Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

11 лютого 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Запорізької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: П`ята Запорізька державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначає, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після померлого [INFO] чоловіка відкрилася спадщина на спадкову масу, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] . Вона звернулась до П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого чоловіка. П`ята Запорізька державна нотаріальна контора повідомленням від 02.12.2023 року № 3141/02-14/7292023 повідомила її про те, що її заява про прийняття спадщини надійшла до П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори 28.11.2023 року, зареєстрована за № 1720 та заведена спадкова справа № 729/2023, їй надано витяг про реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі № 74919105 від 28.11.2023 року. Державний нотаріус П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сидорук К.В. постановою від 16.10.2024 року відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] її чоловіка [PERSON] посилаючись на те, що згідно довідки від 22.07.2024 року № 2337, виданої виконавчим комітетом Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області, за адресою: Україна, Запорізька область, Запорізький район (до ліквідації та утворення Новомиколаївський район), село Ніженка, вулиця Ветеранна, буд. 15, на день смерті [INFO] разом зі спадкодавцем, [PERSON] , спадкоємець за законом [PERSON] , постійно не проживала, за даною адресою спадкодавець був зареєстрований та проживав один. [PERSON] на день смерті чоловіка [PERSON] була зареєстрована окремо від спадкодавця та строк на прийняття спадщини, встановлений законодавством пропустила. Спадкоємцем першої черги відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України крім неї є син спадкодавця [PERSON] , який до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] у встановлений законом строк не звертався. Поважними причинами пропуску встановленого законом строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини вона вважає: 1. Агресію Російської федерації проти України та введення воєнного стану в Україні у відповідності до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні», строк дії якого в подальшому продовжується Указами Президента України та воєнні дії, що відбуваються на території України; 2. Суперечливі положення закону щодо перебігу строку для прийняття мною спадщини, які протягом відведеного для прийняття спадщини періоду часу декілька разів кардинально змінювалися таким чином, що були непередбачуваними для неї та в кінцевому етапі мали своїм наслідком пропущення строку для подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини. [PERSON] просить визначити їй, [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , терміном у 3 (три) місяці з моменту набрання рішенням законної сили. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу було розподілено судді Петренко Л.В. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2025 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цій справі. Призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву, також роз`яснено сторонам право на подання відповіді на відзив та заперечення. 07 березня 2025 року до суду від представника відповідача адвоката Кіпи О.В. надійшов відзив на позовну заяву. 11 березня 2025 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив. 15 травня 2025 року ухвалою суду витребувано з П`ятої запорізької державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), розташованої за адресою: вул. Цитрусова, 5 м. Запоріжжя, 69071, спадкову справу № 729/2023 заведену за заявою [PERSON] про прийняття спадщини після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] 29 травня 2025 року до суду від П`ятої запорізької державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла копія спадкової справи №729/2023. 08 серпня 2025 року ухвалою суду залучено до участі у справі №336/1449/25 (провадження №2/336/1675/25) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк». Письмових пояснень від Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до суду не надходило. Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2025 року закрито підготовче провадження на призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник Запорізької міської ради просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не доведені поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини. Представник третьої особи - П`ятої запорізької державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи - АТ КБ «ПриватБанк» в п судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , у віці 72 роки, в селищі міського типу Тернувате, Новомиколаївського району, Запорізької області, про що 08 лютого 2022 року складено відповідний актовий запис № 353, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) серії [NUMBER] від 08 лютого 2022 року. [PERSON] на праві власності належав житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на житловий будинок № 251 від 03 червня 1992 року, випискою з рішення виконавчого комітету Шевченківського району ради народних депутатів, технічним паспортом на будинок. [PERSON] заповіту не складав. Відповідно до довідки від 22.07.2024 року № 2337, виданої виконавчим комітетом Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , за даною адресою спадкодавець був зареєстрований та проживав один. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно. У листопаді 2023 року [PERSON] звернулася до П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про прийняття спадщини за законом, заява надійшла 28 листопада 2023 року та зареєстрована за № 1720 (спадкова справа № 729/2023). У листопаді 2023 року [PERSON] звернувся до П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про прийняття спадщини за законом, заява надійшла 28 листопада 2023 року та зареєстрована за № 1721 (спадкова справа № 729/2023). Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» направило до нотаріальної контори претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України, яка надійшла 26 липня 2024 року та зареєстрована за № 1180 (спадкова справа № 729/2023). П`ята Запорізька державна нотаріальна контора повідомленням від 02.12.2023 року № 3141/02-14/7292023 повідомила [PERSON] про те, що її заява про прийняття спадщини надійшла до П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори 28.11.2023 року, зареєстрована за № 1720 та заведена спадкова справа № 729/2023, надано витяг про реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі № 74919105 від 28.11.2023 року. Державний нотаріус П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сидорук К.В. постановою від 16.10.2024 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] посилаючись на те, що згідно з довідкою від 22.07.2024 року № 2337, виданою виконавчим комітетом Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області, за адресою: Україна, Запорізька область, Запорізький район (до ліквідації та утворення Новомиколаївський район), село Ніженка, вулиця Ветеранна, буд. 15, на день смерті [INFO] разом зі спадкодавцем, [PERSON] , спадкоємець за законом [PERSON] , постійно не проживала, за даною адресою спадкодавець був зареєстрований та проживав один. [PERSON] на день смерті чоловіка [PERSON] була зареєстрована окремо від спадкодавця та строк на прийняття спадщини, встановлений законодавством пропустила. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Повторне визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини одним і тим же спадкоємцем законодавством не передбачено. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Належним відповідачем у спорах про спадкування є спадкоємці, тобто особи, визначені за заповітом або за законом, які звернулися у передбаченому порядку та строки із заявою про прийняття спадщини, відкритої після смерті спадкодавця, та прийняли цю спадщину або вважаються такими, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням. В даному випадку відсутні спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Запорізька міська рада є належним відповідачем в даній справі. З матеріалів спадкової справи слідує, що [PERSON] , син померлого, в заяві від 16 жовтня 2024 року повідомив, що не бажає приймати спадщину, оскільки пропустив строк для прийняття спадщини. [PERSON] звернулася до П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про прийняття спадщини за законом, заява надійшла 28 листопада 2023 року та зареєстрована за № 1720 (спадкова справа № 729/2023). Державний нотаріус П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сидорук К.В. постановою від 16.10.2024 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] . Інших спадкоємців за законом не встановлено. [PERSON] , [INFO] є дружиною померлого [INFO] [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 02.09.2023 року № 00041234925, виданим Олександрівським відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Відповідно до ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Із загального правила про обов`язкове спільне проживання членів сім`ї є виключення. Так подружжя буде вважатися сім`єю і тоді, коли чоловік та жінка проживають окремо з поважних причин. Поважними причинами окремого проживання подружжя можуть бути навчання, робота, лікування, догляд за батьками або дітьми тощо. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (частина перша статті 21 СК України). У частині першій статті 27 СК України зазначено, що державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя (частина перша статті 36 СК України). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У статті 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частина третя статті 1223 ЦК України). У статті 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У частині першій статті 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину порушує право позивача на спадкування, а тому останній змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. У частині першій статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України). У частині третій статті 1272 ЦК України зазначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже віднесення будь-яких обставин до поважних є оціночним та таким, що безпосередньо належить до волі суду та його оцінки. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. [PERSON] помер [INFO] . Указом Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року у зв`язку з військової агресією Російської Федерації проти України на території України введено воєнний стан, який продовжується і на теперішній час. 24.02.2022 р. у зв`язку з широкомасштабною військовою агресією російської федерації проти України, на території України введено воєнний стан, який і досі триває. Другий з подружжя є спадкоємцем, якщо на день смерті спадкодавця він перебував у зареєстрованому шлюбі зі спадкодавцем. [PERSON] звернулася до П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про прийняття спадщини за законом, заява надійшла 28 листопада 2023 року та зареєстрована за № 1720 (спадкова справа № 729/2023). Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що пропущений встановлений законом строк для прийняття спадщини. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 року N 209 (яка діє протягом воєнного стану та одного місяця з дня його припинення або скасування, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2022 року N 480), від 19 квітня 2022 року N 480, від 24 червня 2022 року N 719, а саме в пункті 3 зазначалося, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Вказаний пункт 3 виключено, з 18 червня 2023 року, відповідно до підпункту 2 пункту 3 змін, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 9 травня 2023 р. № 469 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану». Правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України. Строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції, як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини. Пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню. Такий правовий висновок Верховного Суду висловлений в постанові від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21 (провадження № 61-8014св22), в постанові Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі N 175/1404/19 (провадження N 61-5707св23), який враховується судом. Виходячи з норми ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Зміни щодо строків прийняття спадщини не були внесені до Цивільного кодексу України, а відтак норми постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 N 164 не змінюють та не зупиняють визначених ст. 1270 ЦК України строків для прийняття спадщини. Судом встановлено, що строк для прийняття спадщини позивачем пропущено в результаті військового вторгнення російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року та встановленням обмежувальних заходів у зв`язку з цим, що в сукупності свідчить про поважність причин пропуску строку, встановленого статті 1270 ЦК України. Крім того, суд враховує, що [PERSON] є дружиною померлого, подала заяву як тільки дізналась про зміни в законодавстві. Доказів, які спростовують твердження позивача щодо поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, суду не надано. Згідно з правовою позицією Верховного Суду висловленою в постанові від 17 жовтня 2018 у справі № 681/203/17-ц (провадження № 61-26164св18) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Вказана правова позиція підтримана і в постановах Верховного суду від 01 червня 2020 року у справі N 185/777/17 (провадження N 61-35079св18), у постанові від 07 квітня 2020 року у справі N 756/9379/15-ц (провадження N 61-7251св19). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає, що причини пропуску позивачем строку для своєчасного подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини є поважними, оскільки пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналізуючи зібрані по справі докази у світлі наведених правових норм та встановлених судом обставин, виходячи із засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності і розумності, враховуючи, що позивач має право на спадщину за законом, а також введення воєнного стану в Україні, встановлення у зв`язку з цим обмежувальних заходів, спадщина ніким не прийнята та не визнана судом відумерлою, суд дійшов до висновку, що причини пропуску строку для прийняття спадщини, зазначені позивачем є поважними, а тому є необхідним визначити позивачу додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимог про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд

Outcome: approved