Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

У березні 2024 рорці до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста» до [PERSON] , [PERSON] , по якому позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь 3 % та інфляційні збитки в розмірі 124 253,57 грн. від суми заборгованості за кредитним договором № 0027/08/28-N від 19.03.2008, укладеним між Акціонерним комерційним банком «Форум» та [PERSON] установленої рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.04.2015 у справі №404/9800/14-ц, у розмірі 272 361,11 грн. та судового збору в розмірі 2723,61 грн. Крім того, просить стягнути 20 000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу, а також судовий збір. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19.03.2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір № 0027/08/28-N, за яким позивач надав позичальнику грошові кошти у розімі 18000,00 (Вісімнадцять тисяч доларів США, 00 центів) зі сплатою 12,5 % річних. Кредитний договір забезпечено Договором поруки, укладеним між Акціонерним комерційним банком «Форум» та [PERSON] 19.03.2008 року. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.04.2015 року по справі №404/9800/14-ц стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] 272 361,11 грн. заборгованості за Кредитним договором та 2723,61 грн. судового збору. 26 березня 2019 року між ПАТ «Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» укладено договір про відступлення прав вимоги № 0002/19/5, відповідно до якого ПАТ «Банк Форум» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», а ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 0027/08/28-N від 19.03.2008. 10.07.2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» звернулось до Кіровського районного суду м. Кіровограда заявою про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. У зв`язку з набранням чинності 25.04.2025 Закону України від 26.02.2025 № 4273-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» найменування Кіровського районного суду міста Кіровограда змінено на Фортечний районний суд міста Кропивницького. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася, подала заяву, в якій просила зменшити заявлений представником позивача розмір витрат на правничу допомогу, в зв`язку з завеликим розміром та не співмірністю з позовними вимогами. 02.07.2024 року відповідачка подала пояснення, у яких просила суд відмовити у позові повністю, оскільки рішення нею було виконане, а постановою приватного виконавця від 07.03.2024 року виконавче провадження закрито. Крім того, вказала на пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно яким на період військового стану вимоги у відповідності до ст.625 ЦК України не нараховуються. Також зазначає, що спірні правовідносини виникли з грошового зобов`язання, що виникло в іноземній валюті, стягнення інфляційних втрат не є правомірним. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє частково, із наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Судом встановлено, що 19.03.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір № 0027/08/28-N, за яким позивач надав позичальнику грошові кошти 18000,00 (Вісімнадцять тисяч доларів, 00 центів) зі сплатою 12,5 % річних /а.с.10-14/. Кредитний договір забезпечено Договором поруки, укладеним між Акціонерним комерційним банком «Форум» та [PERSON] 19.03.2008 року /а.с.16/. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.04.2015 року по справі №404/9800/14-ц стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] 272 361,11 грн. заборгованості за Кредитним договором та 2723,61 грн. судового збору. 26 березня 2019 року між ПАТ «Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» укладено договір про відступлення прав вимоги № 0002/19/5, відповідно до якого ПАТ «Банк Форум» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», а ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 0027/08/28-N від 19.03.2008 року. 10.07.2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» звернулось до Кіровського районного суду м. Кіровограда заявою про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником. Отже, позивач є новим кредитором за Договором кредиту № 0027/08/28-N від 19.03.2008 року. Згідно з розрахунком позивач відповідно до ст. 625 ЦК України нарахував 3% річних на суму грошового зобов`язання, яке було наявне перед позивачем у відповідача станом на дату набутого права грошової вимоги, і яка визначена рішенням рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.04.2015 у справі №404/9800/14-ц, за період з 28.02.2021 року по 28.02.2024 року, що складає 22 971,53 грн. та індекс інфляції за період з 03.2021 року по 01.2024 року, що складає 101 282,04 грн./а.с.8-9/. З метою виконання вказаного судового рішення приватним виконавцем навчого округу Бершадським С.М. 20.09.2021 року було відкрито виконавче провадження №66880589. Постановою приватного виконавця від 07.03.2024 року виконавче провадження № 65309422 закрито у зв`язку з фактичним виконанням судового рішення, а саме: сплатою заборгованості, підтвердженням чого є платіжні інструкції від 28.02.2024 та 06.03.2024 /а.с.73-77/. Відповідно до положень ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частиною другою ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості на користь первісного кредитора за рішенням суду № 753/8191/13 чи сплата такої позивачу після укладання договору факторінгу. Відповідно до положень ст. 525-526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц дійшла висновку, що невиконання боржником грошового зобов`язання, яке виникло на підставі рішення суду про стягнення заборгованості, є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18) дійшла висновку, що системне тлумачення ч. 1 ст. 509, ч. 1 ст. 267, ст. 625 ЦК України у їх взаємозв`язку дає підстави для висновку, що натуральним є зобов`язання, вимога в якому хоча і існує, проте не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Положення ст. 625 ЦК України щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат як спеціальної міри відповідальності за порушення грошового зобов`язання може бути застосовано до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, отже кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на захист в судовому (примусовому) порядку вимоги про нарахування 3% річних та інфляційних втрат. З огляду на те, що зобов`язання з повернення зафіксованої судовим рішенням суми заборгованості у розмірі 272 361,11 грн. за кредитним договором відповідачами (як боржники за кредитним договором) перед позивачем (як новим кредитором за кредитним договором) було виконане лише в березні 2024 року (07.03.2024 року закінчено ВП № 65309422), тобто тривалий період не виконувалось належним чином, тому звернення позивача з позовом 12 березня 2024 року судом визнається правомірним. На цій підставі у позивача як у кредитора в зобов`язанні виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення 3% річних, вимогу про стягнення яких заявляє позивач у цій справі. Статус відповідачів як боржниківа зафіксований в рамках розгляду справи №404/9800/14-ц, рішення у якій набрало законної сили, є невиконаним та має місце факт «прострочення виконання грошового зобовязання». Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ч. 1 ст. 14 ЦК України). Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Касаційний суд вже робив висновки щодо застосування п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що: на договір позики розповсюджується дія п. 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року в справі № 910/8349/22). Тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі №183/7850/22. Оскільки позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, нарахованих не у період дії воєнного стану, а саме з березня 2021 року по лютий 2024 року (включно) за прострочення зобов`язання, яке виникло внаслідок невиконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, та враховуючи п. 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України, суд задовольняє позовні вимоги частково та стягує з відповідачів солідарно 3 % річних в розмірі 8 058,91 грн. за період з 28.02.2021 по 23.02.2022, інфляційні втрати у розмірі 29 057,91 грн. за період з 01.03.2021 по 23.02.2022. Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст.2 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У позові позивач просив стягнути з відповідачки на його користь 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. П. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Ч. 3 ст. 137 цього Кодексу встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст. 137 ЦПІК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Оцінюючи докази з метою розподілу судових витрат суд зауважує наступне. Суд враховує висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, Верховного Суду у справі № 922/445/19, в яких, серед іншого наголошено, що в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Також суд враховує висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial