Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва, відповідно до змісту якого просить суд стягнути з [PERSON] страхове відшкодування за завдані збитки у розмірі 21 239, 00 грн. та судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 04 жовтня 2021 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №АМ.170687, згідно якого Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" взяло на себе зобов`язання виплатити страхове відшкодування у разі настання страхового випадку стосовно автомобіля «Toyota Corolla», державний номерний знак [NUMBER] . 08 лютого 2022 року сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортні засоби "Honda", державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіль «Toyota Corolla», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/7059/22 від 06 травня 2022 року винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано [PERSON] . На підставі заяви [PERSON] Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" було виплачене страхове відшкодування у розмірі 44 161, 19 грн. Позивач зазначає, що оскільки факт вини [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої застрахований автомобіль отримав механічні пошкодження, доведений, між діями відповідача та наслідками у вигляді пошкодженого автомобіля є прямий причинний зв?язок, що є підставою для покладення на відповідача відповідальності за завдану шкоду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 серпня 2025 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце засідання повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не подавав. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 04 жовтня 2021 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №АМ.170687, згідно якого Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" взяло на себе зобов`язання виплатити страхове відшкодування у разі настання страхового випадку стосовно автомобіля «Toyota Corolla», державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до п.7.1 договору №АМ.170687 страховим ризиком визнається, зокрема дорожньо-транспортна пригода. 08 лютого 2022 року сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортні засоби "Honda", державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіль «Toyota Corolla», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Зі змісту позовної заяви вбачається, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/7059/22 від 06 травня 2022 року винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано [PERSON] . Постановою встановлено, що 08.02.2022 р. о 14:30 год. в м. Києві по вул. Салютна, 1Б водій [PERSON] керуючи автомобілем «Honda», д.н.з. [NUMBER] , не була уважна при виїзді з паркомісця, не дотрималась безпечного бокового інтервалу та скоїла наїзд на припаркований транспортний засіб «Toyota», д.н.з. [NUMBER] , (водій [PERSON] ). При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями [PERSON] порушила п. 2.3.6, 13.1 Правил дорожнього руху України, що утворює склад адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. 11 лютого 2022 року [PERSON] звернулась до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" з заявою про настання випадку, що має ознаки страхового. Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" було складено Акт огляду транспортного засобу. Відповідно до Рахунку №CP00-005043 Товариства з обмеженою відповідальністю «САМІТ МОТОРЗ Україна» від 11 лютого 2022 року вартість відновлювального ремонту «Toyota Corolla» державний номерний знак [NUMBER] складає 44 161,91 грн. Відповідно Ремонтної калькуляції системи AUDATEX №16492 від 15 лютого 2022 року вартість відновлювального ремонту «Toyota Corolla» державний номерний знак [NUMBER] складає 44 391,29 грн. Як вбачається зі страхового акту №16492/1, Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за Договором в розмірі 44 161,91 грн., що підтверджується платіжним дорученням №00073258 від 18 лютого 2022 року про перерахування коштів на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «САМІТ МОТОРЗ Україна». На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника транспортного «Honda», д.н.з. [NUMBER] , яким в момент дорожньо-транспортної пригоди, керувала [PERSON] , був забезпечений полісом обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Приватного акціонерного товариства «СК «Альфа Страхування» №205138562. 12 жовтня 2022 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" звернувся до Приватного акціонерного товариства «СК «Альфа Страхування» з Вимогою в порядку суброгації за №21268/16492/1 на суму 44 161,91 грн. Позивач зазначає, що оскільки факт вини [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої застрахований автомобіль отримав механічні пошкодження, доведений, між діями відповідача та наслідками у вигляді пошкодженого автомобіля є прямий причинний зв?язок, що є підставою для покладення на відповідача відповідальності за завдану шкоду. Щодо позовних вимог суд дійшов до наступного висновку. Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно з вимогами ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктом 3 частини 1 статті 988 ЦК України та пунктом 3 частини 1 статті 20 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Із роз`яснень, викладених у п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вбачається, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/7059/22 від 06 травня 2022 року винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано [PERSON] . Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з правовим висновком, що міститься у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву стабільність судового акта, який набрав законної сили. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, у межах виплаченого відшкодування переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове відшкодування, має до особи. Також, у порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні (кредитора), тому, з урахуванням статті 515 ЦК України, суброгація застосовується лише до майнового страхування. Таким чином, відповідно до вказаних норм законодавства від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки. Зважаючи на ту обставину, що Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" , виплативши страхове відшкодування потерпілому за договором майнового страхування, отримав від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдані збитки, то спірні правовідносини між сторонами у справі регулюються саме положення ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування». Виконання страховиком обов`язку з виплати страхового відшкодування страхувальнику відповідно до умов договору добровільного страхування породжує у позивача право вимоги сплачених коштів із заподіювача шкоди у порядку суброгації (Постанова ВС у справі № 752/9026/16-ц від 06.02.2019 року). Оскільки у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки (суброгація). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Докази, надані позивачем, стороною відповідача спростовані не були, розрахунок заборгованості позивача спростовано не було, клопотань щодо проведення експертизи щодо встановлення розміру збитків відповідачем не заявлено. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved