Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

До суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором № 163544 від 26.11.2020 у сумі 20\~880 та судовий збір у розмірі 2422,20 грн. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 26.11.2020 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] \~укладено кредитний договір № 163544про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. Підписуючи договір відповідач підтвердила, що вона ознайомилась з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 4000,00 грн.; дата надання кредиту26.11.2020; строк кредиту 30 днів; валюта кредиту: UAH, стандартна процентна ставка 2% в день або 730% річних. На виконання вказаного договору ТОВ «ЗАЙМЕР перерахувало\~кредитні кошти в сумі 4000 грн. на № рахунку, що зазначений\~відповідачем Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором, станом на 31.01.2025 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 20\~880 грн., яка складається з: 4000 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 16\~880 грн. прострочена заборгованість за процентами. 28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 до договору факторингу № 01-28/10/2021, ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача. Позивачем на адресу відповідача була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором №\~163544 від 26.11.2020, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога була залишена відповідачкою без виконання. Крім того, у позовній заяві наведений орієнтовний розрахунок судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу у розмірі 10\~500 грн. Позивач звернувся з даним позовом до Комунарського районного суду м. Запоріжжя. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.07.2025 справу направлено за підсудністю до Шевченківського районного суду м.\~Запоріжжя. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.\~Запоріжжя Приходько В.А. відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін.\~ Відповідно до розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м.\~Запоріжжя від 25.08.2025 № 367, у зв`язку з тимчасовим відстороненням від здійснення правосуддя судді [PERSON] , було здійснено повторний автоматизований розподіл справи. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.\~Запоріжжя Боєва Є.С. від 01.09.2025 справу прийнято до провадження, призначено справу до розгляду на 18.09.2025. 01.09.2025 від представника відповідача адвоката Працевитого Г.О. надійшли відзив на позовну заяву, а також клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу (а.с. 47-57). 03.09.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому, зокрема, зазначено, що позичальник погодився на умови, визначені Договором щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту. Також у цій заяві по суті справі серед іншого викладено клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. До відзиву долучений розрахунок заборгованості за договором (а.с. 60-70). 17.09.2025 від представника позивача надійшла заява про\~ розподіл судових витрат, а саме стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу. Судове засідання, призначене на 18.09.2025, відкладено на 03.12.2025 за відповідним клопотання представника відповідача. 03.12.2025 представник відповідача надав додаткові письмові пояснення та заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків.\~ За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Приписами ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з приписами ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редації на час вчинення правочину) передбачено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За змістомст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). При цьому, одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Судом встановлено,\~що 26.11.2020 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] \~укладено кредитний договір № 163544 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки.\~ Згідно з п. 1.1 договору товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі\~4000,00\~грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 1.2 договору кредит надається строком на 30 днів, тобто до 25.12.2020. Строк дії договору 30 днів. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 730% річних від суми кредиту в розрахунку 2% на добу. Тип процентної ставки фіксована (п. 1.3. договору). Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (п. 1.4 договору). Згідно з п. 1.6 договору датою укладення цього договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта. Пунктом 1.7 договору визначено, що невід`ємною частиною цього договору є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства www.cly.com.ua. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.1 договору). Відповідно до п. 6.7 договору підписанням цього договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства. У розділі 7 договору «Реквізити та підписи сторін» у графі «Клієнт» містяться персональні дані відповідача , зокрема: РНОКПП, паспортні дані, адреса зареєстрованого місця проживання, номер телефону, адреса електронної пошти, номер рахунку, а також відмітка про те, що договір підписано відповідачем електронним підписом «КL8198». Укладення договору між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] стороною відповідача не заперечується.\~ Додаток № 1 до договору про надання фінансового кредиту №\~163544 від 126.11.2020 містить графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту та погоджений сторонами договору. Укладення договору між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] , отримання останньою позики у розмірі 4000 грн. стороною відповідача не заперечується.\~ Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з пп. 3.1.4 п. 3.1 Договору про надання фінансового, товариство має право без згоди клієнта поступитися своїм правом вимоги за даним договором третій особі, у зв`язку з чим відбудеться заміна сторони кредитодавця за цим договором. 28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, згідно з умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у реєстрі боржників (додатку № 1 до цього договору). Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 до договору факторингу № 01-28/10/2021, ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача за за\~кредитним договором від № 163544 від 26.11.2020. Отже, ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги\~відносно відповідача за вказаним договором. Згідно з приписами ч. 1ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно дост. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Приписами ч. 1ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Що стосується стягнення заборгованості за процентами, суд виходить з такого Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються ч.2ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Як вбачається з Кредитного договору, сторони погодили, що кредитні кошти надаються у розмірі 4000,00 гривень на строк 30 днів зі сплатою процентів за надання кредиту\~ в розмірі 2% на добу, що становить 2400 грн. (відповідно до Таблиці обчислення загальної вартості кредиту\~Додаток №1 до Договору). Згідно з п. 1.1 договору товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 4000,00\~грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 1.2 договору кредит надається строком на 30 днів, тобто до 25.12.2020. Строк дії договору 30 днів. Право кредитодавця нараховувати передбачені Договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного Договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Також відповідно до п.\~ 3.3.3 Договору сторони погодили порядок та умови продовження строку кредитування, а саме,\~ клієнт має право продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення Кредиту, зазначеного в Графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту. Як зазначено у розрахунку заборгованості за\~договором № 163544 від 26.11.2020, відповідачка 29.12.2020 сплатила 2720 гривень на погашення заборгованості (а.с. 65-70). За доводами позивача, погашення заборгованості свідчить про пролонгацію строку кредитування. З такою позицією неможливо погодитися, адже строк кредитування між сторонами кредитного договору був визначений 30 днів, тобто до 25.12.2020\~ (п.\~ 1.2 Договору). Тому задля пролонгації договору відповідачка мала обов`язково сплатити проценти до 25.12.2020 включно, проте оплата була здійснена 29.12.2020, як зазначено у розрахунку із прострочкою 4 дні. Отже, за умовами Кредитного договору сторони погодили строк його дії 25.12.2020, а тому починаючи із зазначеної дати, позивач не має права нараховувати проценти за користування кредитом у визначеному Договором розмірі. Згідно викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 правового висновку, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц. Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/4518/16 від 05.04.2023, сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини виходячи з правової природи останніх. Відтак, для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга\~статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до\~статті 1048 ЦК України.\~ Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до\~статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Отже, припис абзацу другого частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Таким чином, суд констатує, що нарахування позивачем відсотків поза межами строку кредитування, передбаченого договором є необґрунтованим, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині. Крім того, із загальної суми заборгованості підлягає вирахуванню сума cплаченої 29.12.2020 заборгованості у розмірі 2720 грн. Таким чином стягненню з відповідача підлягає 3680 грн. (4000 + 2400 2720), тобто позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача у пропорційному розмірі, визначеному відповідно до припису\~ст. 141 ЦПК України. Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Згідно з приписами ч. 3\~ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частина 4\~ст. 137 ЦПК України\~визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Згідно з ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як встановлено судом, у межах розгляду даної цивільної справи ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» надавалась професійна правнича допомога адвокатом Пархомчуком С.В. на підставі договору про надання правової допомоги без номеру від 29.12.2023, який наявний в матеріалах справи. До позовної заяви також додано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.Згідно з актом про отримання правової допомоги без номеру від 22.08.2025, адвокат Пархомчук С.В. надав ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» правові послуги у зв`язку з розглядом даної цивільної справи на загальну суму 10 500,00 грн. У даному акті зазначений перелік наданих послуг та їх вартість. Відповідно до платіжної\~інструкції № 3 9513 \~позивачем сплачені грошові кошти у сумі 10 500,00 грн. адвокату Пархомчуку С.В.\~ З урахуванням позиції представника відповідача, який просив зменшити витрати на професійну правничу допомогу, суд доходить висновку, що визначений позивачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не в повній мірі є обґрунтованим. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума, яка була сплачена адвокату за консультацію щодо судового врегулювання кредитної заборгованості між ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» та відповідачем у розмірі 2000,00 грн. та за складання позовної заяви у розмірі 5000,00 грн. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати за складення позовної заяви. Щодо адвокатської послуги зустріч та консультація щодо\~ перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості між ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» та відповідачем у розмірі 2000,00 грн., суд\~ зазначає, що така зустріч та консультація не\~ є необхідними, адже ця справа є типовою, адвокат надає однотипні пакетні послуги відповідачу.\~ Моніторинг Єдиного державного реєстру судових рішень, а також витрати на виготовлення копій документів та відправку поштової кореспонденції не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги. За наведеного суд доходить висновку про обгрунтованість витрат на складення позовної заяви та складення процесуальних заяв по суті справи на загальну суму 7000 грн. Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу 1233,72 грн, з такого розрахунку: 7000 Х 3680 : 20\~880.

Outcome: partial