Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

У вересні 2024 року представник позивача засобами поштового зв`язку звернувся до Франківського районного суду м. Львова з указаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором про споживчий кредит №3954166 від 01.07.2021 у розмірі 66 675,00 грн, що складається із: 10 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту; 55 675,00 грн заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги; 1 000,00 грн комісії. Також представник позивача просить вирішити питання про розподіл судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу в сумі 17 000,00 грн. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Аргументи позивача Позов обґрунтовано укладенням 01.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (надалі - ТОВ «МІОЛАН») та відповідачем договору про споживчий кредит №3954166, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 10 000,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін встановлений договором та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/термін, що визначені договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначені умовами кредитного договору. Однак, відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, право вимоги за якою перейшло до позивача. У відповіді на відзив звернено увагу суду на те, що правомірність нарахування суми заборгованості за відсотками випливає з умов укладеного договору (п.1.5.2, 1.6, 2.3.1.2, 4.2.). Заперечення відповідача Відповідач з вимогами позовної заяви не погодився, виклавши мотиви незгоди у відзиві на позовну заяву. У відзиві відповідач, вказавши на підписання кредитного договору одноразовим ідентифікатором «J45215», зазначив про недоведеність позовних вимог у розмірі «93931,40 гривень», акцентуючи увагу на тому, що обов`язок доведення наявної суми заборгованості покладається на позивача, який він не виконав. У той же час, звертає увагу на те, що анкета-заява не підписана позичальником одноразовим ідентифікатором, що ставить під сумнів здійснення такої операції з надання кредитних коштів відповідачу. Водночас, оскільки кредитний договір укладено на 15 днів з 01.07.2021, за відсотковою ставкою 1,25% на день, то за вказаний період максимальний розмір відсотків становить 2875,00 грн, які можуть бути стягнені у межах строку кредитування, як і комісія у розмірі 1 000,00 грн. Проценти, які нараховано після 16.07.2021 вважає такими, що нараховані поза межами строку кредитування, а тому, на думку відповідача, вимоги щодо їх стягнення задоволенню не підлягають. При укладенні договору споживача не повідомлено про умови кредитування та із споживачем не узгоджено саме тих умов, які вважав узгодженими кредитор. У відзиві також акцентовано увагу на відсутності первинних бухгалтерських документів, що, на думку відповідача, позбавляє суд можливості перевірити факт отримання позичальником коштів у кредит та наявності лише односторонніх арифметичних розрахунків позивача, відсутністю номера карткового рахунку відповідача, на який за попередньою домовленістю мали б бути перераховані кошти, відсутністю одноразового електронного підпису на анкеті-заяві №3954166. Крім цього, звернено увагу на відсутності підпису сторін на витягах з реєстру боржників, які б підтверджували дійсність переходу прав вимоги. У підсумку, відповідачем зазначено, що позивачем не доведено факту перерахування кредитних коштів за договором, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості як за тілом кредиту, так і за відсотками. Також вважає неспівмірним розмір витрат на професійну правничу допомогу. Рух справи Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 26.09.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи (том 1, а.с. 47-48). 30 жовтня 2024 року від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. №31737/24) (том 1, а.с. 55-56). 13 листопада 2024 року надійшло повідомлення № 62331 про надання представнику відповідача, [PERSON] доступу до матеріалів справи за допомогою Електронного кабінету користувача ЄСІТС (вх. № 33287/24) (том 1, а.с. 59). 17 грудня 2024 року від представника відповідача, [PERSON] надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи (том 1, а.с. 79-81). 19 грудня 2024 року від представника відповідача, [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (том 1, а.с. 82-84). 26 грудня 2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (том 1, а.с. 89-95). Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 27.12.2024 відповідачу продовжено строк надання відзиву, а у судовому засіданні оголошено перерву для надання можливості позивачу подання відповіді на відзив (до 14.01.2025), а відповідачу заперечень (до 29.01.2024) (том 1, а.с. 96-98). 10 січня 2025 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив (том 1, а.с. 104-117). Крім цього, 10.01.2025 представником позивача подано клопотання про витребування доказів (том 1, а.с. 118-126). 13 січня 2025 року від відповідача на адресу суду надійшли заперечення (том 1, а.с. 127-129). Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 31.01.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» (код ЄДРПОУ 21133352, адреса: 04082, Україна, місто Київ, вулиця Автозаводська, будинок, 54/19) докази щодо видачі [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] ) платіжної картки № [NUMBER] (том 1, а.с. 142-145). 12 лютого 2025 року на адресу суду надійшло повідомлення АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» про неможливість надання витребуваних документів без уточнення даних щодо клієнта банку (том 1, а.с. 157-158). 14 лютого 2025 року представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи (том 1, а.с. 159-160). 19 лютого 2025 року представником позивача подано відповідь на заперечення (том 1, а.с. 161-165). 27 лютого 2025 року представником позивача подано клопотання про витребування доказів (том 1, а.с. 170-173). Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 28.03.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Елаєнс» (ЄДРПОУ 38905834, місцезнаходження: м. Київ, вул. Коновальця Євгена, будинок, 36д, офіс, 1) повний номер банківської картки на яку 01.07.2021 було зараховано 10 000,00 грн, згідно з платіжного доручення № 50182376, отримувач [PERSON] (паспорт громадянина України [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] ) (том 1, а.с. 186-190). Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 21.05.2025 повернуто без розгляду заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (том 1, а.с. 205-206). 13 червня 2025 року представником позивача подано клопотання про скерування ухвали суду від 28.03.2025 за місцезнаходження ТОВ «ФК «Елаєнс» (том 1, а.с. 215-217). 6 липня 2025 року від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (том 1, а.с. 127-128). 11 вересня 2025 року від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про витребування доказів (том 1, а.с. 134-142). Також 11.09.2025 від представника позивача на адресу суду надійшли письмові пояснення (том 2, а.с. 2 -48). Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 15.09.2025 частково задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» (код ЄДРПОУ 21133352): ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки [NUMBER] , в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо), та інші відомості про власника вказаної картки, тобто докази, які містять інформацію щодо підтвердження або спростування факту відкриття [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] ) банківської картки № [NUMBER] (віртуальної чи фізичної); докази зарахування на картку № [NUMBER] кредитних коштів у сумі 10 000,00 грн., які на неї перераховано 01.07.2021, з наданням виписки за період 01.07.2021 - 06.07.2021; повний номер банківської картки № [NUMBER] ; дані щодо фінансового номера телефону за платіжною карткою № [NUMBER] за період 01.07.2021 - 06.07.2021, тощо (том 2, а.с. 55-58). Також 17.09.2025 від представника позивача на адресу суду надійшли письмові пояснення (том 2, а.с. 59-63). 26 вересня 2025 року на адресу суду надійшли витребувані судом документи, які становлять банківську таємницю та стосуються клієнта банку, відповідача у справі (том 2, а.с. 64-78). 31 жовтня 2025 року на адресу суду надійшли заява про розгляд справи за відсутності представника позивача та клопотання про доручення доказів - відповіді ТОВ «Міолан» від 09.09.2025 та поновлення строку на доручення доказів, на підставі чого позивачем долучено до матеріалів справи фотознімок відповідача із паспортом та пропискою, LogFile застосування коду, хронологію вчинення дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину (том 2, а.с. 79-82, 85-89). Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 31.10.2025 позивачу поновлено процесуальний строк для подання доказів (том 2 а.с. 90-91). Судові засідання у справі призначалися неодноразово: 29.10.2024, 26.11.2024, 27.12.2024, 31.01.2025, 14.02.2025, 28.03.2025, 24.04.2025, 22.05.2025, 16.07.2025, 15.09.2025, 31.10.2025 та 04.12.2025. При цьому, відповідач у судових засіданнях участі жодного разу не брав, явки свого представника не забезпечував. В судове засідання, призначене на 04.12.2025 учасники справи не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином (відповідач - відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України). Крім цього, для повідомлення відповідача про час і місце судового засідання суд також вжив заходів для направлення йому SMS-повідомлення та повідомлення у додаток «Viber» на відомі суду засоби зв`язку, які доставлено йому 06.11.2025 (том 2 а.с. 94 зворот - 95). Представник позивача, 04.12.2025, висловивши письмову довіру складу суду, подав заяву про проведення розгляду справи без його участі (том 2 а.с. 97-98). Представник відповідача у запереченні від 13.01.2025 (вх. № 1029/25 від 13.01.2025) просив у задоволенні позову відмовити, а подальший розгляд справи проводити без участі відповідача та його представника (том 1, а.с. 127-128). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, з`ясувавши доводи на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі фактичні обставини справи, та відповідні до них правовідносини. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 1 липня 2021 року відповідач з IP - адреси [NUMBER] . заповнив на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан» URL: https://miloan.ua/ Анкету-заяву на отримання кредитних коштів № 3954166 (том 1 а.с.10 зворот - 11). Відповідно до указаного документа сума кредиту - 10 000,00 грн., строк кредиту - 15 днів з 01.07.2021 року, дата повернення кредиту - 16.07.2021, сума до повернення - 12875,00 грн, комісія за надання кредиту - 1000,00 грн., нараховуються одноразово за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту за договором. Проценти за користування кредитом - 1875,00 грн. нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (том 1 а.с.10 зворот). У анкеті-заяві на кредит №3954166 від 01.07.2021 зазначено такі персональні дані клієнта: [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , паспорт громадянина України: [NUMBER] , місце реєстрації та проживання: [ADDRESS] , номер телефону: [NUMBER] , електронна пошта « [INFO] » (том 1 а.с.11 зворот). У процесі оформлення та розгляду заяви №3954166 від 01.07.2021 сторони 01.07.2021 вчинили такі дії: заповнення заяви 10:32:07 - 10:33:25; автоматична перевірка 10:33:25 - 10:33:31; перевірка у БКІ 10:33:31 - 10:33:37; скоринг 10:33:37 - 10:33:37; перевірка у БКІ 10:33:37 - 10:33:42; скоринг 10:33:42 - 10:33:44; підтвердження зміни умов 10:33:44 - 10:34:56; оброблення 10:34:56 - 10:34:59; підписання договору 10:34:59 - 10:36:50; оброблення 10:36:50 (а.с. 10 зворот). Погоджені умови кредитування: замовлена сума: 20000,00 грн., замовлений строк: 15 днів, погоджена сума: 10000,00 грн., погоджений строк: 15 днів; комісія за надання - 10,00 % одноразово; ставка процентів: 1,25% за кожен день користування (том а.с.11). Дані щодо дій сторін 01.07.2021 вчинених для укладення електронного кредитного Договору №3954166 в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Міолан» та поза нею також підтверджуються відповідною довідкою первинного кредитора: введення позичальником даних по заяві; відправлення позичальником заяви на розгляд; автоматичні перевірки по заяві; перевірка позичальника за даними БКІ; скорингова оцінка позичальника; перевірка позичальника за даними БКІ; скорингова оцінка позичальника; пропозиція позичальнику інших умов; клієнту відправлено SMS повідомлення з пропозицією інших умов кредитування; клієнту відправлено e-mail, з пропозицією інших умов; прийняття позичальником пропозиції інших умов; створено пропозицію про укладення кредитного договору (оферту) в особистому кабінеті позичальника; позичальнику відправлено SMS повідомлення про погодження кредиту та необхідність підписати акцепт на сайті; позичальнику відправлено SMS повідомлення з ідентифікатором (кодом) для підписання акцепту та укладення договору; позичальником підписано одноразовим ідентифікатором та відправлено Товариству електронне повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір (акцепт); додаткова форма укладення кредитного договору розміщена в особистому кабінеті позичальника; перерахунок кредитних коштів на картку позичальника (том 2, а.с. 4). 1 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит №3954166 (індивідуальна частина), з додатками №1, 2 (надалі - Договір) (а.с.5-10). Відповідно до п. 1.1. Договору ТОВ «Мілоан» зобов`язалось на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника (том 1 а.с. 5). Пунктом п. 1.2. Договору обумовлено, що сума кредиту становить 10 000,00 грн. Пунктом п. 1.3. Договору встановлено, що кредит надається строком на 15 днів з 01.07.2021 (строк кредитування). Відповідно до п. 1.4. Договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 16.07.2021. Пунктом 1.5.1. Договору встановлено комісію за надання кредиту у розмірі 1000,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 1875,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (1.5.2. Договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6. Договору) (том 1 а.с.5). Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2., 2.3. цього Договору (1.7. Договору). Згідно з п. 2.2.1. Договору позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1-1.5.2. Договору, в термін (дату) вказаний в п. 1.4. У випадку якщо Позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п. 1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 Договору (том 1 а.с.5). Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 Договору (2.2.2. Договору). Пунктом 2.2.3. Договору сторонами погоджено, що проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно з п. 1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника (а.с.24 зворот) (том1 а.с. 5 зворот). Розділом 2.3 Договору урегульовано порядок пролонгації кредитування. Продовження, вказаного в п.1.3. Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах (п. 2.3.1. Договору) (том 1 а.с.5 зворот). Відповідно до п. 2.3.1.2. Договору передбачено пролонгацію на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів (том 1 а.с.5 зворот). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною у п. 1.6. Договору (том 1 а.с.5 зворот). Пунктом 2.4.1 Договору встановлено, що позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого п. 1.4. Договору, а у випадку пролонгацій - не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування (том 1 а.с.6). Пунктом 2.4.2 Договору встановлено, що у випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання позичальника за цим Договором, то така заборгованість повинна бути сплачена позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений п. 1.4. Договору або у дату завершення періоду пролонгацій. Якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування, визначеного згідно з п. 1.3. та 2.3. цього Договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим позичальником та передбачає настання наслідків, обумовлених розділом 4, п. 3.2.5 Договору (том 1 а.с.6). Відповідно до п. 3.2.6. Договору кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим Договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника. У випадку, якщо після відступлення прав вимоги за цим Договором Кредитодавець отримає від Позичальника платіж (кошти) для погашення існуючої заборгованості за цим Договором, такий платіж (кошти) відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України Позичальнику не повертаються і зараховуються в рахунок виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором (том 1 а.с.6 зворот). Розділом 4 Договору встановлено відповідальність сторін та її види (стягнення пені - п. 4.1., або процентів за ч. 2 ст. 625 ЦК України - п.4.2.). Відповідно до п. 4.2. Договору у разі прострочення Позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгації та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нараховувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п. 1.6. Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової ставки), передбаченої п. 1.6 Договору. Обов`язок Позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги Кредитодавця (том 1 а.с.7). Пунктом 4.3. Договору встановлено, що кредитодавець на свій розсуд може не застосовувати жодного виду відповідальності, передбаченого п.п. 4.1., 4.2. цього Договору, застосувати один із них або всі одночасно. Вимога(и) кредитодавця про сплату вказаних процентів та / або пені позичальником вважається здійсненою(ними), якщо заборгованість зі сплати процентів та/або пені відображена в особистому кабінеті позичальника чи іншим чином доведена до його відома (листування, повідомлення, тощо) (том 1 а.с.7). Відповідно до п. 6.1. Договору цей Договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та доступний зокрема через сайт кредитодавця та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (том 1 а.с.7 зворот). Згідно п. 6.2. Договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього Договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію кредитодавця про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення кредитодавцю електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається кредитодавцем електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт кредитодавця, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд кредитодавця направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником кредитодавцю (том 1 а.с.7 зворот). Укладення Товариством кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4 Договору) (том 1 а.с. 8). Цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 Договору). Як вбачається із змісту Договору та стверджується відповідачем, такий Договір укладено у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію», шляхом його підписання 01.07.2021 електронним підписом позичальника, з використанням позичальником одноразового ідентифікатора «J46215» (том 1 а.с. 5, у верхньому кутку ліворуч). Указана обставина додатково підтверджується відповідною довідкою первинного кредитора про ідентифікацію відповідача, із якої також вбачається, що указаний ідентифікатор скеровано відповідачу на абонентський номер телефону [NUMBER] (том 1 а.с. 11, зворот). У п. 6.3. Договору сторонами погоджено, що приймаючи пропозицію кредитодавця про укладання цього договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) кредитодавцем, що розміщені на сайті кредитодавця та є невід`ємною частиною цього договору (том 1 а.с.7 зворот). Згідно з п. 6.4. Договору укладення Кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (том 1 а.с.8). Отож, з матеріалів справи випливає, що указаний Договір є електронним договором, а наявні в матеріалах справи копії є лише паперовими копіями електронного договору. До Договору додано Графік платежів, що є Додатком №1 до Договору, відповідно до якого, в кінці строку кредитування, а саме 16.07.2021 позичальник повинен повернути суму процентів у розмірі 1875,00 грн, комісію в розмірі 1000,00 грн та тіло кредиту 10 000,00 грн, що разом становить 12 875,00 грн (том 1 а.с.9). Також до Договору додано Паспорт споживчого кредиту (Додаток № 2 до Договору) (том 1 а.с.9 зворот - 10). ТОВ «Мілоан», за допомогою послуг ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс», 01.07.2021 перерахувало 10 000,00 грн за договором №3954166 на картку [NUMBER], що підтверджується платіжним дорученням №50182376 (том 1 а.с. 12). Відповідач не спростовував факту належності йому цієї банківської картки, як і не спростував факту надання ним всіх особистих ідентифікуючих даних, даних його платіжної картки, без надання яких і відповідного підтвердження, ознайомлення з відповідними умовами та правилами отримання та повернення кредитних коштів, відповідний кредит не міг бути наданий. Крім цього, серед засобів зв`язку відповідача у Договорі № 3954166 зазначено електронну адресу: [INFO]. Така ж адреса ним указується у заявах від 17.12.2024 про ознайомлення з матеріалами справи та клопотанні про відкладення розгляду справи (том 1 а.с. 79, 82). При цьому, Акціонерним товариством «УНІВЕРСАЛ БАНК» (ЄДРПОУ: 21133352) підтверджено не лише зарахування указаних коштів у сумі 10 000,00 грн, що мало місце 01.07.2021 на банківську картку № [NUMBER] , але й належність цієї картки та фінансового номера телефону [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , та належність йому електронної пошти « [INFO] » (том 2 а.с. 65-78). Відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення 01.07.2021 відповідачу надано кредит у розмірі 10 000,00 грн. та нараховано комісію за оформлення кредиту у розмірі 1 000,00 грн. Із цих же відомостей вбачається, що упродовж періоду: 01.07.2021 - 16.07.2021, що охоплює 15 днів, нарахування відсотків відповідачу здійснювалося за правилами, передбаченими п.1.5.2. Договору №3954166, тобто по 125,00 грн щоденно, тобто загалом нараховано 1875,00 грн. Наступні 60 днів нарахування відсотків первинним кредитором здійснено у такий спосіб: 17.07.2021 - 17.08.2021, що охоплює 32 дні, нарахування відсотків відповідачу здійснювалося за правилами, передбаченими п.1.6, п.2.3.1.2. Договору №3954166, по 500,00 грн. щоденно, тобто загалом нараховано 16 000,00 грн.; 18.08.2021 - 14.09.2021, що охоплює 28 днів, нарахування відсотків відповідачу здійснювалося за правилами, передбаченими п.1.6, п.2.3.1.2. Договору №3954166, по 100,00 грн. щоденно, тобто загалом нараховано 2 800,00 грн. Станом на 16.12.2021 сума прострочених процентів становила 20 675,00 грн., заборгованість за тілом кредиту становила 10000,00 грн., заборгованість за комісією становила 1000,00 грн. 14 вересня 2021 року був останнім днем нарахування процентів відповідачу первинним кредитором (а.с. 12, зворот -13). У період 15.09.2021 - 15.12.2021 нарахування будь-яких відсотків за Договором не проводилось, тобто нарахування відсотків первинним кредитором припинено 14.09.2021, який був останнім із 60 днів, в межах яких первинним кредитором здійснено нарахуванням відсотків на стандартних (базових) умовах, тобто на підставі п. 1.6, п. 2.3.1.2. Договору, чим завершено строк кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). 16 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 16/12-2021-43, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за договором про споживчий кредит №3954166, що укладений між первісним кредитором та відповідачем та вказаний у Реєстрі боржників за № 1777 (том 1 а.с. 16-22). Відповідно до розрахунку заборгованості відповідача перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», станом на 16.12.2021 заборгованість становила 31 675,00 грн. та складалась з: 10 000,00 грн. - заборгованості по основній сумі кредиту; 20 675,00 грн. - заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги; 1 000,00 грн. - заборгованість з комісії, а станом на 10.03.2023 заборгованість становила 66 675,00 грн. та складалась з: 10 000,00 грн. - заборгованості по основній сумі кредиту; 20 675,00 грн. - заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги; 1 000,00 грн. - заборгованість з комісії; 35 000,00 грн. - нарахованих відсотків (том 1 а.с. 14). Відтак, встановлено, що за період 16.12.2021 - 23.02.2022 включно нарахування відсотків на залишок заборгованості (10 000,00 грн.) здійснено за ставкою 5% на загальну суму 35 000,00 грн. (70 днів х 500,00 грн.) (том 1 а.с. 14). Тобто, відповідно до вимог п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, внесеного Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», передбачені договором відсотки нараховані до 23 лютого 2022 року. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», відповідно до Договору про відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023, у тому числі за Договором про споживчий кредит №3954166, що укладений між первісним кредитором та відповідачем та вказаний у Реєстрі боржників за № 19910 (том 1 а.с. 23-28). Станом на день розгляду справи доказів належного виконання відповідачем зобов`язання за Договором не надано, що ним і не заперечується. Оцінка суду Щодо укладення між первинним кредитором та відповідачем кредитного договору Відповідно до приписів статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Передбачено статтею 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною другою статті 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, відтак акцептуючи пропозицію первинного кредитора відповідач електронними підписами одноразовими ідентифікаторами у Договорі визнав та погодився на запропоновані кредитором умови користування та порядок надання ними грошових коштів. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону). Згідно положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.06.2022 року у справі №757/40395/20-ц, від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19, від 07.10.2020 року у справі №127/33824/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18. На підставі вищенаведених правових норм, беручи до уваги те, що вказаний вище Договір підписаний відповідачем електронним підписом, наявність якого разом з підписом та електронним підписом первісного кредитора підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється їх воля, є доведеним факт укладення між сторонами кредитного договору, та про те, що відповідач всі умови Договору цілком зрозумів та підтвердив те, що сторони Договору діяли свідомо, були вільні в його укладенні, вільні у виборі контрагента та умов Договору. Оскільки вказаний Договір, який підписаний сторонами, є чинними, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, суд дійшов висновку про те, що між первісним кредитором та відповідачем як позичальником, виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами. Щодо доведення факту переходу права вимоги до відповідача за укладеними договорами У відповідності до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). На підтвердження укладення договорів факторингу і переходу до позивача права вимоги за кредитним договором укладеним первісним кредитором з відповідачем позивач надав суду копії: - договору факторингу № 16/12-2021-43 від 16.12.2021, укладений між ТОВ «МІОЛАН», в особі Генерального директора Вініченка О.В. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (том 1 а.с. 16-18); - платіжного доручення №313550010 від 20.12.2021 на суму 1563897,11 грн., із оплатою за договором факторингу № 16/12-2021-43 від 16.12.2021 (том 1 а.с. 18); - актів приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу № 16/12-2021-43 від 16.12.2021 (том 1 а.с. 18, зворот); - реєстру боржників за договором факторингу № 16/12-2021-43 від 16.12.2021, із зазначенням відповідача під реєстровим номером 1777 (том 1 а.с. 19, зворот); - витягу з реєстру боржників за договором факторингу № 16/12-2021-43 від 16.12.2021 (том 1 а.с. 22); - договору факторингу № 10-03/2023/01 від 10.03.2023, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та позивачем (том 1 а.с. 23-25); - акта прийому-передачі реєстру боржників № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 (а.с. 26); - акта зарахування зустрічних однорідних вимог (том 1 а.с. 26, зворот); - реєстру боржників за договором № 10-03/2023/01 від 10.03.2023, із зазначенням відповідача під реєстровим номером 19910 (том 1 а.с. 27, зворот); - витягу з реєстру боржників до договору № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 (том 1 а.с. 29). Отже позивачем доведено факт переходу до нього права вимоги за кредитним договорами укладеним первісним кредитором з відповідачем. Статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Отже, за змістом наведених вище положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора. При цьому аналіз змісту статті 1082 ЦК України дозволяє дійти висновку, що викладені в ній положення щодо обов`язку боржника здійснити платіж факторові за умови, що боржник одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, стосуються позасудового порядку вирішення спору. При цьому невиконання фактором цього обов`язку не звільняє боржника від виконання обов`язків за кредитним договором, а лише дає йому право на виконання свого обов`язку перед первісним кредитором. Тому наявність чи відсутність доказів повідомлення боржника про зміну кредитора у зобов`язанні не є підставою для відмови у задоволенні позову. Щодо суми стягнення Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. На підставі статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Так, умовами Договору, а саме п.п. 2.3.1, 2.3.1.2 сторони передбачили порядок продовження строку кредиту та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом. За відсутності доказів повернення відповідачем кредитних коштів та обумовленої суми відсотків за користування кредитом до 16.07.2021 за Договором відбулося продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, що свідчить про пролонгацію строку кредитування на стандартних умовах, як передбачено п. 2.3.1.2 договору. Поряд з цим, системний аналіз положень п.п. 1.1 - 1.4 Договору щодо порядку та строку кредитування, п.п. 2.2-2.4 Договору щодо пролонгації (60 днів), дають підстави для висновку, що термін користування кредитними грошовими коштами розпочався: 01.07.2021 та закінчився 14.09.2021, включивши нарахування відсотків за правилами, передбаченими п.1.5.2. Договору та за правилами, передбаченими п.1.6, п.2.3.1.2. Договору, оскільки за вищевказаними погодженими сторонами умовами кредитного Договору не передбачено можливість його подальшої пролонгації. З врахуванням наведеного, виконаний позивачем розрахунок заборгованості по сплаті процентів за період: 01.07.2021 - 14.09.2021 в розмірі 31 675,00 грн, що складалась з: 10 000,00 грн. - заборгованості по основній сумі кредиту; 20 675,00 грн. - заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги; 1 000,00 грн. - заборгованість з комісії, суд вважає обґрунтованим. Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про виконання відповідачем своїх зобов`язань з повернення коштів за тілом кредиту у строк, визначений договором, тобто у межах строку кредитування, чим продовжив користуватись кредитними коштами, а тому пролонгація дії Договору відбулась автоматично, що відповідає п. 2.3 Договору. Після передачі прав вимоги від ТОВ «Мілоан» новий кредитор (ТОВ «Вердикт Капітал»), з перших днів набуття прав вимоги (16.12.2021) та поза межами строку дії Договору, здійснив подальші нарахування процентів. При цьому підстав такого нарахування матеріали справи не містять. Слід зазначити, що ТОВ «Коллект Центр» не надало суду детальної виписки яким чином та на яких підставах ТОВ «Вердикт Капітал» здійснювало подальше нарахування суми процентів за користування кредитними коштами в розмірі 35 000,00 грн. Відтак, вимоги позивача про стягнення процентів поза межами строку дії Договору у період 16.12.2021 - 23.02.2022 на суму 35 000,00 грн за ставками 5% суд вважає безпідставними. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором в розмірі 31 675,00 грн. Стягнення заборгованості з комісії, за вказаних умов, також узгоджується Законом України «Про споживче кредитування», яким безпосередньо передбачено право банку чи іншої фінансової установи встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту і, відповідно, така умова про нарахування одноразової комісії за надання кредиту не є нікчемною. Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 20.09.2024 у справі № 331/2974/23 (провадження № 61-7620св24). Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15 (61-8803св22), у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. За змістом висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 25.01.2023 року у справі №209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача. Будь-яких даних, що відповідач у добровільному порядку в повному обсязі або хоча б частково погасив нараховану заборгованість за кредитним договорам матеріали справи не містять. Ставлячи під сумнів факт отримання коштів за Кредитним договором, відповідач такий договір у судовому порядку не оспорював, а також у відповідному судовому провадженні не стверджував про відсутність зобов`язань за таким договором. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні, стороною відповідачки до суду не надані. Відповідач жодним чином не спростував отримання кошти за Кредитним договором, а лише послався на недоведеність таких фактів позивачем. Варто зауважити, що як вбачається зі змісту заяв по суті справи, відповідач фактично визнав існування за ним заборгованості за тілом кредиту у сумі 10 000,00 грн, комісії у сумі 1 000,00 грн та відсотків у сумі 1 875,00 грн, а тому твердження про відсутність правовідносин, що виникли на підставі Кредитного договору, є додатковим свідченням суперечливості й непослідовності доводів та поведінки відповідача, що не може бути розцінено судом на його користь. Зрештою, така суперечлива поведінка відповідача призвела до затягування розгляду справи, витрачання зусиль суду для витребування низки доказів, що також, що не може бути залишено судом поза увагою при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Окрім цього, позивач у будь-якому випадку не довів правомірність вимог стягнення 35 000,000 грн. Як вище зазначено, п. 4.2. Договору встановлено, що у разі прострочення Позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгації та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нараховувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п. 1.6. Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. Обов`язок Позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги Кредитодавця (том 1 а.с.7). Пунктом 4.3. Договору встановлено, що кредитодавець на свій розсуд може не застосовувати жодного виду відповідальності, передбаченого п.п. 4.1., 4.2. цього Договору, застосувати один із них або всі одночасно. Вимога(и) кредитодавця про сплату вказаних процентів та / або пені позичальником вважається здійсненою(ними), якщо заборгованість зі сплати процентів та/або пені відображена в особистому кабінеті позичальника чи іншим чином доведена до його відома (листування, повідомлення, тощо) (том 1 а.с.7). Судом зауважується, що у відповідності до умов договору, а саме п. 4.3., вимогу про стягнення процентів за порушення сплати грошового зобов`язання (в порядку п. 4.2. Договору) кредитор боржнику не заявляв (докази пред`явлення такої вимоги в матеріалах справи відсутні), відтак не довів обов`язку позичальника по сплаті таких процентів після спливу строку кредитування з урахуванням пролонгацій. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено 3 028,00 грн. судового збору (том 1 а.с. 39, 42). Позовні вимоги задоволені частково в розмірі 31 675,00 грн, що становить 47,51 % (31 675,00 х 100 % : 66 675,00), а тому судовий збір у пропорційному розмірі - 1 438,60 грн потрібно покласти на відповідача. Крім цього, представник позивача просить суд стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 17 000,00 грн. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пункт 12 ч.3 ст. 2 ЦПК України визначає однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація принципу відшкодування судових витрат в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення стороною суми судових витрат на професійну правничу допомогу разом із першою заявою по суті спору, шляхом подання до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи (ст. 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 141 ЦПК України). Згідно із частинами 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Частиною 3 ст.137 ЦПК України унормовано, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до змісту додаткової постанови від 30.01.2025 у справі № 923/69/22 Верховний Суд наголосив на тому, що вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги. Такі докази, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України (ч. 1 ст. 86 ГПК України), суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України (ст. 74 ГПК України) сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам ст. 76-80 ЦПК України. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» надано суду Договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024, укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» в особі керуючого партнера Бурдюг Т.В. та позивачем (клієнтом), заявку на надання юридичної допомоги № 241 від 30.07.2024 на суму 17 000,00 грн, Акт №1 про надання юридичної допомоги від 60.08.2024 на суму 17 000,00 грн (а.с. 33 зворот - ). Загальна вартість таких послуг оцінена в сумі 17 000,00 грн, яку сторона позивача просить стягнути з відповідача. Відповідачем подано заперечення на клопотання про розподіл судових витрат у справі, вказавши на те, що заявлена сума не співмірна із предметом позовних вимог. Дослідивши надані представником позивача документи на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, суд не має сумніву жодного сумніву у реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності та необхідності). Крім цього, суд бере до увагу значну тривалість судового розгляду, яка пов`язана із поведінкою сторони відповідача під час розгляду справи, безпідставне твердження та заперечення певних обставин, які мають значення для справи, що неминуче впливало на час, витрачений представником позивача. З урахуванням висновків суду щодо часткового задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 8 076,70 грн витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: partial