Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

11 березня 2025 року до суду звернувся позивач АТ «Універсал Банк», представник позивача Мєшнік К.І., з позовом про стягнення з [PERSON] , заборгованості у розмірі 8943 грн. 49 коп., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк», запустив новий проект МОNOBANК, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки МОNOBANК. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках МОNOBANК, за заявою клієнтів, встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видач платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійні доступні для ознайомлення за посиланням https//www.monobank/ua/terms. 27.03.2020 між Акціонерним товариством «Універсал Банк» та [PERSON] підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. 27.03.2020 Відповідач звернувся до Позивача із Анкетою-заявою до Договору про наданні банківських послуг про отримання кредиту в розмірі 10000 у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок № [NUMBER] . Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі надав відповідачу 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. У зв`язку із порушенням умов Договору про надання банківських послуг від 27.03.2020 зі сторони [PERSON] перед АТ «Універсал Банк» станом на 20.11.2024 виникла заборгованість в розмірі 8943 грн. 49 коп., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом 8943 грн. 49 коп. Станом на день подачі позовної заяви відповідач продовжує ухилятись від належного виконання зобов`язань за договором про надання банківських послуг чим порушує законні права позивача, що й стало підставою звернення до суду. 08 квітня 2025 року на адресу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від представника відповідача адвоката Сологуба Д.О. надійшов відзив на позовну заяву АТ «Універсалбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором згідно з яким представник відповідача просить відмовити у задоволенні вказаної позовної заяви. Вважає, що позовні вимоги АТ «Універсалбанк» не підлягають задоволенню у зв`язку з тим, що в матеріалах справи відсутні докази щодо повідомлення банком клієнта про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк та не містять підписаних відповідачем Умов і правил обслуговування, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту, При цьому,\~позивач,\~пред`являючи\~вимоги про\~погашення кредиту,\~просив,\~у тому\~числі,\~стягнути складові\~його вартості,\~зокрема заборгованість\~за простроченими\~відсотками,\~комісією,\~які нараховані\~і зазначені\~банком у\~виписці по\~рахунку.Тобто, хоча банк і не просить суд стягнути на свою користь відсотки і комісію, проте, вони є нарахованими самим банком і входять до так званого тіла кредиту, тобто фактично приховані в ньому. Банк, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилається на Умови та правила, які розміщені на його сайті, як невід`ємні частини спірного договору. Умовами і правилами долученими до позову на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. При цьому, позовна заява не містять доказів того, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг розуміла відповідачка, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до них, а самі умови датовані на 1 рік і 7 місяців пізніше наявної Анкети-заяви. Тобто, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-16 цс 15. Тобто, матеріали справи не містять підтверджень, що саме Умови та Правила надання банківських послуг, які надав банк, відповідач погодила, підписуючи Заяву- анкету. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень того, що підписуючи Анкету- заяву 27.03.2020 року саме надані банком Умови і правила розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилась з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), комісії та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Тобто, нарахування банком відсотків за користування кредитом є неузгодженим між сторонами кредитного Договору, а зарахування грошових коштів відповідача на їх погашення є незаконним. В даному випадку, матеріали справи містять виписку по рахунку, рух коштів за якою починається з 27.03.2020р. до 01.01.2023 р. Згідно з випискою сума витрат становить 21 827,49 грн., сума зарахувань становить 12 884,01 грн. При цьому, до суми витрат входить і незаконне нарахування відсотків і комісії, які не обумовлені сторонами. Так, за інформацією банку загальна заборгованість відповідача за кредитним договором, складає 8 943,49 грн. виключно за тілом кредиту. Проте, зазначене не підтверджується даними виписки, адже до загального розрахунку з 27.03.2020р. по 01.01.2023р. банком віднесено не тільки тіло кредиту, а і комісії та відсотки річних (за різними ставками 38,4%; 37,2%; 19,2%), тобто платежі не передбачені умовами кредитного договору і не зазначені в Анкеті-заяві. Згідно з\~випискою по\~рахунку,\~за період\~з 27.03.2020\~р.\~по 01.01.2023\~р.\~банком нараховано:8783,81\~грн.\~відсотків річних;107,77\~комісії.А всього 8891,58 грн. При цьому, за даними банку, позивачем сплачено грошових коштів за визначений період всього в сумі 12884,01 грн. (фактичні дані за випискою наданою банком). Проте, враховуючи, що нараховані банком відсотки та комісія визначені лише Умовах і правилах не підписаних відповідачем, тобто істотні умови договору не узгоджені сторонами, віднесення банком сплачених коштів на погашення відсотків, а не тіла кредиту є незаконним, а розрахунок банку невірним. Представник відповідача зауважує, що наявність або відсутність заборгованості може бути підтверджена виключно документи первинної бухгалтерської документації, а саме випискою по рахунку, платіжними дорученнями, тощо, а не розрахунком заборгованості. На думку відповідача, розрахунок заборгованості наданий банком є неналежним доказам наявності боргу за кредитним договором, оскільки не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення дій одної сторони (банку). Таким чином, на думку відповідача, позивачем не доведено обумовлення сторонами всіх істотних умов договору, порушення відповідачем наданих до позову Умов та правил, законності нарахування банком процентів та комісії в загальній сумі 8891,58 грн., а тому позов не підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 8891,58 грн. 12 березня 2025 року отримана інформація з Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2025 року відкрите провадження по цивільній справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників розгляду справи. Відповідачу надсилалась судом позовна заява з додатками до неї та ухвала про відкриття провадження у справі, які отримані відповідачем 21.03.2025. При поданні позовної заяви, представник позивача просив розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Також він просив суд здійснювати розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників розгляду справи. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 27 березня 2020 року відповідач звернулася до Акціонерного товариства «Універсал Банк» та підписала Анкету-Заяву до Договору про надання банківських послуг, з підписанням якої відповідач погодилася, що дана Анкета є також заявою на відкриття рахунку. Положеннями п. 2 Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту на паспортом споживчого кредиту складає Договір про надання банківських послуг. Таким чином, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо неузгодження банком з клієнтом умов кредитування. Також, варто зазначити, що підписавши Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, відповідач підтвердила факт ознайомлення з актуальною інформацією «Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк». Крім того такими, що не заслуговують на увагу доводи представника відповідача щодо необізнаності відповідача про необізнаність щодо умов кредитування, оскільки п. 3 Анкети-заяви визначено основні умови кредитування. Зі змісту анкети-заяви вбачається, що підписуючи її власноручним підписом або цифровим власноручним підписом на екрані власного смартфону у мобільному додатку monobank, позивач підтвердила: отримання примірника договору в мобільному додатку monobank; своє ознайомлення та згоду з умовами договору; укладання Договору, що також виключає доводи представника відповідача щодо неотримання відповідачем актуальних та діючих на момент підписання кредитної лінії «Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк». Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank містить всі істотні умови кредитування. Позивач наполягає на тому, що після направлення примірників Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблицв обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту до мобільного додатку відповідача, останній ознайомився з ними та погодився з їх умовами, використовуючи електронний цифровий підпис, що свідчить про погодження із позичальником усіх необхідних умов кредитного договору, зокрема і щодо нарахування відсотків за користування кредитом. Зазначені документи підписані відповідачем шляхом накладення електронного цифрового підпису. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 року відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. За приписами п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з п. 12 ч. 1 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Відповідно до довідки про встановлення кредитного ліміту від 20 листопада 2024 року після погодження всіх істотних умов між сторонами відповідачу встановлено кредитний ліміт у розмірі 10000 грн., який в подальшому неодноразово було зменшено. Згідно із ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пункту 42 розділу III Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 р. № 75, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. За приписами\~ст.\~29\~Закону України\~«Про платіжні\~послуги» надання\~платіжних послуг\~(у\~тому числі\~виконання окремих\~або разових\~платіжних операцій,\~відкриття та\~обслуговування рахунків\~тощо)\~здійснюється на\~підставі договору,\~що укладається\~між надавачем\~платіжних послуг\~та користувачем\~відповідно до\~вимог законодавства,\~на узгоджених\~сторонами умовах. Договір про надання платіжних послуг укладається в письмовій формі (паперовій або електронній). Договір про надання платіжних послуг може укладатися шляхом приєднання користувача до договору, розміщеного у доступному для клієнта місці у надавача платіжних послуг та на його веб-сайті в мережі Інтернет. Усі поточні редакції публічної пропозиції укладення договору та документів, що містять інформацію про комісійні винагороди, процентні ставки, курс перерахунку іноземної валюти, що застосовуються до обраної користувачем платіжної послуги, що надається користувачу згідно з\~пунктом 3 частини першої статті 30 цього Закону, зберігаються на веб-сайті надавача платіжних послуг із зазначенням строку їх дії. Користувачі мають право в будь-який час отримати доступ до всіх редакцій публічної пропозиції укладення договору та інших документів, зазначених у цій статті, що розміщені на веб-сайті надавача платіжних послуг. Представником відповідача зазначено, що позивачем не надано у якості доказу документів, які б підтверджували отримання відповідачем кредитних коштів. Однак до матеріалів справи долучено виписку про рух коштів по картці, що є підтвердженням виконання кредитором зобов`язань за договором. Укладений між сторонами договір раніше не оспорювався та не визнавався судом недійсним. Крім того, відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем активовану видану їй банківську картку та остання активно користувалася банківською карткою, отримувала кредитні кошти та періодично вносила грошові суми на погашення кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості, доданим до позовної заяви, тобто відповідач фактично виконувала умови укладеного договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит це будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. За приписами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 626, 628 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1049 ЦПК України). Відповідно до змісту ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Доказів того, що відповідач виконав взяті на себе зобов`язання та сплатив заборгованість за укладеним кредитним договором, суду не надано. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 265 ЦК України). Водночас, слід зауважити, що банком не здійснювалося нарахування комісії на яке посилається представник відповідача, оскільки такі нарахування здійснювалися виключно із відсотків на суму заборгованості, що передбачено Договором. В свою чергу, представником відповідача на підтвердження іншим умов Договору, ніж тих на які посилається позивач, не надано. Хоча, як вже зазначалося раніше, відповідач отримала копію Договору в електронному кабінеті, про що свідчить підписана відповідачем Анкета-заява. Варто зазначити, що відповідач не звільнений від доказування, тобто на підтвердження конкретного доводу мають бути надані докази. За приписами статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що належними та допустимими доказами знайшло своє підтвердження порушення прав позивача, яке виражається в неналежному виконанні відповідачем взятих на себе зобов`язань за укладеним кредитним договором, щодо повернення кредитних коштів. Тому, відповідно до обраного позивачем способу захисту порушених прав, суд дійшов висновку про наявність підстав для їх задоволення і стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за укладеним кредитним договором, в загальній сумі 8943 грн. 49 коп., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі, оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved