Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

ТОВ «Українські фінансові операції», в особі представника Дідуха Є.О., звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , про стягнення заборгованості, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за договором № 4750689 від 20 червня 2024 року в розмірі 96000,00 грн та судові витрати; в порядку ч. 10, ч. 11 ст. 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України за формулою: розрахунок інфляційних витрат : І=((si*s):100 - s, де І - сума інфляційних витрат, si - індекс інфляції за певний період, s - сума заборгованості, 100 - переведення відсотків; розрахунок 3% річних : С*:100:365*Дн, де С - сума основного боргу, 3 - 3% річних, 100 - переведення відсотків, 365 - кількість днів у році, Дн - кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3% річних з відповідача на користь ТОВ «Українські фінансові операції». Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому, день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.06.2024 між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та [PERSON] , за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4750689, відповідно якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності та платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені договором. За умовами кредитного договору № 4750689: сума кредиту 15000 грн 00 коп.; строк кредиту - 360 днів, з 20.06.2024 по 15.06.2025. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. У період дії договору було здійснено нарахування відсотків за стандартною процентною ставкою, яка становить 1,50% в день. 27.02.2025 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Українські фінансові операції» уклали Договір факторингу № 27/02/2025. Згідно вищевказаного договору ТОВ «Українські фінансові операції» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», включно і до [PERSON] за договором № 4750689 від 20 червня 2024 року. Станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість відповідача перед позивачем становить 96000,00 грн, яку останній просить стягнути на його користь, а також судові витрати по справі. У зв`язку з вище викладеним позивач вимушений звернутися до суду з вказаним вище позовом. Представник позивача у позові просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, не подано відзиву на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, на підставі п. 4 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які учасники справи посилалися як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 20 червня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір № 4750689 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 15000,00 грн, на строк 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Вказаний договір був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовими ідентифікаторами «67798», з умовами якого останній був ознайомлений. Дані обставини підтверджуються копією договору № 4750689 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 20.06.2024 та паспортом споживчого кредиту від 20.06.2024. Відповідно до паспорту споживчого кредиту, [PERSON] за допомогою електронного підпису підтвердив, що отримав та ознайомився із інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. ТОВ «ЛІНЕУРА\~УКРАЇНА» свої\~зобов`язання\~за договором\~виконало в\~повному обсязі\~та надало\~відповідачу можливість\~розпоряджатись кредитними\~коштами на\~умовах,\~передбачених Договором,\~а саме:\~20.06.2024\~здійснило перерахунок\~грошей у\~сумі 15000,00\~грн на\~банківський рахунок\~картки [PERSON] ..\~Дані обставини\~знайшли своє\~підтвердження у\~повідомленні ТОВ\~«Універсальні платіжні\~рішення» від\~06.03.2025\~№ 1-0603, а також інформацією наданої АТ «Універсал Банк» на виконання ухвали суду від 15.10.2025 про витребування доказів. 27 лютого 2025 року право вимоги за договором № 4750689 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 20.06.2024 перейшло від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до ТОВ «Українські фінансові операції», що підтверджується копією договору факторингу № 27/02/2025 від 27.02.2025, витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 27/02/2025 від 27.02.2025. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 4750689 від 20.06.2024, [PERSON] має заборгованість 96000 грн 00 коп., яка складається з наступного: 15000 грн 00 коп. - тіло кредиту; 81000 грн 00 коп. заборгованість за процентами. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження сплати заборгованості за Договором позики та кредитними договорами відповідач не надав. Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, враховуючи, що відповідачу було відомо про необхідність виконання взятих на себе зобов`язань, але ж останній їх належним чином не виконав суд вважає, що з [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за договором № 4750689 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 20.06.2024, яка становить 96000,00 грн, тому в цій частині позовні вимоги необхідно задовольнити. Щодо вимоги позивача про нарахування до моменту виконання рішення суду інфляційних втрат і 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦПК України, в порядку ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України суд зазначає наступне. У відповідності до частини 10 та частини 11 статті 265 ЦПК України - суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Із аналізу вищезазначених норм вбачається, що законодавець наділив суд правом у своєму рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2024 року у справі № 910/14524/22 (провадження № 12-4гс24) зазначено, що питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України) суд вирішує на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України). Виходячи з наведених положень, суд розглядає позови та ухвалює рішення з приводу порушених, невизнаних або оспорюваних прав позивача. Оскільки права позивача можливо будуть порушені в майбутньому, що не позбавляє його права звернутися до суду в подальшому з позовом про стягнення 3% річних та інфляційних втрат від суми простроченого грошового зобов`язання, тому підстави для задоволення позову в частині подальших нарахувань до моменту виконання рішення суду на теперішній час відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подачу позову сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1749 від 03.10.2025. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2422,40 грн за відшкодування судових витрат. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Доля цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язані зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою: 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи в суді, суд враховує те, що справа про стягнення заборгованості є малозначною справою, всі обставини по цій справі були встановленні в судовому порядку. На підтвердження понесених витрат у справі до суду надано копію договору № 01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01.08.2024 укладеного між ТОВ «Українські фінансові операції» та [PERSON] , акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 4750689 до договору № 01/08/2024 від 01.08.2024, детальний опис робіт (наданих послуг) від 18.09.2025 № 4750689. Відповідно до вказаних документів ТОВ «Українські фінансові операції» понесло судові витрати на правничу допомогу у справі за позовом до [PERSON] в сумі 10000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved