Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ «КБ «ПриватБанк») звернулось з позовом до [PERSON] , вказавши, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір 28.02.2020 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії на кредитній картці зі строком кредитування 20 років зі сплатою процентів в розмірі 43,2%. Відповідачеві оформлено та видано кредитну картку, встановлено кредитний ліміт. Відповідач карткою скористалась, отримавши кошти, але умови договору не виконала, грошові кошти не повернула, тому позивач просить стягнути заборгованість у сумі 42124,93 гривні та судові витрати. Ухвалою суду від 03.09.2025 року відкрите провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників. Відповідач у наданий судом строк своїм правом подання до суду заяви із запереченнями\~проти розгляду\~справи в\~порядку спрощеного\~позовного провадження та відзиву на позовну заяву не скористалась, відзив на позов не подала, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 8 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. В ході розгляду справи сторонами заяви чи клопотання не подавались. При дослідженні матеріалів справи встановлено таке. 28.02.2020 року між АТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір про надання банківських послуг, який складається з Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, Умов іта правил надання банківських послуг. Своїм підписом [PERSON] підтвердила, що ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг, Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, які розміщено на офіційному сайті банку privatbank.ua. Відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредитну картку з встановленим лімітом, якою згодом скористався, зобов`язавшись щомісяця сплачувати банку ануїтетними платежами грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотків за користування кредитом. Строк кредитування встановлений у 20 років, процентна ставка визначена у 43,2% (в подальшому згідно із розрахунком знижувалась до 42%), визначені реальна процентна ставка, а також процентна ставка, що застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту та відсотків. 08.11.2023 року [PERSON] знову підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами якого строк дії договору становить 12 місяців з пролонгацією, відсотки визначені у 42% Відповідно до п.2.1.1.2.7 заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг кредит надається шляхом встановлення банком кредитного ліміту на рахунку клієнта. Як вказує п. 2.1.1.2.10 за користування кредитом (за виключенням пільгового періоду) клієнт сплачує банку фіксовану процентну4 ставку від суми трат. Здійснених за рахунок кредиту. Розмір відсотків залежить від виду картки та зазначений у Тарифах банку та паспорті споживчого кредиту. Відповідно до п. 2.1.1.6.1 у разі затримання клієнтом сплати частини кредиту та/або процентів, які підлягають оплаті, щонайменше на один календарний місяць банк має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого не настав, відсотки за фактичний строк його користування в повному обсягу, в повному обсязі, виконати інші зобов`язання за договором. Згідно з довідкою від 17.04.2025 року, АТ «КБ «ПриватБанк» [PERSON] були надані кредитні картки: 28.02.2020 року картку «Універсальна» строком дії до грудня 2023 року та 21.12.2023 року картка «Універсальна» строком дії до грудня 2027 року. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку відповідач належним чином зобов`язання з повернення грошових коштів не виконував, в результаті чого станом на 15.04.2025 року виникла заборгованість в загальній сумі 42124,93 гривні, з яких 39160,69 гривні заборгованості за тілом кредиту та 2964,24 гривні заборгованості за простроченими відсотками. З виписки за банківським рахунком вбачається, що відповідач користувалась карткою для здійснення платежів, проводила поповнення кредитної картки, тощо. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Можливість укладення договору шляхом фіксування його змісту в кількох документах визначена ст. 207 ЦК України. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Стаття 634 ЦК України надає визначення договору приєднання, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 639 ч. 2 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Як вказує ст. 640 ч. 1 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вказує ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статті 546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов`язання неустойкою (штрафом, пенею). Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, відповідно до ст. 536 ЦК України. За ст.\~625\~ЦК України,\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені наданими доказами та підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved