Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] , від імені якого діє представник [PERSON] , 05.08.2025 звернувся до суду з позовом до ТОВ «САЙБЕР Ф ТЕХНОЛОДЖИ», після усунення недоліків якого, на виконання вимог ухвали суду про усунення недоліків від 11 серпня 2025 року, пред`явив його до ТОВ «ТРЕЙД ФЕНІКС ЛАЙФ», в якому прохав: -розірвати трудовий договір, укладений між ТОВ «ТРЕЙД ФЕНІКС\~ЛАЙФ» та [PERSON] , на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням); -стягнути з ТОВ «ТРЕЙД ФЕНІКС\~ЛАЙФ» на користь [PERSON] заборгованість з нарахованої та невиплаченої заробітної плати у сумі 39\~780 грн.; -судові витрати прохав покласти на ТОВ «ТРЕЙД ФЕНІКС ЛАЙФ». В обґрунтування позову вказав, що 24 липня 2024 року [PERSON] був прийнятий до ТОВ «ТРЕЙД ФЕНІКС\~ЛАЙФ» (попередня назва ТОВ «САЙБЕР Ф ТЕХНОЛОДЖИ») на посаду інженера-програміста на підставі Наказу № 28 від 23.07.2024 року. З липня 2024 року відповідач перестав здійснювати виплату заробітної плати та виходити на зв`язок. У зв`язку з цим, позивачем було надіслано заяву про звільнення та 05.06.2025 року відправлено на актуальну адресу відповідача. Вказана заява була отримана відповідачем 13.06.2025, однак жодних дій стосовно звільнення та проведення розрахунку відповідачем не здійснено. За період з 01.08.2024 року по 30.07.2025 року (260 робочих днів) невиплачена заробітна плата становить 39\~780 грн., виходячи із розміру середньоденної заробітної плати у розмірі 153 грн., яка розраховувалася згідно даних Форми ОК-5 (заробітна плата за 6 днів липня 2024 року у сумі 7\~304, 35 грн.). З цих підстав, звернувся до суду з позовом. Ухвалою суду 15 серпня 2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, останній надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «ТРЕЙД ФЕНІКС ЛАЙФ» у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи через підсистему «Електронний суд» (а.с.66,71), про причину неявки суд не повідомив. Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено,\~що 15.09.1995\~року у\~Єдиному державному\~реєстрі юридичних\~осіб,\~фізичних осіб-підприємців\~та громадських\~формувань зареєстровано\~юридичну особу\~з кодом\~ЄДРПОУ 23558437),\~назва якої\~10.02.2024\~року змінена\~на ТОВ\~«САЙБЕР \~Ф ТЕХНОЛОДЖИ»\~(код\~ЄДРПОУ 23558437) (а.с.31-33, 60-61). 06.08.2024 року ТОВ «САЙБЕР Ф ТЕХНОЛОДЖИ» (код ЄДРПОУ 23558437) змінило назву на ТОВ «ТРЕЙД ФЕНІКС\~ЛАЙФ» (код ЄДРПОУ 23558437) (а.с.60-61). Як вбачається із Витягу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 12.05.2025 року, [PERSON] на підставі Наказу № 28 від 23.07.2024 року прийнятий на роботу з 24.07.2024 року до ТОВ «САЙБЕР Ф ТЕХНОЛОДЖИ» (код ЄДРПОУ 23558437) (а.с.18-19). Із вказаного Витягу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 12.05.2025 року, а також із Форми ОК-5 Пенсійного фонду України слідує, що у липні 2024 року [PERSON] нараховано 7\~304, 35 грн. ( 6 робочих днів), інформація про доходи, нарахування та\~виплата внесків\~до Пенсійного\~фонду із серпня 2024 року відсутня (а.с.18-19, 24-26). 05 червня 2025 року [PERSON] написав на адресу ТОВ «САЙБЕР Ф ТЕХНОЛОДЖИ» заяву про звільнення, в якій прохав звільнити його на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням з посади інженера-програміста в день отримання даної заяви, видати належним чином заповнену трудову книжку, наказ про звільнення та письмове повідомлення про нараховану та виплачені суми при звільненні. Вказав, що вказаний строк звільнення зумовлений зупиненням фактичного нарахування та виплати заробітної плати починаючи з 01.08.2024 року та тим, що для працевлаштування на новому місці роботи йому терміново необхідна належним чином заповнена трудова книжка та наказ про звільнення (а.с.28). Вказану заяву про звільнення ТОВ «САЙБЕР Ф ТЕХНОЛОДЖИ», яка направлена [PERSON] рекомендованим повідомленням з описом вкладення, отримано ТОВ «САЙБЕР Ф ТЕХНОЛОДЖИ» 13.06.2025 року (а.с.29-30, 34-35). Відповідно до норм\~ст.46 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Аналогічні положення містяться в Європейській соціальній хартії (переглянута) від 03.05.1996 (ратифікована Україною 14.09.2006). Так, ст. 1 Хартії визначає що з метою забезпечення ефективного здійснення права на працю сторони зобов`язуються: визнати однією зі своїх найголовніших цілей і одним зі своїх найголовніших обов`язків досягнення та, підтримання якомога високого і стабільного рівня зайнятості, маючи на меті досягнення повної зайнятості; ефективно захищати право працівника заробляти собі на життя професією, яку він вільно обирає; створювати безкоштовні служби працевлаштування для всіх працівників або забезпечувати їхнє функціонування; забезпечувати належну професійну орієнтацію, підготовку та перекваліфікацію або сприяти їм. У законодавстві про працю встановлено вичерпний перелік підстав розірвання трудового договору з метою охорони трудових прав громадян. Так, підстави припинення трудового договору окреслені у ст. 36 та інших статтях\~КЗпП України\~й залежно від того, хто є ініціатором припинення трудового договору, підстави поділяються на такі групи: - припинення трудового договору за спільною (взаємною) ініціативою сторін трудового договору (наприклад, угода сторін, закінчення строку); - розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті\~38,\~39 КЗпП України); - розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця (статті\~40,\~41 КЗпП України); - розірвання трудового договору з ініціативи осіб, які не є його стороною (третіх осіб) (пункти 3, 7 ст. 36, ст. 45КЗпП України та ін.). Таким чином, розірвання трудового договору стосується лише випадків, коли трудовий договір припиняється з ініціативи будь-якої з його сторін. Припинення трудового договору є правомірним за одночасної наявності таких умов: 1) передбаченої законодавством підстави припинення трудового договору: 2) дотримання порядку звільнення; 3) юридичного факту припинення трудового договору (наказу чи розпорядження роботодавця, заяви працівника, відповідного документа особи, уповноваженої вимагати розірвання договору). Відповідно до п. 4 ч. 1\~ст.36 КЗпП України\~підставою припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Згідно ч. 1\~ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору (ч. 3\~ст. 38 КЗпП України). Відповідно до п. п. 2.2, 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників до трудової книжки вносяться відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Отже, чинне трудове законодавство передбачає можливість звільнення працівника за його ініціативою. При цьому, роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник та внести відповідні записи до трудової книжки працівника. Позивач, який бажає звільнитися, надіслав заяву відповідачу, однак вона залишилася без реагування, а отже позивач позбавлений можливості розірвати трудові відносини з відповідачем у спосіб, передбачений\~КЗпП України Згідно ч. 1 ст.\~15, ч. 1 ст.\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права особи, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч. ч. 1, 2\~ст. 5 ЦПК України), як зазначено в постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15 лютого 2023 року у справі № 377/169/20. У постанові від 19 вересня 2019 року у справі № 233/2529/18 Верховний Суд, встановивши, що відповідач ні після отримання заяви позивача про розірвання трудового договору, ні після відкриття провадження у справі, не вчинив жодних дій, спрямованих на розірвання трудового договору, дійшов висновку, що відповідно до вимог частини другої статті 5 ЦПК України та виходячи з того, що пред`явлення позову по суті спрямоване на припинення трудових правовідносин між позивачем і відповідачем, ефективним і таким, що не суперечить закону буде такий спосіб захисту як припинення трудових відносин на підставі частини першої\~статті 38 КЗпП України. Викладене свідчить, що за обставин, коли працівник позбавлений можливості розірвати трудовий договір з роботодавцем у порядку, передбаченому\~КЗпП України, то ефективним способом захисту порушеного права працівника буде ухвалення судом рішення про визнання трудових відносин між сторонами припиненими. Отже, права позивача підлягають захисту шляхом визнання трудових відносин з відповідачем припиненими з 13 червня 2025 року, в день отримання заяви про звільнення, як зазначено в заяві про звільнення, за рішенням суду. З огляду на викладене, позовні вимоги про розірвання трудового договору підлягають задоволенню із зазначенням дати звільнення. Щодо стягнення заборгованості з нарахованої та невиплаченої заробітної плати, суд зазначає наступне. Згідно ч.1\~ст. 47 КЗпП України\~роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно до\~ч.ч.1,2\~ст.\~94\~КЗпП України\~заробітна плата\~-\~це винагорода,\~обчислена,\~як правило,\~у грошовому\~виразі,\~яку роботодавець\~виплачує працівникові\~за виконану\~ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору (частина перша\~статті 21 Закону України «Про оплату праці»). Відповідно до ч.ч. 1, 4-6\~ст. 24 Закону України "Про оплату праці"\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через банки/небанківських надавачів платіжних послуг, які отримали право на відкриття і ведення обслуговування рахунків відповідно доЗакону України"Про платіжні послуги", поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Відповідно до\~ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Позивач виконував свої посадові обов`язки з 24 липня 2024 року, дата звільнення настала 13 червня 2025 року, з дати, яку вказав Позивач у своїй заяві про звільнення від 05.06.2025. У липні 2024 року за 6 робочих днів йому нараховано 7\~304 грн. 35 коп. З 01 серпня 2024 року по дату звільнення 13 червня 2025 року заробітна плата позивачу не виплачувалася, що слідує із Витягу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 12.05.2025 року, а також із Форми ОК-5 Пенсійного фонду України. Середній заробіток працівника визначається відповідно до\~статті 27 Закону України «Про оплату праці»\~за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим\~постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 08\~лютого 1995\~року №\~100 (далі - Порядок). Відповідно до п.п. 2, 3, 8 Порядку у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. При обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Таким чином, середньоденна заробітна плата становить 153 грн. ( 7304, 35 грн. : 6 робочих днів), а за період з 01.08.2024 року по 13.06.2025 року ( 227 днів серпень 2024 року 22 дні, вересень 2024 року 21 день, жовтень 2024 року 23 дні, листопад 2024 року 21 день, грудень 2024 року 22 дні, січень 2025 року 23 дні, лютий 2025 року 20 днів, березень 2025 року 21 день, квітень 2025 року 22 дні, травень 2025 року 22 дні, червень 2025 року 10 днів) заборгованість по заробітній платі становить 34\~731 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Частиною 1\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 2 частини 2 вказаної статті передбачається, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові на позивача. Враховуючи, що позовні вимоги про розірвання трудового договору судом задовоелно у повному обсязі, а позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволено частково у розмірі 34\~731 грн. ( 87,3 %), то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 968, 96 грн., а з відповідача на користь держави у сумі 610, 20 грн. (969, 96 грн. х 87,3 %).

Outcome: partial