Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог та позиції позивача. Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 19.04.2021 відповідач уклав кредитний договір № 627422453 з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач добровільно, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» www.moneyveo.ua, подав заявку на отримання кредитних коштів, зазначив свої персональні дані, в тому числі і банківську картку, та уклав кредитний договір. Відповідно до умов кредитного договору кредитор надав відповідачу кредит у виді кредитної лінії в розмірі 11510 грн шляхом зарахування 09.04.2021 на банківську карту № [NUMBER] , яку відповідач вказав у заявці. 28.11.2018 між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 627422453. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 627422453. 04.06.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №04/06/25-Ю, відповідно до умов якого позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором № 627422453. Первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач кредит та відсотки за його користування не сплачує, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» суму заборгованості в розмірі 40905,50 грн, яка складається з 11500 грн заборгованості по тілу кредиту та 29405,50 грн заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Відзив на позовну заяву. До суду засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 15.09.2025 надійшов відзив відповідача [PERSON] , у якому вона зазначила, що позовні вимоги ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» не визнає, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з огляду на те, що договір кредитної лінії № 627422453 від 09.04.2021 вона не підписувала, його копію їй позивачем не надано. Позивач не надав суду доказів, які б підтверджували існування або умови цього договору. З моменту виникнення права вимоги минуло більше 3-х років, тому, минув строк позовної давності. Жодних дій, що могли б перервати або зупинити перебіг позовної давності, вона не здійснювала. Відповідь на відзив. До суду засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 22.09.2025 надійшла відповідь на відзив керівника позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» Хлопкової М.С., у якому, серед іншого, зазначено, що при заповненні заявки на кредит відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами договору перед його підписанням. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» належним чином вжило всіх необхідних заходів для здійснення перевірки та ідентифікації особи. Доказами накладеннями електронного підпису з одноразовим ідентифікатором є QRкод - матричний код (двовимірний штрих-код), який містить інформацію щодо підписанта електронного договору і призначений для сканування за допомогою мобільного пристрою, сканера штрих-коду з метою швидкої та безпомилкової ідентифікації договору позичальника. Одноразовий персональний ідентифікатор - MNV2B6S2 направлено відповідачу 09.04.2021 о 14:29:50 год. на номер мобільного телефону вказаний ним в заявці на отримання грошових коштів - [NUMBER] , одноразовий персональний ідентифікатор введено відповідачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства 09.04.2021 о 14:30:21. Відповідач підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отримав свій примірник електронного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту та мав змогу у будь-який час самостійно ознайомитися з договором на сайті товариства в особистому кабінеті. Враховуючи введення в Україні воєнного стану на цей період перебіг позовної давності зупинено, тому, позивачем строк позовної давності не пропущено. Заперечення на відповідь на відзив. До суду засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 30.09.2025 надійшли заперечення на відповідь на відзив відповідача [PERSON] в якому міститься прохання відмовити ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» у задоволенні позовних вимог у повному обсязі; визнати, що позов подано з пропуском строку позовної давності; визнати, що відсотки є несправедливими й не підлягають стягненню з таких підстав. Позивачем не подано доказів від мобільного оператора чи інших незалежних джерел, що номер телефону належав саме відповідачу. Також відсутні банківські документи про реальне отримання коштів. Первісним кредитором було ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога», потім право вимоги передавали іншим компаніям, нині - ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ». Відповідно до ст. 512-516 ЦК України, боржник має бути повідомлений належним чином, але таких доказів суду не надано. Позивач намагається стягнути з боргу 11 000 грн понад 40 000 грн, що означає завищення більш ніж утричі. Умовами договору передбачені ставки від 1,16% до 2,3% на день, що становить 423%-839% річних. Це означає, що лише за рік борг міг би зрости на 46-92 тисячі грн відсотків. Такі умови є кабальними та несправедливими (ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. 233 ЦК України). Кредит було укладено у 2021 році, прострочення виникло тоді ж. Позов подано у 2025 році, тобто після спливу трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України). Так, карантин та воєнний стан зупиняли строки, але існував «Електронний суд», і позивач мав змогу звернутися раніше. Жодних доказів неможливості подати позов вчасно не надано. Подані розрахунки заборгованості є лише внутрішніми документами компанії і не можуть бути належним доказом (ст. 77 ЦПК України). Відсутні банківські виписки та первинні бухгалтерські документи. Інші заяви (клопотання) учасників процесу. До позовної заяви долучено клопотання позивача про витребування доказів у АТ КБ «ПРИВАТ БАНК». У позовній заяві позивач просив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за відсутності позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. До суду 02.10.2025 засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі керівника позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» Хлопкової М.С., у яких представником позивача повторно наведено доводи щодо строків позовної давності, обставин укладення кредитного договору, ідентифікації боржника, використання електронного підпису, розрахунку заборгованості, нарахування процентів за користування кредитними коштами, направлення письмового повідомлення боржнику щодо зміни сторони кредитора. Інших заяв (клопотань) учасниками процесу не подано. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 12.08.2025 матеріали позовної заяви надійшли до Калинівського районного суду Вінницької області з Вінницького міського суду Вінницької області відповідно до положень ст. 31 ЦПК України. 13.08.2025 судом отримано інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача. 15.08.2025 ухвалою судді позовну заяву залишено без руху через невідповідність вимогам ст. 177 ЦПК України. 26.08.2025 на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху надійшла заява представника позивача про усунення недоліків. 02.09.2025 позовну заяву залишено без руху через не усунення її недоліків, продовжено строк для усунення недоліків. 10.09.2025 на виконання вимог ухвали від 02.09.2025 про залишення позовної заяви без руху надійшла заява представника позивача про усунення недоліків. Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області від 11.09.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено учасникам справи строки на подання заяв по суті справи: клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву; відповідачу - для подання відзиву на позов - не пізніше 15 днів з дня отримання цієї ухвали; відповідачу - для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження - не пізніше 15 днів з дня отримання цієї ухвали; позивачу - для подання відповіді на відзив - не пізніше 5 днів з дня отримання відзиву на позов; відповідачу - для подання заперечень на відповідь на відзив - не пізніше 5 днів з дня отримання відповіді на відзив на позов. Разом з тим, цією ухвалою частково задоволено клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» - Тараненка Артема Ігоровича про витребування доказів у АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», які становлять банківську таємницю, а саме інформацію: чи емітувалась на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжна картка [NUMBER]; факт зарахування коштів на картковий рахунок - маска картки [NUMBER] , у період з 09.04.2021 по 14.04.2021 у сумі 11 500,00 грн.; чи є/був номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска картки [NUMBER] та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). У разі підтвердження зарахування коштів [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на картковий рахунок - маска карти [NUMBER] , за період з 09.04.2021 по 14.04.2021 у сумі 11 500,00 грн, надати інформацію у вигляді: первинних документів бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію. У випадку неможливості надати вищезгадані первинні документи, надати інші, прирівняні до них (довідки/листи, що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок - маска карти Позичальника) - повного номера рахунка маска Картки [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Вищевказана ухвала була надіслана на адресу АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» шляхом надсилання рекомендованого повідомлення на адресу банку: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д - для виконання в частині надання витребуваних судом доказів; позивачу та його представнику - на електронну адресу та за допомогою системи «Електронний суд». Вказану ухвалу разом із судовою повісткою відповідачу надіслано за його адресою: [ADDRESS] рекомендованим поштовим відправленням. Однак, на адресу суду 13.10.2025 повернувся конверт із відміткою АТ «Укрпошта» - «адресат відсутній за вказаною адресою». 15.09.2025 до суду засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» надійшов відзив відповідача [PERSON] 22.09.2025 до суду засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив керівника позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» [PERSON] 30.09.2025 до суду засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив відповідача [PERSON] 02.10.2025 до суду засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі керівника позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» [PERSON] 14.10.2025 до суду надійшли витребуванні судом документи із АТ КБ «ПРИВАТ БАНК». Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. IV. Фактичні обставини, встановлені судом. На підставі заявки відповідача на отримання грошових коштів у кредит 09.04.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 627422453, за умовами якого товариство зобов`язується надати позичальникові кредит у виді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту 11500,00 грн на споживчі цілі на 30 днів (а.с. 13-15, 21 на звороті). Договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV2В6S, який було відправлено відповідачу на номер його мобільного телефону, зазначений у заявці на отримання грошових коштів у кредит - [NUMBER], 09.04.2021 в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Згідно з платіжним дорученням №4bce7f01-b785-4a37-8c99-bad2cea64671 цього ж дня, 09.04.2021 відбулось перерахування коштів позичальнику відповідно до договору на карту [NUMBER] (а.с. 31). Як видно з інформації, наданої листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №20.1.0.0.0/7-251001/29442-БТ від 08.10.2025, на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , було емітовано платіжну картку з відповідним номером, на яку 09.04.2025 зараховано 11500 грн. У наданих позивачем розрахунках заборгованості та виписці із особового рахунку за кредитним договором № 627422453 від 09.04.2021 видно, що заборгованість відповідача перед ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» становить 40905,50 грн, яка складається з 11500 грн заборгованості по тілу кредиту та 29405,50 грн заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с. 74-77). 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) укладено договір факторингу №28/1118-01 (а.с. 40-43). Пунктом 2.1 цього договору передбачено, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Відповідно до п. 1.3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 право вимоги - права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Відповідно до п. 4.1 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку. 15.06.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» складено та підписано реєстр прав вимоги № 138 про передачу прав вимог, зокрема, за кредитним договором № 627422453, номер запису - 1235 (а.с. 52 на звороті, 53). 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01 (а.с. 55-57). У реєстрі прав вимоги № 11 від 31.08.2023 зазначено, що до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 627422453, номер запису - 17693 (а.с. 60 на звороті, 61). 04.06.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та позивачем ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №04/06/25-Ю, відповідно до умов якого ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» відступлене право грошової вимоги до боржників згідно із реєстром (а.с. 63-67). У реєстрі боржників від 04.06.2025 до договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025 зазначено, що позивачу передано право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 627422453, номер запису - 5552 (а.с. 68-69). V. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. VI. Норми права, які застосовує суд. Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначені статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Згідно із статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Частина 2 статті 1056-1 ЦК України визначає, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. У пунктах 5, 6 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно із статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України). Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України). Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Аналіз вказаних норм свідчить, що ч. 1 ст. 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто, відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте, це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 зроблено правовий висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі №31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права "nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet", який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що "відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається". Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року в справі №243/11704/15-ц. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 512 ЦК України). При цьому відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними. Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки щодо дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 січня 2019 року у справі №909/1411/13 від 13 жовтня 2021 року у справі №910/11177/20). Згідно із ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. VII. Висновок суду. У справі встановлено, що спірні правовідносини за кредитним договором № 627422453 виникли між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 09.04.2021, тобто, значно пізніше, ніж укладено договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018. Оскільки на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем за кредитним договором № 627422453 від 09.04.2021, то у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018. У пункті 1.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 встановлено, що право вимоги це права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Оскільки строк дії кредитного договору обчислюється з моменту його укладення, то правом відступати право вимоги до позичальника кредитодавець наділений саме з цього часу, тобто з 09.04.2021. Майбутня вимога на момент укладення договору має бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» стосовно [PERSON] на момент укладення договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 не існувало та сторони не могли передбачити, що 09.04.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладе кредитний договір з відповідачем. Водночас підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах. Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі №914/868/17). При цьому, суд зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу. У постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі №5026/886/2012). Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року по справі № 916/2040/20). З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» не довело порушення його прав з боку відповідача [PERSON] та наявність у нього права звернення до суду з позовом до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором №627422453 від 09.04.2021, який укладений після відступлення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги за кредитними договорами на користь ТОВ «Таліон Плюс», а тому підстави для задоволення позову відсутні, оскільки ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» не мали права на подальше відступлення права вимоги, якою вони не володіли. При цьому суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. VIII. Щодо розподілу судових витрат. На підставі п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. З огляду на викладене,

Outcome: dismissed