Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

У вересні 2025 року [PERSON] звернулась із заявою про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю та перебування на утриманні, в обґрунтування якої вказала, що 08.07.1992 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] . Протягом спільного життя чоловік отримував значно більші доходи порівняно з заявницею, а тому постійно утримував сім`ю. Після смерті чоловіка заявниця має право на отримання пенсії у разі втрати годувальника, однак для призначення пенсії по втраті годувальника їй потрібно підтвердити факт постійного проживання разом з чоловіком за однією адресою на момент його смерті та факт перебування на його утриманні. У заяві зазначила, що оозмір доходу та пенсії заявниці є значно меншим, ніж розмір пенсії, яку отримував її померлий чоловік - [PERSON] , який був військовим пенсіонером, що підтверджується військовим квитком серії [NUMBER] , посвідченням серії [NUMBER] та розрахунками його пенсії. Оскільки заявниця та [PERSON] перебуваючи в офіційному шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 08.07.1992 не мали документу, який виданий відповідно до чинного законодавства, на підтвердження факту спільного проживання за однією адресою, однак фактично проживали спільно за адресою реєстрації місця проживання заявниці: [ADDRESS] - факт перебування заявниці на утриманні та проживання за однією адресою підлягає встановленню в судовому порядку. З цією метою заявниця звернулася до суду з даною заявою. Ухвалою від 16.09.2025 заяву було залишено без руху зі встановленням десятиденного строку з дня вручення копії ухвали на усунення недоліків. 02.10.2025 заявником були усунуті зазначені в ухвалі суду недоліки. Ухвалою суду від 10.10.2025 відкрито провадження справі справу призначено до розгляду у судове засідання на 02.12.2025. У судове засідання 02.12.2025 заявниця не з`явилась, була належним чином повідомлена про дату та час судового засідання, заяви про відкладення або поважності причин неявки до суду не подавались. У судовому засіданні 02.12.2025 представник заявника підтримала заяву та просила задовольнити її в повному обсязі. Подала клопотання про долучення до матеріалів справи довідки про доходи заявника. Пояснила суду, що у зв`язку зі смертю [PERSON] заявниця має право на отримання пенсії у разі втрати годувальника, однак для призначення пенсії по втраті годувальника їй потрібно підтвердити факт перебування на його утриманні та факт спільного проживання, адже подружжя було зареєстроване за різними адресами. У судове засідання 2 грудня 2025р. представник заінтересовані особи Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві не з`явився, про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявниці та показання свідка, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення заяви, зважаючи на таке. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був укладений 08 липня 1992 року. Відповідно до свідоцтва про смерть, зареєстрованого Подільським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] помер [INFO] у віці 67 років, про що 13 березня 2021 року складено відповідний актовий запис №138. На момент своєї смерті [PERSON] був зареєстрований іншою адресою, яка відмінна від адреси реєстрації заявниці. Відповідно до Витягу з Реєстру територіальної громади №2024/014466166 від 01.12.2024 заявниця зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За свого життя [PERSON] перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві та отримував пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб№ за вислугою років. Після смерті свого чоловіка заявниця звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою про призначення її пенсії у зв`язку з втратою годувальника, однак у призначені такої пенсії було відмовлено через різні адреси реєстрації заявниці та її покійного чоловіка, а також зважаючи на недоведення факту перебування заявниці на утриманні свого чоловіка, що стало підставою звернення до суду з даною заявою. Для встановлення факту проживання заявниці та її чоловіка [PERSON] за однією адресою, судом було допитано свідка [PERSON] . Свідок [PERSON] повідомила, що є другом сім`ї заявниці та була знайома з подружжям [PERSON] та [PERSON] Матяшенками з 2001 року. Свідок проживала за квартал від подружжя за адресою: [ADDRESS] та обслуговувалась у дитячій лікарні, де і працювала заявниця, з того часу свідок та заявниця потоваришували. Згодом заявниця стала хрещеною матір`ю двох дітей свідка. Свідок зазначила, що подружжя постійно проживало в квартирі за адресою: [ADDRESS] та вели спільне господарство і побут, піклувались один про одного, чоловік заявниці був військовослужбовцем та фінансово утримував свою родину, адже [PERSON] працюючи медсестрою дитячої лікарні отримувала мізерну заробітну плату. У подружжя народилось четверо дітей та все подружнє життя вони прожили разом, виховуючи їх. Отже, заявниця та [PERSON] перебували у шлюбі та проживали разом за адресою [ADDRESS] , заявниця здійснювала догляд за чоловіком, обидва були пенсіонерами. Заявниця з формальних підстав не може оформити пенсію по втраті годувальника, що стало підставою для звернення до суду з даною заявою. Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина 3 статті 294 ЦПК України). Пунктом 2 частини 1, частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснено в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1.Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення. 2. Встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. 3. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо). 4. Чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. За змістом ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Відповідно до вимог ст. 32 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Відповідно до частини 10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 30 січня 2007 року № 3-1, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, крім іншого, надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Як роз`яснено в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні. Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні чоловіка, [PERSON] посилалась на те, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , проживала з ним спільно, і заробітна плата, а в подальшому пенсія її чоловіка була постійним та основним джерелом для її існування. Заявниця перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років. Розмір пенсії становить - 2725 грн. [PERSON] отримував пенсію за вислугу років як особа, яка звільнена з військової служби в розмірі більшому за 10 000 грн. 00 коп. Отже, допомога, яка надавалася заявниці її чоловіком [PERSON] була хоч і не єдиним, проте постійним та основним джерелом засобів до існування. Подружжя проживало разом до моменту смерті чоловіка заявниці, а отже заявниця перебувала на утриманні свого чоловіка до моменту смерті останнього. Заявниця, як дружина померлого годувальника, має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Виходячи з вищевикладеного та зважаючи на те, що встановлення даного факту необхідне заявниці для оформлення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, суд дійшов до висновку, що вимога заявниці про встановлення факту перебування її на повному матеріальному утриманні покійного чоловіка, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved