Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості\~ в розмірі 47 332, 99 грн. В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначає, що 30.09.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Договір № 1803741 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Після того як [PERSON] здійснено реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі кредитора і заповнено електронну заявку на отримання споживчого кредиту на сайті кредитора в мережі Інтернет, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» 30.09.2024 направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 1803741 про надання споживчого кредиту у вигляді розміщення в особистому кабінеті позичальника на сайті повного тексту кредитного договору за обраними позичальником в процесі оформлення параметрами терміну і суми кредиту. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора «Х704», який був надісланий на номер телефону позичальника. Відповідно до Розділу 1 Договору про надання фінансового кредиту, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти в гривні в сумі 14 300,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредит надається строком на 360 днів, стандартна процентна ставка становить 1% в день і застосовується в межах строку кредиту.\~ ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за вказаним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на карту позичальника [NUMBER] , яку позичальник вказав при оформленні кредиту. В свою чергу відповідач виконував свої зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 29.04.2025 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 01.02-09/25, відповідно до умов якого клієнт передає фактору\~ права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимоги фінансування в сумі що дорівнює ціні\~ договору в порядку та у строки встановлені цим договором. Відповідно до Реєстру боржників до вказаного договору факторингу, в тому числі було відступлено і заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 1803741 та складає 47 332, 99 грн. Представник позивача вказує, що станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором № 1803741 від 30.09.2024 становить: заборгованість по тілу кредиту 14 299, 99 грн, заборгованість по відсотках 25 883 грн, пеня 7150 грн, загальна заборгованість 47 332, 99 грн, яку представник позивача просить суд стягнути з відповідача разом з понесеними судовими витратами по сплаті судового збору 2422, 40 грн.\~\~\~ Ухвалою від 06 жовтня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 10 листопада 2025 року, у відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України ухвалено справу розглядати з повідомленням сторін. Ухвалою від 10 листопада 2025 року було вирішено проводити розгляд справи у заочному порядку, розгляд справи відкладено на 09 грудня 2025 року, про місце, дату і час судового засідання повідомлено відповідача [PERSON] шляхом поміщення оголошення на веб-сайті судової влади України у відповідності до ст. 128 ЦПК України. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідача повідомлено про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади, яке розміщено 10 листопада 2025 року.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив суд розглянути справу без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахування викладеного вище, суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши та оцінивши зібранні по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 30.09.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Договір № 1803741 про надання споживчого кредиту, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора «Х704», який був надісланий на номер телефону позичальника. Відповідно до Розділу 1 Договору про надання фінансового кредиту, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти в гривні в сумі 14 300,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредит надається строком на 360 днів, стандартна процентна ставка становить 1% в день і застосовується в межах строку кредиту. (а.с.8-12) Також позичальником [PERSON] електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора підписано паспорт споживчого кредиту (а.с.14-15). ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за вказаним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на карту [NUMBER] , що підтверджується повідомленням ТОВ «ПЕЙТЕК» від08.05.2025 (а.с.29) 29 квітня 2025 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 01.02-09/25, відповідно до умов якого клієнт передає фактору\~ права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимоги фінансування в сумі що дорівнює ціні\~ договору в порядку та у строки встановлені цим договором. (а.с.30-36) Відповідно до Реєстру боржників до вказаного договору факторингу, в тому числі було відступлено і заборгованість [PERSON] за кредитним договором\~ від 29.04.2025 (а.с. 42) Згідно розрахунку заборгованості за Договором № 1803741 від 30.09.2024 заборгованість [PERSON] складає 47 332, 99 грн, в тому числі заборгованість по тілу кредиту 14 299, 99 грн, заборгованість по відсотках 25 883 грн, пеня 7150 грн (а.с.26-28). Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні належними та допустимими доказами підтверджено як факт укладення кредитного договору відповідачем з первісним кредитором, так і факт отримання ним коштів за даним договором на картку, зазначену ним в кредитному договорі.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Вирішуючи справу по суті позовних вимог, суд вважає за необхідне зазначити наступне.\~ Оскільки договір, укладений відповідачем з первісним кредитором, підписаний електронним підписом позичальника, що свідчить про те, що позичальник [PERSON] , підписуючи його, погодився з усіма умовами, то при вирішенні зазначеної справи судом застосовуються наступні норми права.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до п.5 ч.1 ст 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 2 ст 6 Закону України «про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно ч. 4, 6 ст 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язанні з нею. Частиною 8 ст 11 цього Закону встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, із вказаного вбачається, що кредитний договір були укладений в електронній формі. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20).\~\~\~\~\~\~\~ Отримання відповідачем кредитних коштів в загальному розмірі 14 300 грн встановлено в ході розгляду справи. Тобто в ході розгляду справи судом встановлено, що первісним кредитором зобов`язання за укладеним договором виконано в повному обсязі, але відповідач порушив умови договору, на які він сам погодився і свої зобов`язання за договором належним чином не виконує. Крім положень спеціальних Законів стосовно укладення договорів в електронній формі, які законодавчо прирівнюються до договорів, укладених в письмовій формі, при вирішенні зазначеної справи судом застосовуються загальні норми ЦК України, що стосуються укладання правочинів.\~ Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.\~\~\~ Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи що відповідач [PERSON] , укладаючи з первісним кредитором кредитний договір, право вимоги за яким перейшло до позивача згідно договору факторингу, усвідомлював його умови, повністю з ними погодився, в тому числі і з розмірами процентних ставок, про що свідчить його електронний підпис, не оспорював його умови з моменту укладення, зазначений договір не визнавався недійсним в судовому порядку, і тому суд приходить до висновку, що відповідач порушив умови укладеного позивачем кредитного договору, своєчасно не повернув кошти та не сплатив проценти, з розміром яких погодився при укладенні, за що наступає цивільно-правова відповідальність.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Що стосується суми заборгованості відповідача перед позивачем за даним договором, а саме -\~ 47 332, 99 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 14 299, 99 грн, заборгованість по відсотках 25 883 грн, пеня 7150 грн, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.\~\~\~ Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.\~ Як зазначено у п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та діє до даного часу. Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року №183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.\~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме - стягнення заборгованості за кредитним договором\~ № 1803741 від 30.09.2024 року в сумі 40 182, 99 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту 14 299, 99 грн, заборгованість по відсотках 25 883 грн. За встановлених\~ обставин стягнення пені в сумі 7150 грн у період дії воєнного стану не відповідає вимогам Закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Таким чином, в ході розгляду справи суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 40 182, 99 грн, в задоволенні іншої частини позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю.\~\~\~\~\~\~ Крім того, вирішуючи питання розподілу судових витрат, до яких відноситься судовий збір згідно ст 133 ЦПК України, суд зазначає наступне.\~\~\~\~\~\~\~\~ У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в ході судового розгляду суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, що становить 85 %, то з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 2059 грн із сплаченого позивачем при подачі позову до суду судового збору в сумі 2422 грн 40 коп.\~ згідно платіжної інструкції від 22.09.2025.\~ На основі викладеного,

Outcome: partial