Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі\~ТзОВ «ФК «Фінтраст Капітал») через систему «Електронний суд» звернулося з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №6056693 від 28.10.2022 на загальну суму 13000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28.10.2022 між ТОВ «Авентус Україна» і [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства в електронній формі на умовах платності і строковості був укладений кредитний договір № 6056693. За умовами договору кредит у розмірі 13000 грн, наданий на строк 360 днів до 23.10.2023 під 1,99 % в день, зі сплатою процентів кожні 10 днів. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед позичальником виконало, перерахувавши за допомогою платіжного провайдера 29.10.2022 на зазначену відповідачем у заяві платіжну картку № [NUMBER] кошти в розмірі 13000 грн. Скориставшись кредитними коштами, відповідач допустив прострочення сплати процентів, у зв`язку з чим станом на 25.09.2023 утворилась заборгованість в розмірі 30750,30 грн : 13000 грн основного боргу та 17750,30 грн зі сплати процентів. На підставі укладеного з ТОВ «Авентус Україна» договору факторингу №25.09/23-Ф від 25.09.2023 ТзОВ «ФК «Фінтраст Капітал» отримало право вимоги за кредитним договором. Позивач нарахував відповідачу проценти за користування кредитом за 28 днів з 25.09.2023 до 22.10.2023 в межах строку кредитування, що становило 7243,60 грн. Ураховуючи наведене, ТзОВ «ФК «Фінтраст Капітал» просило стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 37993,90 грн, з яких 13000 грн основного боргу, 17750,30+7243,60 грн процентів, а також 2422,40 грн судового збору і 10000 грн витрат на правничу допомогу. Суд відкрив провадження у справі, на підставі пункту 2 частини шостої статті\~19, частини першої статті\~274 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) визначив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Копію ухвали про відкриття провадження з копією позовної заяви з додатками було надіслано на адресу відповідача, проте правом на гадання відзиву відповідач не скористався. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, оскільки справа розглядається за відсутності сторін (частина друга\~статті 247 ЦПК). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята\~статті 268 ЦПК України). Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини і відповідні ним правовідносини. 28.10.2022 [PERSON] з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем пройшов ідентифікацію і створив на платформі ТОВ «Авентус Україна» особистий кабінет, вказавши персональні дані, номер паспорта, ідентифікаційного коду, засоби зв`язку. Після чого в електронній формі, використовуючи електронний підпис у виді одноразового ідентифікатора М280527 уклав з ТОВ «Авентус Україна» договір споживчого кредиту №6056693\~на суму 13000 грн, строком на 360 днів до 23.10.2023, зі сплатою процентів в розмірі 1,99 % в день. 29.10.2022 ТОВ «Авентус Україна» за допомогою ТОВ «Пейтек Україна» перерахувало відповідачу кредитні кошти в розмірі 13000 гривень на зазначену відповідачем платіжну карту [NUMBER] , що підтверджується довідкою провайдера. 25.09.2023 між первісним кредитором і ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладений договір факторингу №25.09/23-Ф про відступлення права вимоги, згідно є Реєстром до якого включена [PERSON] за кредитним договором №6056693 від 28.10.2022 на суму 30750,3 грн, з яких 13000 грн тіло кредиту, 17750,30 грн заборгованість за процентами. Згідно з розрахунком заборгованості відповідач здійснив оплату у період з 04.02.2022 по 24.09.2023 на рахунок первісного кредитора 100 грн, які спрямовані на оплату тіла кредиту та процентів. Новий кредитор нарахував за період з 25.09.2023 по 22.10.2023 в межах строку кредитування проценти за ставкою 1,99 % в день, що становить 7243,6 грн. грн. Загальний розмір заборгованості на час звернення до суду становить 37993,90 грн: 13000 грн тіла кредиту та 24\~993,9 грн процентів (17750,3+7243,6). Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Позов підлягає до задоволення з таких мотивів. Відповідно до частини першої\~статті 627 ЦК України\~та\~статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей\~626,628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638ЦК України\~встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом частини першої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. В силу\~статті 639ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію»\~( далі\~Закону). Відповідно до статті 3 Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до\~статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. У постановівід 07.04.2021у справі№623/2936/19 Верховний Суд сформував висновок про правомірність використання при укладенні електронного договору електронного підпису у виді одноразового ідентифікатора. Суд встановив, що кредитний договір, про який йдеться у справі, за формою відповідає вимогам законодавства, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, який є аналогом власноручного підпису. [PERSON] при укладенні договору проходив ідентифікацію за паспортними даними, номером мобільного телефону і електронної адреси. Відповідач, підписавши договір, не лише погодив його умови, але й скористався кредитними коштами, які перераховані на вказаний ним картковий рахунок. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору ( частина перша\~четверта\~статті 1056-1 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша\~статті 530 ЦК України). У постановах від 05.03.2023 у справі № 910/4518/16, від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що припис абзацу другого частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про виплату процентів за користування коштами може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, відповідач не повернв в обумовлений строк кредит в розмірі 13000 грн, а також не сплатив нараховані в межах строку кредитування з 28.10.2022 до 23.10.2023 проценти. Згідно з пунктом першим частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За\~статтею 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~статті 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі\~статтею 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За частиною першою\~статті 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги фінансова компанія, як заінтересована особа, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належні оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр боржників, докази оплати за договором. Позивачем на підтвердження права вимоги до відповідача надані копія договору факторингу, акт прийому-передачі реєстру боржників, витяг з реєстру, тому суд вважає, що ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» підтвердило факт переходу до нього права вимоги за кредитним договором №6055593 від 28.10.2022. Відповідно до вимог частин першої, п`ятої, шостої\~статті 81ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша\~статті 80 ЦПК). Відповідно до пункту 4 частини третьоїстатті129 Конституції України\~основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідачем заборгованість за кредитним договором та правильність розрахунку не спростована, тому позов належить задовольнити в повному обсязі. Щодо судових витрат. Відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачений судовий збір за ставкою для позовів, поданих через систему «Електронний суд», в розмірі 2422,40 грн, позов задоволено повністю, тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Окрім судового збору позивач просив стягнути 10000,00 грн витрат на правничу допомогу надану адвокатом Городніщевою Є.О. Частиною третьою\~статті 133ЦПК України\~визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18) Відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: -чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; -\~чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; -\~поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; -\~дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Крім того, відповідно до\~статті 137 ЦПК України\~суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони за критерієм співмірності із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі визначених у ст.137,\~141 ЦПК України\~критеріїв. Європейський суд з прав людини у рішеннях від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач надав копію договору про надання правової допомоги №26/08-2024 від 26.08.2024 укладеного з адвокатом Городніщевою Є.О., копію свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю серії ЗР №21/3145 від 18.05.2023, заявку на виконання договору, копію Акту приймання-передачі виконаних робіт від 06.09.2024, рахунок на оплату послуг. Перевіряючи зміст поданих документів суд встановив, що за умовами договору (п.4.8) про надання правової допомоги клієнт здійснює оплату гонорару згідно узгодженого та підписаного Акту прийому передачі виконаних робіт протягом 30 днів з моменту набуття рішенням суду по справі законної сили. На час ухвалення рішення витрати на правничу допомогу позивачем не оплачені. Згідно з Актом прийому-передачі виконаних робіт від 10.04.2025 до складу витрат на правничу допомогу включена позиція «10» - представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства в тому числі в судових засіданнях (вартість 1640 грн), проте розгляд справи проведено за відсутності представника позивача, тому ці витрати не підлягають компенсації. Також на переконання суду суто технічну функцію виконує підготовка інших крім процесуальних документів (позиція «8» вартість 840 грн), а тому ці витрати не підлягають відшкодуванню, що відповідає позиції висловленій Верховним Судом у постанові від 19.06.2024 у справі № 170/332/22. Крім того, серед перелічених у позиції «9» робіт позивач оформив лише клопотання про витребування доказів, що вочевидь не вимагало 2 годин роботи. З урахуванням критерію реальності та необхідності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, зважаючи на співмірність витрат на правову допомогу та складність даної справи, суд вважає необхідним компенсувати позивачу за рахунок відповідача 6000 грн.

Outcome: approved