акт приймання-передачі № 1 від 15.07.2024 та/або даних про відповідача, а лише на договір. Відповідно до ч. 8 ст. 141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~79\~ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Outcome: approved