Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права на завершення приватизації земельної ділянки та реєстрації права власності в порядку спадкування за законом. У позовній заяві покликається на ту обставину, що [INFO] помер його дід [PERSON] . Спадщину після його смерті прийняла його донька, яка є матір`ю позивача, - [PERSON] . Однак матір за життя після смерті свого батька не усе спадкове майно встигла переоформити на своє ім`я. Так, залишилися неоформленими дві земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (під будівлями) та 0,60 га для ведення особистого селянського господарства (ріллі), що знаходяться у с. Хмелівка Володимирського району Волинської області. [INFO] померла матір позивача [PERSON] . На випадок смерті матір залишила заповіт, згідно якого зробила заповітне розпорядження, що належний їй житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться на [ADDRESS] , заповідає в рівних частинах своїм дітям [PERSON] та [PERSON] , а земельні ділянки згідно кадастрових номерів 0720586001:01:001:0164 та 0720586001:01:001:0163 заповідає йому, [PERSON] , а земельні ділянки згідно кадастрових номерів 0720586001:01:001:0168, 0720586001:01:001:0345, 0720586001:01:001:0162, 0720586001:01:001:0161заповідає [PERSON] . Однак, окрім зазначених у заповіті будинку та земельних ділянок, до складу спадкового майна після смерті матері увійшли земельні ділянка площею 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (під будівлями) та земельна ділянка площею 0.60 га для ведення особистого селянського господарства (ріллі), що знаходяться в селі Хмелівка Володимирського району (колишнього Володимир-Волинського району) Волинської області, які були передані для приватизації згідно рішення Хмелівківської сільської ради Володимир-Волинського району № 18/2 від 01.02.1994 року у порядку приватизації згідно Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року № 15-92 її батькові [PERSON] (так вказано у рішенні) і які вона успадкувала за законом. Однак право власності за життя матір на дані земельні ділянки не оформила. Окрім того, у рішенні Хмелівківської сільської ради Володимир-Волинського району від 01.02.1994 року № 18/2 допущена описка, а саме ім`я покійного чоловіка зазначено « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які є дітьми покійної [PERSON] і відповідно мають право на спадкування зазначеного майна за законом, не бажають приймати та оформляти на своє ім`я дане спадкове майно. Позивач зазначає, що він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері. У даний час у позивача виникла необхідність оформити право власності на спадкове майно після смерті матері, однак через те, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно та покійна матір не встигла за життя завершити приватизацію та зареєструвати право власності на земельну ділянку, нотаріусом йому було у цьому відмовлено. У письмову роз`ясненні позивачу повідомлено нотаріусом, що в разі відсутності у спадкоємців необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючих документів вирішення зазначених питань проводиться в судовому порядку. Просив суд встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме рішення сесії сільської ради народних депутатів двадцять першого скликання Хмелівківської сільської ради народних депутатів від 01.02.1994 року №18/2 с.Хмелівка «Про хід приватизації земельних ділянок громадян на території сільської Ради народних депутатів», виданого на ім`я « [PERSON] » належить [PERSON] , який помер [INFO] в місті селі Хмелівка Володимирського району (колишній Володимир-Волинський район) Волинської області, а також визнати за ним, [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право на завершення приватизації та реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельні ділянки площею 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (під будівлями) та 0.60 га для ведення особистого селянського господарства (ріллі), що знаходяться в селі Хмелівка Володимирського району (колишнього Володимир-Волинського району) Волинської області, що належали [PERSON] відповідно до рішення вісімнадцятої сесії сільськї ради народних депутатів двадцять першого скликання Хмелівківської сільської ради народних депутатів від 01.02.1994 року №18/2 с.Хмелівка «Про хід приватизації земельних ділянок громадян на території сільської Ради народних депутатів» - передано у власність на ім`я [PERSON] , які він успадкував за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . У судовому засіданні: Представник позивача адвокат Жук М.В. та позивач не з`явилися, адвокат подала суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали повністю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, надали письмові заяви, згідно яких заявлені позовні вимоги визнали у повному обсязі, просили суд розгляд справи проводити у їх відсутності. Процесуальні рішення суду: 16 червня 2025 року судом винесено ухвалу, якою позовну заяву прийнято до розгляду, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 01 жовтня 2025 року витребувано від Володимирської державної нотаріальної контори спадкові справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та після\~смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до\~ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ст.\~346\~ЦК України смерть власника є однією з підстав припинення права власності. Частиною 1 ст.\~1268\~ЦК України передбачено, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті. Як вбачається з архівного витягу з рішення Хмелівківської сільської ради № 18/2 від 01 лютого 1994 року, Хмелівківська сільська рада вирішила передати у приватну власність земельні ділянки та приватизувати їх згідно з додатком, у якому під № 191 зазначено, що [PERSON] виділено земельні ділянки: площею 0,60 га ріллі та 0,25 га під будівлями. Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . Згідно п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме що рішення вісімнадцятої сесії сільської ради народних депутатів двадцять першого скликання Хмелівківської сільської ради народних депутатів від 01.02.1994 року №18/2 с.Хмелівка «Про хід приватизації земельних ділянок громадян на території сільської Ради народних депутатів» виданого на ім`я [PERSON] належить [PERSON] , який помер [INFO] , необхідне позивачу для завершення приватизації та реєстрації права власності на спадкове майно, тобто цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для позивача - право на оформлення спадкових прав. З архівного витягу з рішення Хмелівківської сільської ради народних депутатів від 01 лютого 1994 року №18/2 с.Хмелівка «Про хід приватизації земельних ділянок громадян на території сільської Ради народних депутатів», вбачається, що Хмелівківська сільська рада вирішила передати у приватну власність земельні ділянки та приватизувати їх згідно з додатком, у якому за № 191 зазначено, що [PERSON] виділено земельні ділянки площею 0,60 га ріллі та 0,25 під будівлями. Те, що у позивача є на руках копія даного архівного витягу, яка видана на ім`я [PERSON] , свідчить що саме покійному [PERSON] він і належав. Однак через розбіжності у написанні імені покійного діда, позивач не може оформити своїх спадкових справ. Тому суд вважає, що даний архівний витяг дійсно належить [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що спадщину з дня смерті [PERSON] прийняла його донька [PERSON] . Так, Володимир-Волинською державною нотаріальною конторою 23 червня 2006 року було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадкоємцем майна покійного [PERSON] є його дочка [PERSON] . Дане свідоцтво видане на земельні ділянки площею 4,13 га та 2,63 га, які знаходяться на території Хмелівківської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області. Будучи спадкоємцем першої черги за законом, [PERSON] успадкувала після смерті свого батька [PERSON] і земельні ділянки: площею 0,60 га ріллі та 0,25 га під будівлями, які було виділено [PERSON] відповідно до рішення Хмелівківської сільської ради № 18/2 від 01 лютого 1994 року. Із заповіту від 10 травня 2024 року, посвідченого старостою Хмелівківського старостинського округу Зимнівської сільської ради Володимирського району Волинської області Волинець Т.М., вбачається, що на випадок смерті [PERSON] належний їй житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , заповідає в рівних частинах [PERSON] та [PERSON] ; земельні ділянки, згідно кадастрових номерів 0720586001:01:001:0164 та 0720586001:01:001:0163, - заповідає [PERSON] ; земельні ділянки згідно кадастрових номерів 0720586001:01:001:0168, 0720586001:01:001:0345, 0720586001:01:001:0162, 0720586001:01:001:0161 - заповідає [PERSON] . Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] померла [INFO] . З матеріалів спадкової справи вбачається, що позивач [PERSON] 02 вересня 2024 року звернувся до Володимирської державної нотаріальної контори Волинської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] . Також матеріалами спадкової справи стверджується, що [PERSON] , який є відповідачем у справі, також звернувся до Володимирської державної нотаріальної контори Волинської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] . З довідки Зимніської сільської ради № 123 від 02 липня 2024 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO] і на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Від її імені посвідчувався заповіт, який не змінено і не скасовано. На день її смерті за вказаною адресою проживала та була зареєстрована її дочка [PERSON] . Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Однак після смерті [PERSON] залишилося майно, не охоплене заповітом, а саме земельні ділянки площею 0,60 га ріллі та 0,25 га під будівлями, які вона успадкувала після смерті свого батька [PERSON] , однак за життя не стигла звершити їх приватизацію. Таким чином, позивач [PERSON] має право на завершення приватизації вказаних земельних ділянок, як спадкоємець першої черги за законом. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяви, з яких вбачається, що вони не претендують на вказані земельні ділянки і згодні, щоб позивач завершив приватизацію вказаних земельних ділянок та зареєстрував на них право власності. Згідно письмового роз`яснення державного нотаріуса Володимирської державної нотаріальної контори Билень Н.П. № 1033/01-16 від 27.10.2025 року, [PERSON] повідомлено, що через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки, необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину, йому слід звернутися до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно положень ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 346 ЦК України смерть власника є однією з підстав припинення права власності. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті. Згідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно вимог\~ст.\~1223\~ЦК України,\~право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Як визначено ч.1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 81 ч.1 п. «г» Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено ст. 152 ч. 3 п. «а» Земельного Кодексу України. Відповідно до ст. 1225 ч.1 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно положень ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених у п.п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 про те, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). При цьому, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Статтею 126 Земельного Кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Листом Вищого спеціалізованого Суду України від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визначається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів того, що позивач [PERSON] є єдиною особою, що претендує на спадкове майно після померлої [PERSON] , так як відповідачі відмовилися від прийняття права на завершення приватизації вказаних земельних ділянок на користь позивача, і ніхто з інших осіб не звертався до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а відтак має право на успадкування всіх прав та обов`язків останньої, тож вимоги про визнання за ним у порядку спадкування за законом після смерті матері права на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельні ділянки є цілком обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved