Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

Короткий виклад позовних вимог Адвокат Чумаченко С.О. звернувся до Київського районного суду м. Одеси в інтересах [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , відповідно до якої просить суд: - витребувати з незаконного володіння [PERSON] у власність [PERSON] житловий будинок, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що в цілому складається з одного житлового будинку під літерою «А», загальною площею 139,4 к.м., житловою площею 69,7 кв.м. та надвірних споруд: літня кухня - «Б», сарай - «В», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 18677951101; - витребувати з незаконного володіння [PERSON] у власність [PERSON] земельну ділянку під [ADDRESS] , кадастровий номер 5110136900:24:010:0079, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 18701751101. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 07.03.2013, укладеного між [PERSON] та нею, посвідченого Таранською А.М., приватним нотаріусом ОМНО за реєстровим номером 1521, набула право власності на будинок за адресою: [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: 5110136900:24:010:0079, площею 0,0206 га. Крім того, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 07.03.2013, укладеного між [PERSON] (продавцем) та [PERSON] (покупцем), посвідченого Таранською А.М., приватним нотаріусом ОМНО за реєстровим номером 1522 набула права власності на вищенаведену земельну ділянку з кадастровим номером: 5110136900:24:010:0079, площею 0,0053га. На підставі вищенаведеного договору купівлі-продажу від 07.03.2013 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право власності. 09.04.2022 [PERSON] виїхала за межі України до Німеччини. 19.05.2023 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Філімоновою Галиною Василівною за реєстровим номером 1774 було посвідчено договір купівлі-продажу, згідно з яким [PERSON] , від імені якої на підставі довіреності, посвідченої Костенко Н.В., Консулом Генерального консульства України в Едмонтоні, 17.01.2023 року за реєстровим №573/65, діяв [PERSON] , продала [PERSON] нерухоме майно:житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку № [NUMBER] , площею 0,0053га (кадастровий номер: 5110136900:24:010:0079), розташовані за адресою: [ADDRESS] . У подальшому, 16.02.2024, державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі, Чорною С.Г. за реєстровим № 10-135 посвідчений договір купівлі-продажу, укладений між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] , відповідно до якого остання набула право власності на вказаний житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, [PERSON] був здійснений перепродаж вищенаведеного будинку та земельної ділянки у [PERSON] .. Підробка документів та відсутність передачі коштів за продаж будинку. Проте, в період, зазначений в договорі купівлі-продажу від 19.05.2023, позивачка в місті Едмонтоні (Канада) не перебувала, довіреність, посвідчену [PERSON] , Консулом Генерального консульства України в Едмонтоні, 17.01.2023 за реєстровим№573/65 не підписувала, довіреність не посвідчувалась, не бажала відчужувати (продавати) будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] у власність [PERSON] та не уповноважувала [PERSON] на вчинення вказаних дій, не була обізнана про те, що вчиняється продаж вищенаведеного будинку та земельної ділянки. У зв`язку з вищенаведеним, а також зважаючи на незаконне заволодіння майном позивачки, Одеською обласною прокуратурою здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12023163510000106 від 15.02.2023 за фактом заволодіння невстановленими особами нерухомим майном та транспортними засобами, з використанням завідомо підроблених довіреностей, начебто посвідчених у Консульствах України за кордоном, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України. У відповідь на запит Одеської обласної прокуратури Генеральне консульство України в Едмонтоні листом від 13.04.2023 повідомило, що Генконсульством України в Едмонтоні не посвідчувались довіреності за реєстровими номерами 573/79 та 573/65 від 17 січня 2023. Зазначені номери відсутні у реєстрі довіреностей установи. Особи, зазначені у запиті до Генерального консульства України не звертались. Крім того, листом від 09.03.2023 Генеральне консульство України в Едмонтоні у відповідь на запит повідомило приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Журавель В.М., що Генконсульством України в Едмонтоні не посвідчувались довіреності за реєстровими номерами 573/79 та 573/65 від 17 січня 2023 року. Звернення від осіб, зазначених у запиті щодо вчинення нотаріальних чи будь-яких інших дій до установи не надходили. Більш того, як стало відомо позивачці в ході досудового розслідування вищенаведеного кримінального провадження, на початку травня 2023 року до [PERSON] , яка є рідною сестрою позивачки, приїхав [PERSON] та представився адвокатом Клименко О.М., пообіцяв зробити їй візу для виїзду до сестри у Німеччину та взяв з неї гроші за оформлення візи і перевіз її до своєї тітки [PERSON] ( [PERSON] ). У подальшому [PERSON] викликала поліцію та повідомила співробітникам поліції, що [PERSON] росіянка та громадянка рф, що їй потрібно виїхати з України, вигнала її з дому, а вона того ж дня опинилась на вулиці. За продаж будинку [PERSON] ніякі грошові кошти не передавали, будь-які довіреності від її сестри на продаж будинку вона не бачила. Також, повідомила, що наразі в будинку [PERSON] робить ремонт з метою продажу будинку. Додатково слід зазначити, що кошти за продаж будинку [PERSON] не отримувала, на скільки їй стало відомо в ході досудового розслідування, нотаріус також особисто не бачила факту передачі грошових коштів під час посвідчення угоди з купівлі-продажу нерухомого майна та земельної ділянки. Також, просимо суд звернути увагу на те, що під час перепродажу вищенаведеного будинку вже здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12023163510000106 від 15.02.2023, проводились слідчі та розшукові дії, про що могло бути відомо [PERSON] , [PERSON] та державному нотаріусу Приморської державної нотаріальної контори Чорній С.Г. Крім того, звертаємо особливу увагу на те, що право власності на майно, яке було передано за угодами щодо його відчуження поза волею власника, не набувається, у тому числі й добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути в нього витребуване. Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна. Таким чином, у випадку якщо майно вибуло з володіння законного власника поза його волею, останній може розраховувати на повернення такого майна, незважаючи на добросовісність та відплатність його набуття сторонніми особами, і має право звернутися до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння. Також представник позивачки звертає увагу на те, що [PERSON] продала будинок та земельну ділянку за 1\~072895 грн, тоді як придбала за 1\~160000,00 грн. Сторона позивача вбачає в діях [PERSON] бажання за будь-яких умов позбутися будинку та земельної ділянки, навіть собі у збиток. Також зазначає, що разі задоволення позовної заяви, рішення суду може вплинути на права та обов`язки [PERSON] та [PERSON] , адже за умови доведення відповідачкою передачі грошових коштів [PERSON] за договором купівлі-продажу від 19.05.2023, [PERSON] може в подальшому звернутись позовом до [PERSON] про повернення безпідставно набутих ним грошових коштів, сплачених [PERSON] . Крім того, у разі задоволення позову [PERSON] може звернутись до [PERSON] з позовом про повернення безпідставно набутих нею грошових коштів, сплачених [PERSON] . Також стороні позивача невідомо чи сплачувались грошові кошти при подальшому перепродажі нерухомого майна та земельної ділянки, адже в договорі від 16.02.2024 лише зазначено про те, що кошти були одержані продавцем від покупця до підписання цього договору, проте, позивачці наразі не відомо чи перебувають в матеріалах нотаріальної справи докази одержання відповідних коштів продавцем. Відповідно до вищенаведеного договору купівлі-продажу від 16.02.2024 за реєстровим номером 10-135, оціночна вартість житлового будинку 1 000 677 грн. Оціночна вартість відчужуваної земельної ділянки 72 218 грн (згідно зі звітом про оцінку). Таким чином, один відсоток від ціни позову 1072895 складає 10728,95 грн. Повідомляє, що на момент подачі позовної заяви позивач поніс судові витрати у розмірі 10728,95 грн (судовий збір за подання позовної заяви) та 605,60 грн (за подання заяви про забезпечення позову), можливі інші витрати в залежності від ходу розгляду справи, зокрема витрати на правничу допомогу адвоката. В залежності від заперечень відповідачки можливе надання в подальшому додаткових доказів. Просить позовні вимоги задовольнити. Відзив на позовну заяву Правом подання відзиву відповідачка не скористалась Пояснення третіх осіб Правом подання пояснень на позов терті особи не скористались Процесуальні дії та рух справи Представник позивача 17.04.2024 безпосередньо звернувся до Київського районного суду м. Одеса з вказаним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справарозподілена судді Київського районного суду м. Одеси Васильків О.В., яка ухвалою від 08.05.2024 відкрила провадження у справі та призначила підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 29.05.2024 задоволено клопотання представника позивачки: витребувано від приватного нотаріуса Філімонової Г.Ф. належним чином завірені копії документів, надані при посвідченні договору купівлі-продажу від 19.05.2023 року між [PERSON] та [PERSON] , реєстровий номер 1774, а також витребувати від державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори Чорної С.Г. належним чином завірені копії документів, надані при посвідченні договору купівлі-продажу 16.02.2024 року між [PERSON] та [PERSON] , реєстровий номер 10-135. 28.06.2024 до суду від державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори Чорної С.Г. надійшли витребувані належним чином завірені копії документів стосовно посвідчення договору купівлі-продажу від 16.02.2024. 09.07.2024 до суду від приватного нотаріуса Філімонової Г.Ф. надійшли належним чином завірені копії документів стосовно посвідчення договору купівлі-продажу від 19.05.2023. У зв`язку із звільненням судді з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку, справу було передано для повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Згідно з повторним автоматизованим розподілом від 20.08.2024 справу передано судді Скриль Ю.А., у зв`язку з чим необхідно прийняти дану цивільну справу до провадження, призначивши підготовче засідання, про що сповістити учасників судового розгляду. Ухвалою судді від 28.08.2024 прийнято до провадження вказану справу. Призначено підготовче засідання на 10.09.2024 Підготовче засідання за клопотанням третьої особи Мелідіс Л.А., у зв`язку з перебуванням нею на лікарняному, а також з урахуванням позиції представника позивачки адвоката Ніц А.С., який не заперечував проти відкладення підготовчого засідання через неознайомлення ним з матеріалами, витребуваними у нотаріусів, відкладене на 02.10.2024. У підготовче засідання 02.10.2024 з`явився представник позивачки адвокат Кокарев А.П., інші учасники справи не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Підготовче засідання відкладене на 07.11.2024. 04.10.2024 від третьої особи [PERSON] надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи документи: копію довіреності № 1984/2022, копію лсита ГУНП в Одеській області від 16.10.2023 № 60-9069, роздруківку смс від 23.08.2023, копію опису документів від [PERSON] від 13.08.2022, флеш носій з 2 записами доньки позивачки та сестри позивачки [PERSON] . У підготовче засідання 07.11.2024 з`явився представник позивачки адвокат Кокарев А.П., інші учасники справи не з`явились. 07.11.2024 до суду надійшла заява [PERSON] про відкладення підготовчого засідання, у якій зазначила, що у зв`язку із смертю чоловіки, за сімейними обставинами не може взяти участь у цьому засіданні. Інші учасники справи причини неявки суду не повідомили. У підготовчому засіданні оголошено перерву до 11.12.2024 з метою здійснення повторного виклику учасників справи, явку відповідачки [PERSON] визнано обов`язковою. 25.11.2024 до суду надійшли заперечення представника відповідачки адвоката Чумаченка С. О. проти задоволення клопотання [PERSON] від 04.10.2024 про долучення копій документів. 11.12.2024 до суду надійшло клопотання представника третьої особи [PERSON] адвоката Зарецького І.Г. про відкладення підготовчого засідання через його зайнятість в іншій справі. У підготовчому засіданні 11.12.2024 представник позивачки адвокат Кокарев А.П. заперечував проти відкладення розгляду справи. Суд визнав причини відкладення представника [PERSON] неповажними, підстав для відкладення або оголошення перерви у підготовчому засіданні не встановив, та відмовив у задоволенні клопотання про відкладення підготовчого засідання: постановив проводити підготовче засідання за відсутності належними чином повідомлених учасників справи, зокрема з розгляду клопотання третьої особи [PERSON] про долучення доказів до справи. У підготовчому засіданні представник позивачки підтримав свої заперечення проти задоволення клопотання [PERSON] про долучення доказів у справі :. Суд ухвалою від 11.12.2024 відмовив у прийнятті та повернув вказане клопотання [PERSON] без розгляду. Підготовче засідання відкладене на 19.12.2024. Підготовче засідання 19.12.2024 проведеного за участю представника позивачки Кокарева А.П., третьої особи [PERSON] та її представника адвоката Зарецького І.Г. Відповідачка тричі викликалась у підготовче засідання, однак у засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала, заяви, клопотання до суду від неї не надходили. У підготовчому засіданні суд ухвалою від 19.12.2024 закрив підготовче провадження у справі та призначив її до розгляду по суті. Судове засідання призначене на 22.01.2025. 22.01.2025 до суду від представника [PERSON] адвоката Зарецького І.Г. надійшли письмові пояснення, відповідно до яких просив визнати причини пропуску строку для подачі доказів у справі поважними та долучити їх разом з додатковими поясненнями до матеріалів справи, у тому числі документи, які подавались разом з клопотанням [PERSON] від 04.10.2024. 21.01.2025 до суду надійшло клопотання представника [PERSON] адвоката Карпенко В.І. про вступ у справу з проханням ознайомитись з матеріалами справи та відкладенням судового засідання, призначеного на 20.01.2025 на іншу дату. У зв`язку із перебуванням головуючого на лікарняному, судове засідання відкладене на 20.02.2025. 20.02.2025 від третьої особи [PERSON] надійшло клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 20.02.2025, оскільки не може взяти участь через здійснення підтвердження консультативного висновку, виданого у зв`язку з травмою ноги. 20.02.2025 до суду надійшли пояснення представника відповідачки адвоката Коюди М.А., відповідно до яких повідомив суд про те, що його повноваження як представника [PERSON] у цій справі припинені. У судовому засіданні 20.02.2025 суд, з урахуванням позицій представників сторін, відмовив у задоволенні клопотання третьої особи Манзуракі Ю.О. про відкладення судового розгляду, постановив проводити судове засідання за відсутності третьої особи [PERSON] . Окрім цього розглянуті питання, порушені представником [PERSON] адвокатом Зарецьким І.Г. у додаткових поясненнях від 22.01.2025, у тому числі щодо долучення документів, які надавались суду разом з додатковими поясненнями та долучених до клопотання [PERSON] від 04.10.2024 (яке суд повернув тертій особі без розгляду). Представник позивачки заперечував проти приєднання цих доказів, пояснюючи, що наразі вже розпочатий розгляд справи по суті. Причини не є поважними. Представник відповідачки адвокат Карпенко В.І. підтримала клопотання з урахуванням доводів викладених у додаткових поясненнях представника третьої особи, просила задовольнити. Суд визнав поважними причини пропущення строків для подання доказів у справі, прийняв доводи викладені у додаткових поясненнях представника [PERSON] адвокта Зарецького І.Г. та на місці ухвалив долучити додаткові пояснення третьої сторони від 22.01.2025 з додатками, а також документи, поданими разом з клопотанням від 04.10.2024 та вже містяться в матеріалах справи. З клопотанням представника відповідачки оголошено перерву у розгляді справи до 19.03.2025 з метою надання можливості ознайомитись їй з флеш носієм, питання щодо долучення якого до матеріалів справи вирішено у цьому засіданні. 18.03.2025 року від представника відповідачки надійшло клопотання про повернення до стадії підготовчого засідання у справі № 947/12720/24 з метою реалізувати право на подання заяви про забезпечення доказів. У судовому засіданні 19.03.2025 представник відповідачки підтримала вказане клопотання, пояснила, що повернення на стадію підготовчого засідання необхідне для реалізації права сторони відповідача для подання клопотання про забезпечення доказів у справі шляхом виклику та допиту свідків під час судового розгляду справи. Треті особи та представник третьої особи Мелідіс Л.А. підтримали вказане клопотання, просили задовольнити. Представник позивачки заперечував проти його задоволення, посилаюсь на те, що вказане клопотання подане з метою затягування розгляду справи судом, усі докази, які мають значення для вирішення спору долучені до матеріалів справи, а показання заявлених свідків не можуть мати жодного значення, оскільки сторона позивача заявляє про витребування з чужого незаконного володіння майна, яке вибуло з володіння позивача поза його волею, тобто незаконно, та для доведення цих обставин не підлягає встановлення факту волевиявлення щодо вибуття майна. У судовому засіданні ухвалою суду від 19.03.2025 відмовив у задоволенні клопотання представника [PERSON] адвоката Карпенко В.І. про повернення до стадії підготовчого засідання; задовільнив клопотання представника відповідачки про забезпечення доказів шляхом допиту свідків, ухвалив здійснити виклик свідків у судове засідання, а саме: [PERSON] , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу; Лангольф Наталію Миколаївну, 21.09.1942; [PERSON] , а також позивачку [PERSON] за її згодою. Судове засідання відкладене на 16.04.2025. У судовому засіданні 16.04.2025 розпочатий розгляд справи по суті; терті особи [PERSON] та [PERSON] надали суду пояснення; допитана в якості свідка нотаріус [PERSON] (згода [PERSON] та [PERSON] про розголошення відомостей укладання між ними договору купівлі-продажу, долучена до матеріалів справи). Представник позивачки зазначив, що згода від [PERSON] на її допит нею не надана, інформація щодо бажання бути допитаною від позивачки не надходила. 08.05.2025 від представників [PERSON] адвокатів [PERSON] , адвоката Ніц А.С., надійшли клопотання про відкладення судового засідання через зайнятість їх в інших справах, призначених в Пересипському та Приморському районних судах м. Одеси. У судове засідання інші свідки [PERSON] та [PERSON] не з`явились. Представник позивачки та [PERSON] заперечували проти відкладення розгляду справи. У судовому засіданні також бралит участь [PERSON] та [PERSON] . Суд ухвалив відкласти судове засідання на 11.06.2025. З учасниками справи, присутніми у судовому засіданні узгоджений графік наступних судових засідань (о 14 годині 00 хвилин 16.06.2025, 19.06.2025, 25.06.2025). 15.05.2025 від представника [PERSON] адвоката Дьогтєва С.Г. надійшла заява про зупинення провадження у справі. 29.05.2025 від представника [PERSON] адвоката Дьогтєва С.Г. заява про виклик позивачки у судове засідання, визнавши її явку обов`язковою. 11.06.2025 від представника відповідачки надійшло клопотання про витребування доказів. У судовому засіданні 11.06.2025 відмовлено у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі. Суд за заявою представника відповідачки повернув їй клопотання про витребування доказів, з огляду на те, що у судовому засіданні сторони не оспорювали факт перебування позивачки та [PERSON] у шлюбі. Розглянуто та задоволено судом клопотання представника Мелідіс Л.А., яке надійшло до суду 29.05.2025, про виклик в судове засідання позивачку [PERSON] для надання особистих пояснень у судовому засіданні, суд визнав явку позивачки обов`язковою. Розгляд справи відкладений на 16.06.2025. 13.06.2025 від представника позивачки адвоката Кокарева А.П. надійшла заява про відкладення судового засідання, через його участь в іншій справі, призначеній в Салтівському районному суді м. Харкова. Також повідомив, що адвокати Ніц А.С., Поліхранова Ю.В. та Трусов А.С. більше не здійснюють представництво інтересів позивачки у цій справі інтереси позивачки наразі представляють інтереси адвокати Кокарев А.П. та Чумаченко С.О. Доказів припинення здійснення представництва інтересів позивачки вказаними адвокатам суду не надано. Від представника позивачки адвоката Чумаченка С.О. 13.06.2025 також надійшла заява про відкладення судового засідання на іншу дату через його участь в інших справах Херсонського міського суду Херсонської області. Судове засідання 16.06.2025 відкладене на 19.06.2025. 18.06.2025 до суду надійшла заява від представника позивачки адвоката Чумаченка С.О. про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що оскільки явку [PERSON] судом визнано обов`язкової, а остання є громадянкою рф та перебуває на території Федеративної Республіки Німеччини, їй необхідний додатковий час для організації прибуття до території України, а також отримання нею копії ухвалипро визнання її явку обов`язковою. 18.06.2025 від представника позивачки адвоката Чумаченка С.О. також надійшла заява про видачу копії ухвали суду про визнання явку позивачки обов`язковою. Судове засідання відкладене на вже погоджену дату - 25.06.2025. Судове засідання 25.06.2025 відкладене на 21.07.2025 через перебування головуючого у справі у відпустці з 23.06.2025 по 27.06.2025. 18.07.2025 від представника [PERSON] адвоката Дьогтєва С.Г. надійшла заява щодо допустимості, достовірності та достатності доказів, наданих представником позивачки (відповіді Генерального консульства України в Едмонтоні, запити органів прокуратури та щодо порушеного кримінального провадження), відповідно до якої просив врахувати викладені у ній доводи судом під час вирішення справи. У судовому засіданні 21.07.2025 вказана заява прийнята судом та долучена до матеріалів справи, судове засідання відкладене до 08.09.2025 (через перебування головуючого по справі судді у щорічній відпустці з 07.08.2025 по 05.09.2025). У судовому засіданні від 08.09.2025 в режимі відеоконфернеції взяла участь позивачка, якій роз`яснені права та обов`язки, з урахуванням того, що вона є громадянкою рф, суд перевірив чи володіє позивачка достатніми знаннями української мови позивачка зазначила, що для проведення допиту та вірного розуміння запитань їй знадобиться перекладач. Суд постановив залучити до участі у справі перекладача для проведення допиту позивачки, обов`язок забезпечення якого покласти на сторону позивача. Оголошено перерву до 07.10.2025. 07.10.2025 через систему «Електронний суд» надійшли пам`ятка про права та обов`язки свідка, розписка та присяга Клименко О.М. з перекладом російською мовою, підписані нею 22.09.2025. 07.10.2025 до суду представником [PERSON] адвокатом Зарецьким І.Г. подане клопотання про відкладення проведення судового засідання через перебування його на лікарняному. Судове засідання на 13.011.2025. 20.10.2025 надійшло клопотання від представника [PERSON] адвоката Дьогтєва С.Г. про відкладення судового засідання, призначеного на 13.11.2025, через його зайнятість в іншій справі Приморського районного суду м. Одеси. Також 13.11.2025 надійшла заява від [PERSON] про відкладення судового засідання. У судовому засіданні 13.11.2025 відмовлено у задоволенні заяви адвоката Дьогтєва С.Г. та клопотання [PERSON] про відкладення судового засідання, ухвалено проводити судове засідання за їх відсутності. У судовому засіданні 13.11.2025 відмовлено у допуску [PERSON] в якості перекладача Клименко О.М., оскільки є її представником у цій справі. Оголошено перерву до для забезпечення належного перекладача для проведення допиту позивачки в режимі відеконоференції. У судове засідання 27.11.2025 з`явились представники позивачки та відповідачки, представник [PERSON] адвокат Дьогтєва С.Г., Мелідіс Л.А., позивачка в режимі відеоконференції. У судовому засіданні до участі у справі залучений перекладач позивачки [PERSON] . У судовому засіданні проведений допит позивачки, досліджені письмові докази, відеозаписи на флеш-носії, проведені судові дебати. Під час судового розгляду сторона відповідача та треті особи заперечували проти задоволення позовних вимог через необґрунтованість та їх недоведеність належними, достатніми, допустимими та достовірними доказами: вважають, що не доведено ті обставини, що майно вибуло з власності позивачки поза її волею, а отже відсутні підстави для застосування ст. 388 ЦК України Суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення та відклав його проголошення до 05.12.2025. Встановлені судом фактичні обставини справи На договору купівлі-продажу від 07.03.2013, укладеного між [PERSON] та нею, посвідченого Таранською А.М., приватним нотаріусом ОМНО за реєстровим номером 1521, позивачка [PERSON] набула право власності на будинок за адресою: [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: 5110136900:24:010:0079, площею 0,0206 га. На підставі договору купівлі-продажу від 07.03.2013, укладеного між [PERSON] (продавцем) та [PERSON] (покупцем), посвідченого Таранською А.М., приватним нотаріусом ОМНО за реєстровим номером 1522, [PERSON] набула права власності на земельну ділянку № [NUMBER] А з кадастровим номером: 5110136900:24:010:0079, площею 0,0053га, за адресою: [ADDRESS] . На підставі вищенаведеного договору купівлі-продажу від 07.03.2013 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право власності за [PERSON] . У квітні 2022 року через повномасштабне вторгнення [PERSON] виїхала за межі України: спочатку до Молдови, а у подальшому, десь у 2023 році, до Німеччини. 19.05.2023 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Філімоновою Галиною Василівною за реєстровим номером 1774 було посвідчено договір купівлі-продажу, згідно з яким [PERSON] , від імені якої на підставі довіреності, посвідченої Консулом Генерального консульства України в м. Едмонтоні Костенко Н.В. 17.01.2023 за реєстровим №573/65, діяв [PERSON] , продала [PERSON] нерухоме майно:житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку № [NUMBER] , площею 0,0053га (кадастровий номер: 5110136900:24:010:0079), розташовані за адресою: [ADDRESS] . Згідно наданих пояснень [PERSON] , [PERSON] , які збігаються з наданими свідком приватним нотаріусом Філімовною Г.В. суду показаннями, під час оформлення правочину від 19.05.2023, приватний нотаріус Філімонова Г.В. з метою переконатись у дійсності наміру власника майна [PERSON] здійнити продаж нерухомого майна зателефонувала їй у месенджері Viber по відеозв`язку, переконавшись в її особі, дійсності наміру здійснити продаж будинку та земельної ділянки у [ADDRESS] , посвідчила вказаний договір. Згідно з розпискою від 19.05.2023, складеною між [PERSON] та [PERSON] (яка є її двоюрідною тіткою) у присутності [PERSON] . Заяви та клопотання від сторін щодо виклику вказаної особи для допиту в якості свідка не заявлялись. У подальшому, 16.02.2024, державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі, Чорною С.Г. за реєстровим № 10-135 посвідчений договір купівлі-продажу, укладений між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] , відповідно до якого остання набула право власності на вказаний житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . Вказаний будинок проданий за 1\~072\~895 грн. Відповідно до п. 4 вказаного договору купівлі-продажу від 16.02.2024, укладеного між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] , нотаріус підтвердила, що що продаж здійснений за вказану суму, яку продавець одержала від покупця повністю до підписання цього договору. Представник відповідачки під час надання пояснень підтвердила здійснення фактичної передачі грошових коштів [PERSON] , а [PERSON] під час надання пояснень суду що отримала від [PERSON] у нотаріуса вказані кошти. Доказів на спростування вказаного факту стороною позивача не надавались. Згідно з листом Департаменту у справах іноземних осіб та осіб без громадянства Державної міграційної служби від 28.09.2023, адресованого Одеській обласній прокуратурі на запит від 22.09.2023 № 09/3-2217-23, [PERSON] , [INFO] , є громадянкою Російської Федерації, має посвідку на постійне місце проживання в Україні № [NUMBER] . Як зазначає сторона позивача та зазначає під час допиту [PERSON] , вона в місті Едмонтоні (Канада) не перебувала, довіреність, посвідчену [PERSON] , Консулом Генерального консульства України в Едмонтоні, 17.01.2023 за реєстровим №573/65 не підписувала, довіреність не посвідчувалась, не бажала відчужувати (продавати) будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] у власність [PERSON] та не уповноважувала [PERSON] на вчинення вказаних дій, не була обізнана про те, що вчиняється продаж вищенаведеного будинку та земельної ділянки. При цьому дізналась про продаж будинку від сторонніх осіб, які їй зателефонували на мобільний телефон у 2023 році (знайомий на ім`я [PERSON] ). Також надала показання, що двічі їй дзвонили жінки, на її думку ріелтори та цікавились продажом її будинку. У 2023 році дійсно у неї виникали думки щодо продажу будинку, однак жодних активних дій щодо його продажу вона не вживала. Документи на будинок та землю із собою не забирала, залишились вдома, на момент її виїзду за кордон, у будинку залишились проживати її рідна сестра [PERSON] , донька [PERSON] та троє онуків. Після їх виїзду з будинку, вони документи на будинок та землю також не забирали. Будинок був зачинений. [PERSON] виїхала з будинку до того, як позивачка дізналась про продаж її будинку та земельної ділянки. З [PERSON] позивачка уклала фіктивний шлюб, таким чином він обіцяв вирішити питання з набуттям громадянства України, однак так і не вирішив, особисто до міграційної служби з питанням про отримання громадянства не зверталась. Разом з [PERSON] не проживала, виїжджала з України сама, у Німеччині також проживає сама. [PERSON] також виїхав з України, з яким позивачка опинилась в одному місті у Німеччині, де він почав їй погрожувати. Родичі [PERSON] їй невідомі, з ними не знайома, після того як дізналась, що будинок та земля були продані, їй стало відомо, що [PERSON] є сином [PERSON] . Його уперше побачила у квітні 2022 року на вокзалі, коли виїжджала з України, він стояв поруч з її знайомим, який його їй і представив (начебто як адвоката). В Канаді не була, довіреності не підписувала, грошові кошти від продажу будинку та землі не отримувала. Після того як дізналась про продаж будинку та землі (коли саме під час надання показань чіткої відповіді не надала), звернулась до адвоката Чернієнка С.О. та попросила вирішити питання щодо повернення у її власність свого будинку та землі. Про звернення його до правоохоронних органів їй нічого не відомо, слідчі або прокурор з нею не зв`язувались, на допит не викликались, будь-які процесуальні документи у кримінальному провадженні не подавала та не отримувала. Про необхідність звернутись до правоохоронних органів з відповідною заявою зі своїм адвокатам не оговорювала. До моменту її допиту, не було відомо про проведення досудового розслідування за фактом вибуття з її власності будинку та землі в рамках кримінального провадження. Згідно з поясненнями [PERSON] , [PERSON] , перебуваючи вже у Німеччині у 2023 році, прийняла рішення про необхідність продати будинок та землю у м. Одесі, та поспілкувавшись з його батьком [PERSON] (який є чоловіком позивачки та з яким вони виїхали до Німеччини) попросила зайнятися продажем будинку. Документів на будинок та землю у нього не було, їх у конверті через автобус з Німеччини до України передала сама [PERSON] . Дослідженням конверту, який долучений до матеріалів справи за клопотанням представника [PERSON] , встановлено, що на ньому міститься текст, виготовлений власноруч, а саме: «1) Доверенность, 2) Документі купли-продажи, 3) копия паспорта, 4) технич. Паспорт, 5) вытяг на дом и землю, 6) пост. Вид на жительство, 7) копия паспорта, 8) копия кода, 9) докум. Бывшего влад. Дома … МАНЗУРАКИ ЮРИЮ +380954449741 ОТ КЛИМЕНКО ЕЛЕНЫ», великими літерами напис зроблений не прописними великими літерами. Окрім цього, дослідженням копії Довіреності від імені [PERSON] посвідчена апостилем (від «----------- липня дві тисячі двадцять другого року») встановлено, що у липні 2022 року [PERSON] вже складала довіреність на ім`я [PERSON] бути її представником в усіх органах з повноваженнями, у тому числі, з правом розпорядження ( продажу за ціною та на власний розсуд) належним їй житловим будинком та земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] (земельна ділянка). Вказана довіреність посвідчена апостилем. Згідно пояснень [PERSON] , це була перша довіреність, яку на його ім`я склала позивачка, однак через те, що не було вказано числа її видачі, її не можна було використовувати на підтвердження повноважень, які передає позивачка [PERSON] . Також [PERSON] пояснив суду, що оскільки вказана довіреність (липень 2022 року) не може бути належним підтвердженням наданих йому повноважень, позивачка удруге вилала довіреність, яка була посвідчена ГКУ в м. Едмонтоні за № 573/56 та заяву про підтвердження дії цієї довіреності. Дослідженням матеріалів документів витребуваних від приватного нотаріуса Філімонової Г.В., встановлена наявність Заяви [PERSON] всім компетентним органам та всіх це стосується про підтвердження дії довіреності, посвідченої Генеральним консульством України в м. Едмонтон № 573/56, на якій у графі «підпис» міститься підпис та поряд рукописним текстом написано «Клименко О.М.» Сторонами у справі та їх представниками питання щодо проведення судової почеркознавчої експертизи належності позивачці підписів, виготовлених на довіреності, посвідченій ГКУ в м. Едмонтоні, на заяві про підтвердження дії довіреності, а також чи виготовлений рукописний текст на конверті позивачкою, не порушувалось. Дослідженням роздруківки скріншоту, долученого [PERSON] до матеріалів справи, встановлено, що 16.08.2023 на автовідповідачі [PERSON] було одне нове повідомлення від абонента « [NUMBER] », останнє залишено 16.08.2023 о 12:21. Згідно з показаннями [PERSON] , остання підтвердила що це її номер телефону. Отже судом, виходячи з цих доказів, встановлено, що [PERSON] телефонувала [PERSON] 16.08.2023 о 12:21 годині. Також згідно з наданими стороною позивача доказами встановлено, що відомості за фактом придбання невстановленими особами шахрайським шляхом права власності на нерухоме майно [PERSON] , а саме: на будинок під номером [ADDRESS] , та земельну ділянку з кадастровим номером 5110136900:24:010:0079 площею 0,0206 га, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, внесені 15.02.2023 за № 12023163510000106, тобто до моменту укладання договору купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] (19.05.2023). Допитано [PERSON] в якості представника потерпілої [PERSON] проведений 08.11.2023. Згідно з наданими копіями протоколів допитів, проведених в рамках кримінального провадження № 12023163510000106 від 15.02.2023, [PERSON] допитана в якості свідка 15.11.2023. Відповідно до її показань вона разом зі своєю сестрою [PERSON] , її донькою та онуками переїхали з м. Москви до м. Одеси, де купили будинок за адресою: [ADDRESS] , де разом і проживали. У 2022 році [PERSON] виїхала з України до Німеччини, де і перебуває на цей час. На початку травня 2023 року до неї приїхав [PERSON] та представився адвокатом Клименко О.М. та пересилив її до своєї тітки [PERSON] та пообіцяв зробити їй візу для виїзду до Німеччини. У подальшому, 11.11.2023викликала поліцію та повідомила співробітникам поліції, що вона громадянка рф та потрібно вигнати з України. Будь-які довіреності від імені її сестри на продаж будинку вона не бачила. Також 15.11.2023 в якості свідка допитана нотаріуса [PERSON] , яка показала слідству, що приблизно у квітні 2023 року до неї звернувся [PERSON] з питання оформлення договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , надав правовстановлюючі документи, інші документи, у тому числі Представником Чернієнка О.В. подана заява в інтересах [PERSON] щодо визнання її потерпілої. Постановою від 08.11.2023 процесуального керівника [PERSON] визнано потерпілою. Стороною позивача долучена копія листа Одеської обласної прокуратури від 09.11.2023 № 09/3-2217-23, адресований на Генеральне консульство України в Едмонтоні Вказаний лист обласної прокуратури не містить відмітки (штрих-коду) реєстрації його у Єдиний системі документообігу органів прокуратури, а отже відсутні докази його надіслання до Генерального консульства. Дослідженням копії відповіді Генерального консульства України в Едмонтоні від 13.04.2023 № 61419/17-570/1-41692, встановлено, що Генеральне консульство в Едмонтоні надає відповідь Одеській обласній прокуратурі на її запит від 12.04.2023 № 09/3-2217-23, у якій зазначило, що Генеральним консульством не посвідчувались довіреності за реєстровими номерами 573/79 та 573/56 від 17.01.2023, ці номери відсутні у реєстрі довіреностей установи. Особи зазначені у запиті до ГКУ не звертались. Також зазначило у своїй відповіді, що 07.03.2023 ГКУ в Едмонтоні отримало запит від нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Журавля М.В. щодо підтвердження посвідчення у консульстві згаданих довіреностей. Листом від 09.03.2023 відповідну інформацію разом із проханням про звернення до компетентних органів в України щодо ймовірної підробки довіреностей було надіслано нотаріусу в Україні, в копії Департаменту консульської служби МЗС України. До матеріалів долучена відповідь ГКУ в м. Едмонтоні, адресована на ім`я нотаріуса Журавля М.В. від 09.03.2023 № 6149/36-500-26493. Представник позивачки адвокат Чумаченко С.О. звернувся до суду в інтересах [PERSON] з вказаним позовом. Мотиви суду Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (статті 387, 388 ЦК України). Вказаний спосіб захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного позову. Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його із чужого незаконного володіння. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частини перша та третя статті 388 ЦК України). Відтак саме власнику або законному користувачу майна належить право на витребування майна із чужого незаконного володіння Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 522/2110/15-ц (провадження № 14-247 цс 18). Власник з дотриманням положень статей\~387\~і\~388 ЦК України\~може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Правила частини першої\~статті 388 ЦК України\~стосуються випадків, коли набувач\~за відплатним договором\~придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, про що\~набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач).\~У такому випадку власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.\~У частині третій цієї ж статті передбачено самостійне правило: якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача в усіх випадках.\~ За змістом частини п`ятої\~статті 12 Цивільного кодексу України\~добросовісність набувача презюмується,\~тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. Якщо судом буде встановлено, що\~набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача й є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна\~(постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16). Вирішуючи питання\~про можливість\~витребування від відповідача майна, зокрема про наявність або відсутність підстав для застосування\~статті 388 ЦК України, слід враховувати висновки Великої Палати Верховного Суду щодо необхідності оцінювати добросовісність поведінки насамперед зареєстрованого володільця нерухомого майна (постанова від 26.06.2019 у справі № 669/927/16-ц). Добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав, сформованим 16.02.2024 приватним нотаріусом Чорною С.Г., під час оформлення правочину між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] , відомості про наявність прав інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень відсутні. Відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вважаються правильними, доки не доведено протилежне (пункт 6.30 постанови від 2 липня 2019 року у справі № 48/340). Однією із загальних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої\~статті 3 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~до загальних засад державної реєстрації прав належить гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Тому суд має оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна (постанова від 26.06.2019 у справі № 669/927/16-ц). Добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17). Таким чином [PERSON] не знала і не мала знати про існування обставин, за яких вказане нерухоме майно не могло бути відчуженим, а отже суд виснував, що відповідачка діяла добросовісно. Згідно з приписами частини першої\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частини перша та друга статті 328 ЦК України). Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього (стаття 330 ЦК України). Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК України). Таких Висновків дійшов Верховний Суд у справі № 360/176/19. Для визнання недійсним договору через те, що його уклав представник власника майна з перевищенням повноважень, необхідно встановити, по-перше, підтвердження належними та допустимими доказами того, що цей представник діяв недобросовісно або нерозумно; тягар доказування недобросовісності та нерозумності у поведінці несе позивачка; по-друге, дії сторін такого договору мають підтверджувати відсутність реального наміру його укладення і виконання (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 4 жовтня 2023 року у справі № 127/1786/20). Судом встановлено, що позивачка зверталась у липні 2022 року до компетентних органів іншої країни та посвідчувала довіреність від свого імені на [PERSON] щодо вчинення дій з відчуження належного їй на праві власності нерухомого майна. Окрім цього передала конверт з пакетом документів для оформлення відповідного правочину на ім`я [PERSON] , до цього у 2019 році отримала дублікати договорів купівлі-продажу від 07.03.2013 будинку та земельної ділянки (дублікати зареєстровані у реєстрі за № 8373 від 25.11.2019 та за № 8370 від 25.11.2019), які і були подані приватному нотаріусу Філімоновій Г.В. для оформлення правочину від 19.05.2023. Також позивачці потворно видане свідоцтво про шлюб з [PERSON] (повторно видане 19.05.2019), яке також надсилалось разом з іншими документами у конверті з Німеччини до України та надано нотаріусу для оформлення правочину від 19.05.2023, про що свідчить посвідчена його копія нотаріусом Філімоновою Г.В. 19.05.2023. Позивачка у своїх показаннях зазначила лише про те, що [PERSON] бачила лише один раз на вокзалі, коли покидала Україну у 2022 році, і ця особа їй не відома, документів на будинок у неї не було, про їх передачу іншій особі вона також не повідомляла, про їх викрадення із заявою до правоохоронних органів не зверталась. Суд ставиться критично до таких показань свідка, оскільки вони не збігаються з іншими доказами та поясненнями у справі. Як встановлено судом (показання свідка [PERSON] , пояснення [PERSON] та [PERSON] ) під час оформлення правочину приватний виконавець [PERSON] особисто через дзвінок у за стосунку Вайбер на номер мобільного телефону позивачки, пересвідчившись в її особі, переконалась у її намірі здійснити відчуження належного їй нерухомого майна. Окрім цього, суд приймає наданий [PERSON] скріншот з її телефону щодо проущеного дзвінка з номера телефону позивачки як доказ того, що позивачці відома особа [PERSON] , їй відомі обставини набуття [PERSON] її майна як мінімум станом на 16.08.2023. Належність номера телефону позивачці підтверджуються її власними показаннями у судовому засіданні, наданими в якості свідка. Отже суд дійшов висновку про доведеність наявності наміру у позивачки щодо відчуження будинку та земельної ділянки іншим особам, через свого представника [PERSON] . Також суд вважає доведеним обставину здійснення такого відчуження за згодою позивачки. Суд ставиться критично до показань позивачки, наданих у судовому засіданні в якості свідка, щодо відсутності у неї документів на будинок, наданих показань з приводу того, що [PERSON] їй невідома, та вона з нею не зв`язувалась, оскільки дані показання не узгоджуються з іншими письмовими доказами у справі, зокрема скрінштом з мобільного телефону [PERSON] , наданого на огляд у судовому засіданні 27.11.2025. Окрім цього заперечуючи волевиявлення позивачки на укладання договору купівлі-продажу з [PERSON] , посилаючись на те, що Генеральне консульство України в м. Едмонтоні не посвідчувало довіреність видане від імені позивачки [PERSON] на ім`я [PERSON] (син чоловіка позивачки на момент вчинення правочину), сторона позивача не порушує питання щодо проведення почеркознавчої експертизи на підтвердження того, що такий документ не підписувався позивачкою. Показання позивачки про те, що родичі її колишнього чоловіка [PERSON] та [PERSON] їй невідомі та вона з ними не знайома, оскільки з чоловіком ніколи не проживала, виїжджала за межі країни сама, та укладений між ними шлюб був фіктивний, який їй був необхідним для отримання громадянства України, також спростовуються поясненнями [PERSON] , [PERSON] , показаннями нотаріуса Філімонової Г.В., копією конверту адресованого на ім`я [PERSON] від позивачки [PERSON] . Окрім цього, суд звертає увагу на те, що сторона позивача, заявляючи, що почерк на конверті, яким передавались документи на будинок разом з довіреністю Консульства автобусом [PERSON] , а також підписи у довіреності та заяві [PERSON] про підтвердження дії довіреності, посвідчених Консулом Генерального консульства в Едмонтоні за № 573/65, не належить позивачці, не порушує питання про проведення почеркознавчої експертизи на підтвердження спростування позиції третіх осіб у справі. Також суд враховую правову поведінку позивачку щодо відношення до свого майна. Так після набуття первісним набувачем [PERSON] права власності на будинок, пройшов майже рік до його відчуження відповідачці [PERSON] . Згідно з показаннями позивачки вона дізналася про його відчуження у 2023 році. Допитати сестру позивачки [PERSON] з приводу спілкування нею з позивачкою з питання продажу будинку не виявилось можливим, оскільки після задоволення клопотання представника відповідачки про виклик її у судове засідання, [PERSON] виїхала на територію рф (згідно наданих показань позивачки під час допиту). [PERSON] , який викликався в яксоті свідка у судове засідання не прибув, за словами учасників справи, проживає у Німеччині. Про вжиття відносно вказаного свідка заходів впливу сторони та їх представники не заявляли, щодо можливості завершення встановлення фактичних осбатвин справи та дослідження судом доказів, за відсутності недопитаних свідків [PERSON] та [PERSON] , сторони та їх представники не заперечували. Дослідженням файлу «0-02-05-e649a2d7f2509178ea3ac912488484815780ed8ce4d5a14817ad178fa763f87e_5512dce580713fbc» на флеш-носії, долученим до матеріалів провадження, встановлено, що сестра позивачки зазначає, що «...Лена сказала собирать вещи», згідно наданих пояснень до цього відео [PERSON] , вказаний відеозапис зроблений нею за обставин, коли вона після набуття права власності просила родичів позивачки, які на той час залишились проживати після від`їзду позивачки за кордон у будинку, де також був присутній працівник міграційної служби, який зафіксував незаконне перебування громадян рф на території України. Також [PERSON] зазначила, що коли вона приїхала до будинку після його придбання, повідомила родичам позивачки (доньці та рідній сестрі), що він проданий та їм необхідно виїжджати, донька дзвонила позивачці та питала яким чином відбувся продаж та чи це дійсно так, на що позивачка на гучномовці повідомила, що так - будинок проданий їм необхідно виїжджати. Під час допиту позивачка заперечувала будь-яке спілкування зі своїми родичами після того, як вона залишили Україну та зв`язок з ними не підтримувала. Суд, у сукупності з іншими непрямими доказами у справі, враховує цей доказ, а також пояснення [PERSON] на підтвердження того, що позивачці було відомо про продаж її будинку та земельної ділянки [PERSON] . До показань позивачки суд ставиться критично, з урахуванням протиріч у її показаннях та письмових доказах, які містяться в матеріалах справи. При цьому суд, виходячи з внутрішнього переконання, враховує слова доньки позивачки на відео (файл «0-02-05-d0bcc42286fbbe86954be39238ba30e19e24b70be2c10febf5655a9f5e739440_6ebff9952b435fa8») як характеризуючи рівня правосвідомості позивачки, де зазначає про те, що її мати завжди робила все незаконно, і у законності цього правочину також має великі сумніви (що її мати вчинила все у законний спосіб). Згідно з наданими представником [PERSON] адвокатом Зарецьким І.Г. від 22.01.2025, долучених судом до матеріалів справи, [PERSON] зазначила, що під час оформлення правочину з купівлі-продажу будинку та землі за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] надав їй усі правовстановлюючі документ на майно, довіреність видану позивачкою на її ім`я, продемонстрував у телефоні переписку та відтворив аудіозаписи розмов з [PERSON] , які підтверджували, що вона дійсно уповноважила [PERSON] здійснити від її імені продажу будинку та земельної ділянки під ним. Крім того нотаріус Філімонова Г.В., яка здійснювала посвідчення договору купівлі-продажу , при [PERSON] здійснив телефонний дзвінок до [PERSON] з метою впевнитися про її наміри здійснити відчуження свого нерухомого майна. Упевнившись, що власниця дійсно має намір відчужити своє майно через уповноваженого [PERSON] , [PERSON] уклала вказаний договір. На підтвердження розрахунку за вказаним правочином, [PERSON] надала Розписку від 19.05.2023 про отримання [PERSON] грошових коштів у розмірі 1 160 000,00 грн (розписка написана у присутності свідка [PERSON] ) При цьому сторона позивача, оспорюючи про відсутність підтвердження передачі грошових коштів від [PERSON] до [PERSON] , питання щодо виклику свідка, у присутності якого складена така розписка та здійснена передача коштів не порушувалось, як і не порушувалось іншими учасниками справи. Під час допиту в якості свідка нотаріуса [PERSON] , якою був посвідчений договір купівлі-продажу, укладений 19.05.2023 між Манзуракі в інтересах [PERSON] та [PERSON] , надала показання, що під час правочину вона перевірила документи, у тому числі Довіреність посвідчену Консулом, Заяву до неї, а також був здійснений телефонний дзвінок на номер телефону вайбер позивачки та вона була присутньою при вчиненні правочину та підтверджувала намір здійснити відчуження (продаж) будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Отже суд виснував, що наявність наміру у позивачки здійснити реалізацію свого майна підтверджується зібраними доказами у справі. Неотримання грошових коштів позивачкою як окремий факт, за встановленого судом факту наявності наміру та обізнаності з боки позивачки про реалізацію належного їй майна, не може свідчити про наявність підстав для застосування ст. 388 ЦПК України. Окрім цього, у додаткових письмових поясненнях [PERSON] також пояснила що про наявність кримінального провадження їй нічого невідомо, на допит до правоохоронних органів її жодного разу не викликали. Матеріали справи доказів протилежного не містять. Отже, суд дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи,та оцінивши докази у їх сукупності,

Outcome: dismissed