Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 4959280 від 11.09.2024 у розмірі 44 880 грн та витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань та не погашає заборгованість за вказаним договором, що є підставою для позивача звернутися до суду із даним позовом. Позивач зауважує, що внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань з боку позичальника від 11.09.2024 р. виникла заборгованість в сумі 44 880 грн, з яких 12 000 грн заборгованість за основним боргом, 26 880 грн заборгованість за нарахування відсотків, 6 000 грн заборгованість за пенею. Ухвалою від 08.09.2025 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 48). Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив. Копія ухвали про відкриття провадження направлялася відповідачу за зареєстрованим місцем проживання та було отримане, про що свідчить підпис в рекомендованому листі. Заяв по суті та інших клопотань від учасників справи до суду не надходило. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.09.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено кредитний договір № 4959280, підписаний одноразовим ідентифікатором відповідача (98395), відповідно до умов якого первісний кредитор надав кошти шляхом перерахування на платіжну картку клієнта в розмірі 12\~000 на 365 днів під 1 % щоденно (а.с. 6-17). ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, відповідно до умов договору, шляхом перерахування кредитних коштів на банківський рахунок відповідача (а.с. 21). 22.04.2025 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 22042025, у відповідності до якого останній приймає належні права вимоги до боржників (а.с. 24-26). Відповідно до акту прийому-передачі від 22.04.2025 реєстр боржників передано в повному об`ємі відповідно до умов факторингу № 22042025 в тому числі відповідача [PERSON] (а.с. 29). З розрахунку суми заборгованості вбачається, що відповідач за договором від 11.09.2024 № 4959280 має загальну\~суму заборгованості\~в сумі 44 880 грн, з яких 12 000 грн заборгованість за основним боргом, 26 880 грн заборгованість за нарахування відсотків, 6 000 грн заборгованість за пенею. При вирішенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею в розмірі 6 000 грн, суд враховує положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, суд приходить до переконливого висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за пенею в розмірі 6 000 грн, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. У ст. 526 ЦК передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК). Таким чином, оскільки відповідач порушив свої зобов`язання, передбачені кредитним договором, не повернув кредитних коштів, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Також, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) судовий збір покладається на сторони пропорційно (а. с. 48).

Outcome: partial