Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства "БАНК ФОРВАРД" (далі за текстом АТ "БАНК ФОРВАРД"), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "БАНК ФОРВАРД" керівник Караченцев Артем Юрійович, та Товариство з обмеженою відповідальністю «СМАРФІНАНС», про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 23.09.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М. було вчинено виконавчий напис №677 щодо стягнення з [PERSON] на користь АТ "БАНК ФОРВАРД" заборгованості в розмірі 79032,42 грн. 30.10.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Павелків (Вольф) Т.Л. на підставі вказаного виконавчого напису приватного нотаріуса було відкрито виконавче провадження №60449657. Позивач вважає, що виконавчий напис №677 від 23.09.2019 року було вчинено з порушенням норм чинного законодавства, а саме: під час вчинення напису приватний нотаріус не переконався у відсутності безспірної заборгованості та той факт, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, разом з тим, кредитний договір №100816642 від 19.10.2012 року не був нотаріально посвідчений, а був укладений в простій письмовій формі. Жодних домовленостей сторін про його нотаріальне посвідчення ним не зафіксовано, а відтак приватний нотаріус не мав право вчиняти виконавчий напис. Посилаючись на ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №677 від 23.09.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М. про стягнення з [PERSON] на користь АТ "БАНК ФОРВАРД" заборгованості в розмірі 79032,42 грн. Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 22.08.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно з ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Представник відповідача, Козацька О.К. надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що АТ «БАНК ФОРВАРД» не може бути відповідачем по справі, оскільки він не є кредитором за кредитним договором №104382158 від 25.02.2013 року так як на підставі рішення Правління НБУ від 07.03.2023 №90-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «БАНК ФОРВАРД» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 07.03.2023 №276 «Про початок процедури ліквідації АТ «БАНК ФОРВАРД» та делегування повноважень ліквідатора банку, розпочата процедура ліквідації АТ «БАНК ФОРВАРД». Відповідно до рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.09.2023 №1140 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «БАНК ФОРВАРД» призначено Караченцева Артема Юрійовича з 20 вересня 2023 року (а.с.31-34). У задоволенні позову просила відмовити в повному обсязі. Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 19.09.2025 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "БАНК ФОРВАРД" керівника Караченцева Артема Юрійовича. Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 14.11.2025 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «СМАРФІНАНС». Представник відповідача, Козацька О.К. надала додаткові пояснення у справі, в яких зазначила, що відповідно до Генерального договору відступлення прав вимоги боргових зобов`язань від 25.02.2020 року №25/02/20, який укладено між АТ "БАНК ФОРВАРД" (діючим банком) та ТОВ "СМАРТФІНАНС", заборгованість позивача за кредитним договором №104382158 від 25.02.2013 було відступлено ТОВ "СМАРТФІНАНС". У зв`язку з відступленням права вимоги в установленому законом порядку, 25.02.2020 Банк не є кредитором за кредитним договором укладеним між АТ "БАНК ФОРВАРД" та [PERSON] кредитна заборгованість за даним кредитним договором у Банку не обліковується. Відступлення прав вимоги за вказаним кредитним договором відбулося ще до введення в банку ліквідаційної процедури, в діючому банку. Таким чином, АТ "БАНК ФОРВАРД" не може бути відповідачем по справі, оскільки він не є кредитором за кредитним договором №104382158 від 25.02.2013 (77-78). Третій особі уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "БАНК ФОРВАРД" керівнику Караченцеву А.Ю. було направлено копію ухвали про залучення його до участі в справі в якості третьої особи та копію позовної заяви з додатками за адресою його місцезнаходження, але до суду повернувся конверт з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, третя особа повідомлена про розгляд справи згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування повідомлення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене за десять днів до дати ухвалення цього рішення. Третій особі Товариству з обмеженою відповідальністю «СМАРФІНАНС» було направлено копію ухвали про залучення його до участі в справі в якості третьої особи та копію позовної заяви з додатками на його електронну адресу. Третя особа про розгляд даної справи була повідомлена належним чином, заяв чи заперечень проти позовних вимог від неї не надходило. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 23.09.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталією Миколаївною вчинено виконавчий напис №677 про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №100816642 від 19.10.2012 року укладеним нею з ПАТ "Банк Руский Стандарт", правонаступником якого є АТ "БАНК ФОРВАРД". Строк платежу по кредитному договору настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 26.12.2017 року по 25.01.2018 року. Сума повної заборгованості складає 78182,42 грн., в тому числі: заборгованість за сумою кредиту 75645,39 грн.; заборгованість за процентами 2537,03 грн.; за вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із стягувача в розмірі 850,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 79032,42 грн. (а.с.12). 30.10.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф (Павелків) Т.Л. на підставі виконавчого напису №677 від 23.09.2019 року відкрито виконавче провадження №60449657 про стягнення з [PERSON] на користь АТ "БАНК ФОРВАРД" заборгованості в розмірі 79032,42 грн. (а.с.12 зворот -13). Вирішуючи вказаний спір суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" (далі - Закон), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст. 88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, з врахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та беручи до уваги саме обов`язок сторін довести ті обставини на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд розглядає справу за наявними у ній доказами. Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Правова позиція Верховного Суду України у справі за № 6-887цс17: З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині. Мова йде про зміни, які дозволяли вчиняти виконавчі написи нотаріуса про стягнення заборгованості на договорах позики/кредиту, які не були нотаріально посвідчені. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 23 вересня 2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису): «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Укладений між сторонами кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 172/1652/18 від 21.10.2020 року. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, також не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення про наявність такої заборгованості. Також, матеріали справи не містять відомостей про те, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису з`ясовані всі обставини справи, не з`ясувавши факту укладення договору не встановивши наявність (відсутність) спору, щодо висунутих вимог (що в свою чергу є основною вимогою до вчинюваної нотаріальної дії) прийняв суб`єктивне рішення про вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зазначені обставини є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а тому суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства та він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1211,20 грн. за подання позову та 605,60 грн. за подання заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved