Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

25.03.2025 представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить стягнути з такого в користь позивача заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг за період з 01.04.2017 по 01.03.2025 у розмірі 1 8930,92 грн.; 3 % річних у сумі 684,63 грн.; інфляційні втрати в сумі 2 693,98 грн., всього 22 309,53 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що житловий будинок [ADDRESS] знаходиться в управлінні ТОВ «Пасічна-ІФ». Послуга з управління багатоквартирним будинком включає : утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання прибудинкової території. Обслуговування внутрішньо будинкових систем, утримання ліфтів; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] по вказаній адресі, відповідно співвласником даного багатоквартирного житлового будинку та споживачем житлово-комунальних послуг. Однак, відповідач обов`язок, визначений чинним законодавством, по сплаті коштів за утримання будинку та прибудинкової території не виконує, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в період з 01.04.2017 по 01.03.2025 заборгованість у розмірі 18 930,92 грн. Разом з тим, так як боржник прострочив виконання своїх зобов`язань, представник позивача просить стягнути 3% річних у сумі 684,63 грн. (період прострочення зобов`язань 441 день, з 01.01.2024 до 16.03.2025); інфляційні втрати в сумі 2693,98 грн., всього 22309,53 грн. та судові витрати. Також зазначив, що позивач очікує понести судові витрати в сумі 5028 грн., які складаються із сплаченого судового збору в розмірі 3028 грн., та 2000 грн. витрат на правничу допомогу ( а.с. 1-2). 25.03.2025 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано судді Кіндратишин Л.Р. 27.03.2025 ухвалою судді відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 13.05.2025 представник позивача подав до суду заяву, в якій просив стягнути з відповідача понесені судові витрати в сумі 4028 грн., які складаються із сплаченого судового збору в розмірі 3028 грн., та 1000 грн. витрат на правничу допомогу. 02.06.2025 ухвалено заочне рішення суду. 10.09.2025 ухвалою суду скасовано заочне рішення,справу призначено до розгляду. 26.09.2025 відповідачем подано відзив на позов. В обґрунтування такого, зокрема зазначено, що позивач неодноразово, в односторонньому порядку, без дотримання встановленої процедури, підвищував ціну наданих ним послуг, що є протиправним та не створює у відповідача обов`язку на оплату таких послуг. Між позивачем та відповідачем не укладено жодного договору про надання житлово-комунальних послуг, отже відсутнє погодження щодо вартості житлово-комунальних послуг, на підставі яких позивачем здійснено нарахування заборгованості, яку він має намір стягнути з відповідача в свою користь. Крім того, органами місцевого самоврядування не встановлювались тарифи з послуги управління багатоквартирним будинком. Також, позивачем не надано детального розрахунку розміру плати такої житлово-комунальної послуги. Відповідач не надав належних та допустимих доказів розрахунку заборгованості, яку він просить стягнути з відповідача. Вважає, що заборгованості не доведено. Відповідачу жодного разу не доводилися до відома ні кошторис витрат на утримання багатоквартирного житлового будинку, ні структура плати (тобто що саме в склад оплати) на утримання багатоквартирного житлового будинку. Позивачем не надано копії договору про надання житлово-комунальних послуги, оскільки такий договір не укладався. Враховуючи відсутність такого договору , між відповідачем та позивачем не визначено, а ні перелік послуг, що мають надаватися, а ні права та обов`язки, в тому числі вимагати надання відповідних послуг, а ні ціни таких послуг, а ні порядку та строку оплати. Отже вимога про стягнення інфляційних витрат та 3 % річних, також є необґрунтованими. В будинку [ADDRESS] , в якому знаходиться належна відповідачу квартира, ОСББ до цього часу не створене, відповідно земельна ділянка у власність, чи у користування співвласниками багатоквартирного будинку не передавалась. Також, жодної згоди на визначення на договірних відносин меж прибудинкової території ним та іншими власниками квартир не надавалась, а погодження з органом місцевого самоврядування меж та площі території, яку співвласники згодні утримувати відсутнє. Відтак, відсутні будь-які підстави нарахування позивачем та стягнення на його користь коштів за прибирання прибудинкової території, оскільки її площа не визначена у відповідності із чинним законодавством. Відповідач не виконує належним чином покладені на нього зобов`язання, а саме : в під`їзді ніхто не прибирає, відсутнє світло на сходовій клітці, недороблені вхідні сходи, пощерблена штукатурка та багато іншого. Відтак, нарахування заборгованості є неправомірним. 08.10.2025 позивачем подано письмові пояснення. В обґрунтування таких, зокрема зазначено, що відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг. Разом з тим, про всі зміни в тарифі вартості послуги з утримання будинку та прибудинкової території повідомлялось співвласників будинку [ADDRESS] належним чином. З 01.04.2017 по 01.02.2019 тариф становив 2,08 грн. за кв.м. Площа квартири 67,9 кв.м. Оплата в той період становила 141, 08 грн. в період з 01.02.2019 по 01.06.2021 тариф 2,44 грн. з кв.м., відповідно плата за житлово-комунальні послуги становила 165,68 кв.м. Про дану зміну тарифу було завчасно повідомлено в газеті «Західний кур`єр» та на дошці оголошень біля будинку. Такі оголошення містили повний розрахунок вартості послуг, пов`язаних з утриманням будинку [ADDRESS] . В період з 01.06.2021по 01.04.2024 тариф становив 3,17 грн. за кв.м., відповідно оплата послуг в той період становила 215,24 грн. та згідно показників лічильника здійснювалась за купівлю електроенергії. За весь період надання житлово-комунальних послуг [PERSON] жодного разу не звертався, як споживач послуг, з претензією про ненадання, або надання в не в повному обсязі житлово-комунальних послуг. 14.10.2025 відповідачем подано клопотання про перехід справи до розгляду за правилами загального позовного провадження. 16.10.2025 ухвалою суду у задоволенні клопотання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження відмовлено. 02.12.2025 відповідачем подано додаткові письмові пояснення. В обґрунтування таких, зокрема зазначено, що долучені позивачем докази, жодним чином не підтверджують обґрунтованість та доведеність заявлених вимог. Зокрема, із актів про підтвердження прибирання та миття сходових кліток, прибирання прибудинкової території з липня 2023 року по березень 2025 року, неможливо визначити фактичні витрати ( скільки часу вказані особи здійснювали таке прибирання, на якій правовій основі, та в якому розмірі позивачем понесені витрати на оплату таких робіт). Акти здачі приймання робіт між ПП «СРБК «Техмонтаж» та позивачем, не підтверджують понесення позивачем хоч якогось витрат на обслуговування ліфтів по [ADDRESS] . Водночас, позивачем не надано доказів, фактичного понесення витрат, а саме сплату коштів за такими актами. Щодо накладних про придбання оливи, також вражає такі докази неналежними. Відсутні будь-які економічні розрахунки щодо розхідності таких олив, фактичних витрат, строку їх зберігання, експлуатації. Позивачем не надано доказів, фактичних витрат щодо спожитої електроенергії при обслуговування багатоквартирного будинку. Щодо журналу усних заявок щодо виконання послуг, то вважає, вказаний доказ неналежним та недостовірним, так як з такого неможливо встановити точної дати викликів, розміру понесених витрат на заробітну плату працівника, який виконував заявку та розхідних матеріалів. Відповідач, вважає, що з наданих позивачем доказів фактичних витрат, позивач не дотримується обов`язкового переліку робіт ( послуг), витрат на які включаються до складу витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території. 09.12.2025 відповідачем подано додаткові пояснення. Зокрема, зазначено, що з тих правовідносин, що склалися не передбачено зміну тарифу управителем в односторонньому порядку на утримання багатоквартирного будинку. Відповідачем не надавалася згода на зміну тарифу управителем в односторонньому порядку. Відтак, вважає, що при вирішені спору може бути застосований тариф 2013 року, як останній, який затверджений у встановленому законом порядку. У вступному слові представник позивача позовні вимоги підтримав, зокрема з підстав та мотивів, що викладені письмово. Позов просив задоволити. Відповідач у позові просив відмовити через безпідставність та недоведеність з підстав, що викладені письмово. Суд, вислухавши вступне слово сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Відповідно до договору про передачу об`єкта завершеного будівництва від 12.03.2010, ТзОВ «Промбудсервіс» передає зі сплатою всіх комунальних та інших обов`язкових платежів, а ТОВ «Пасічна-ІФ» приймає на свій баланс багатоквартирний житловий будинок по [ADDRESS] . Згідно з п. 3.2. сторона ТОВ «Пасічна-ІФ» зобов`язується: надавати споживачам послуги відповідної якості згідно законодавства (п. 3.2.1.); розробити правила експлуатації житлових і нежитлових приміщень, утримання прилеглої території, протипожежної безпеки (п. 3.2.3); укласти договори з відповідними службами на електро, водопостачання об`єкту та призначити відповідних осіб (п. 3.2.3). Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, квартира [ADDRESS] , загально площею 67,9 кв.м., житловою 32,9 кв.м., на праві приватної власності, в частці 1/1, на підставі свідоцтва про право власності б/н 06.05.2010 виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, [PERSON] . Разом з тим, згідно із розрахунку заборгованості по квартирі ( особовий рахунок [NUMBER] ) у період з 01.04.2017 по 01.03.2025 у відповідача як власника вказаної квартири виникла заборгованість у загальному розмірі 22 678,78 грн., заборгованість вказана за період 04.2017 року - 3747,86 грн., оплата мала місце в сумі 62 грн. в травні 2020 року ( а.с. 8-12). Тариф вартості з утримання будинку та прибудинкової території з 01.04.2017 по 01.02.2019 становив 2,08 за кв.м, з 01.02.2019 по 01.06.2021 2,44 за кв.м., з 01.06.2021 по 01.05.2024 3,17 грн. за кв.м., з 01.05.2024 4,29 грн. за к.в.м. Про зміну такого свідчить долучена публікація в газеті «Західний кур`єр» та на дошці оголошень біля будинку. Відповідно до відповіді виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 28.10.2025 за №9500, наданої [PERSON] , будинок [ADDRESS] не був об`єктом конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку на території Івано-Франківської міської територіальної громади, а отже управитель будинку ТОВ «Пасічна ІФ» по зазначеному будинку на конкурсній основі, у передбаченому законом порядку не визначався. Разом з тим, на п. 2 додатку 8 рішення 29 сесії 8 демократичного скликання Івано-Франківської міської ради від 09.09.2022 №164-29 між Івано-Франківською міською радою , ТОВ « Пасічна-ІФ» та ПП «Пасічнаміськбуд» був укладений кадастровий номер 2610100000:01:010:0029, площею 0,5922 за адресою [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, речове право зареєстроване 27.12.2022. В подальшому рішенням Івано-Франківської міської ради від 20.06.2024 №159-43, затверджено технічну документацію щодо поділу такої земельної ділянки, відтак передаються у користування земельну ділянку кадастровий номер 2610100000:01:010:0194, площею 0,3492 га на 10 років, а земельну ділянку кадастровий номер 2610100000:01:010:0195, площею 0,2430 га на 10 років ПП «Пасічнаміськбуд» ( відповідь виконкому Івано-Франківської міської ради від 22.10.2025 за №9494). За змістом\~статті 13 Конституції України\~та частини четвертої\~статті 319 ЦК України\~власність зобов`язує. За змістом статей\~322,\~360 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом; співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до частини другої\~статті 382 ЦК України\~усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію (стаття 151 ЖК України). Згідно із\~статтею 179 ЖК України\~користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV\~(у редакції, що була чинною на момент визначення виконавця житлово-комунальних послуг) та\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII\~(який набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та введений в дію з 1 травня 2019 року, крім: статті 1, частини першої статті 2, статей 3-7, 9, 11, 12, частини другої статті 26, статей 27 та 29 (в частині регулювання послуги з управління багатоквартирним будинком), частини другої статті 2, частин третьої та четвертої статті 8, частин другої та третьої статті 10, статті 15, частин першої, третьої та п`ятої статті 16, статті 18, частини п`ятої статті 28, пунктів 2, 3-1, 6, підпункту 1, підпункту «б» підпункту 2, підпунктів 5 та 11 пункту 8 цього розділу, які вводяться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Законом; частини третьої статті 11, абзаців першого та другого частини п`ятої статті 18, які вводяться в дію з 1 січня 2019 року). Відповідно до частини першої\~статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV\~залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Частиною першою\~статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV\~та частиною першою\~статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII\~передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно із частиною першою\~статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII\~учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, пункту 1 частини першої\~статі 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII\~споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Водночас такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV\~та пункту 5 частини другої\~статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц. Відповідно до\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV, який втратив чинність на підставі\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, до 10.06.2018 тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій розраховувалися виконавцями цих послуг по кожному будинку окремо та встановлювалися органом місцевого самоврядування. Згідно з пункту 2\~розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII\~визнано таким, що втратив чинність,\~Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV, з дня введення в дію цього\~Закону, крім норм, що регулюють надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, управління будинком, спорудою або групою будинків, ремонту приміщень, будинків, споруд, які втрачають чинність через шість місяців з дня набрання чинності цим Законом. Разом з тим, згідно пунктів 3-1\~розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII\~договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені з виконавцями таких послуг або з управителями, визначеними згідно із цим Законом, до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуги з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами (у тому числі щодо вивезення побутових відходів - за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо такими договорами передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах. З дати введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуги з управління багатоквартирним будинком, зміна будь-яких умов договорів про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, додатків і кошторисів (цін/тарифів) до них забороняється та вважається нікчемною. Виконавець таких послуг або управитель має право достроково розірвати відповідний договір, попередивши про це споживачів не пізніш як за два місяці до дня розірвання договору. Стаття 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~встановлює, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього\~Закону. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього\~Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів. Відповідно до\~статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Якщо управитель визначений органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах, ціна послуги з управління багатоквартирним будинком визначається на рівні ціни, запропонованої в конкурсній пропозиції переможцем конкурсу. Така ціна протягом строку дії договору управління може змінюватися виключно за погодженням сторін з підстав та в порядку, визначених таким договором. Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, та включає: 1) витрати на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку відповідно до кошторису витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, крім витрат на обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги, у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем; 2) винагороду управителю, яка визначається за згодою сторін. Кошторис витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території є невід`ємною частиною договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Кошторис витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території враховує обов`язковий перелік робіт (послуг), який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, а також періодичність виконання (надання) робіт (послуг) з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території. Управитель у порядку та з періодичністю, визначеними договором, та/або на вимогу споживача зобов`язаний інформувати споживача про фактичні витрати та виконані (надані) роботи (послуги) з утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території. Інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності здійснюється виконавцями відповідних послуг в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства. У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну цін/тарифів на комунальні послуги виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачам з посиланням на рішення відповідних органів. Відповідно до частин 1-5 статті 27\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. У разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг. Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. У разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом. Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем). Відповідно до\~статті 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Положення статей 319, 322 ЦК України, встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, в тому числі, з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, незалежно від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому прав володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку з утримання належного йому на праві власності майна може створювати небезпеку для третіх осіб. Між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини, позивачем надавалися житлово-комунальні послуги, за які відповідач зобов`язаний був сплачувати грошові кошти. Так, Закон України\~«Про особливості\~здійснення права\~власності у\~багатоквартирному будинку» (далі Закон №417-VIII) визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління. Згідно із пунктом 10 частини другої статті 7 Закону №417-VIII, співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Згідно із статтею 12\~Закону №417-VIII витрати на управління багатоквартирним будинком включають: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Зобов`язання із здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком у разі здачі в найм (оренду) квартир та/або нежитлових приміщень державної або комунальної власності несуть наймачі (орендарі) таких квартир та/або приміщень. Обсяг зобов`язань та відповідальності кожного співвласника за договором про надання комунальної послуги визначається відповідно до Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» (стаття 8 Закону №417-VIII). Відповідно до статті 11\~ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Статтею 509\~ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Згідно із статтею 525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із статтею 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК України, передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1\~ст. 81 ЦПК України), адже обов`язок доказування покладається на сторони. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч.1\~ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення . Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Частиною 2\~ст. 78 ЦПК України\~визначені критерії допустимості доказів. Так, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2\~ст. 77 ЦПК України). Статтею 79 ЦПК України\~встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. (ст. 89 ЦПК України) Таким чином, позивач, будучи належним чином уповноваженим на надання послуг з утримання на утримання житлового будинку і прибудинкової території, а відповідач є співвласником багатоквартирного будинку, маючи у власності квартиру [ADDRESS] , та, згідно норм чинного законодавства, зобов`язаний оплатити надані позивачем послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Відповідач не подав жодних зауважень, заперечень чи пропозицій щодо оприлюдненого, у встановленому порядку, проекту тарифів та їх структури. Така бездіяльність з боку споживача, за відсутності будь-якого оскарження чи заяв про незгоду, свідчить про його погодження із запропонованим розрахунком тарифів протягом тривалого часу, та є проявом мовчазної згоди щодо обсягів, вартості та структури таких послуг. Відповідач не обмежений у праві отримувати послугу з управління в іншого виконавця, оскільки за чинним законодавством у співвласників багатоквартирного будинку, в тому числі і у відповідача, наявний обов`язок, право та можливість прийняти рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах, зокрема, визначити управителя, затвердити умови договору з управителем, визначити перелік та розмір витрат на управління багатоквартирним будинком. При цьому, відповідач від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлявся, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати у встановленому законом порядку, останнім не надано. Оскільки, формою контролю споживача за якісними та кількісними показниками житлово-комунальних послуг є акт-претензія, а єдиними підставами для перерахунку вартості послуги з управління багатоквартирним будинком є її ненадання, надання не в повному обсязі або зниження її якості, відтак, суд дійшов висновку, що позивач в повному обсязі виконав свої зобов`язання по наданню послуг. Доказів протилежного, зокрема, ненадання відповідачу послуг, надання неякісних послуг, судом не встановлено. Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задоволити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). На підставі наведеного, оскільки, відповідач належним чином зобов`язання по оплаті за послуги утримання будинку та прибудинкової території, не виконав, за період з 01.04.2017 по 01.03.2025 у нього утворилася заборгованість у розмірі 18930,92 грн., яка підлягає до стягнення. Згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Суд зазначає, що всі інші аргументи сторін досліджені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки наведених висновків суду не спростовують. Також, суд приймає до уваги розрахунок заборгованості складений позивачем, за яким заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг за період з 01.04.2017 по 01.03.2025 у розмірі 18 930,92 грн., 3 % річних - 684,63 грн. за період з 01.01.2024 по 31.12.2024, інфляційні втрати в сумі 2693,98 грн. за період з 01.01.2024 по лютий 2025 року. Відтак позов про стягнення вказаної заборгованості з відповідача підлягає до задоволення. Щодо понесених позивачем витрат на професійну правову допомогу, суд, дійшов такого висновку. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав, що очікує понести 1000 гривень витрат на правничу допомогу в рамках договору про надання правової допомоги від 06.03.2025, які і заявив до стягнення з відповідача. На підтвердження понесення витрат на оплату правової допомоги позивач надав такі докази: Договір про надання правової допомоги від 06.03.2025 (а.с. 54-55), Додаткову угоду №2 від 02.05.2025 до Договору про надання правової допомоги від 06.03.2025 (а.с. 56); акт виконаних робіт до Додаткової угоди №2 від 02.05.2025 згідно якого, загальна вартість послуг складає 1000 грн : підготовка та подання позовної заяви до суду по справі №344/5175/25 (а.с. 57); платіжна інструкція № 3185 на суму 1000 грн. призначення платежу за підготовку позовних заяв згідно актів виконаних робіт до додаткової угоди №2 від 02.05.2025 (а.с. 58). Згідно зі\~ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2\~ЦПК України). Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. У частині 1\~ст. 137 ЦПК України\~зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2ст. 137\~ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4\~ст. 137 ЦПК України). Підсумовуючи, можна зробити висновок, що\~ЦПК України\~передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу у даній цивільні справі у розмірі 1000 гривень, суд зазначає, що у договорі про надання правової допомоги визначені всі істотні умови договору, у тому числі вартість наданих послуг, в акті про надані послуги вказано, які саме було надано послуги, з чим позивач погодився та здійснив їх оплату. Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн. Разом з тим, з урахуванням вимог\~ст. 141 ЦПК України, так як позов задоволено, сплачений позивачем судовий збір у сумі 3028 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved