Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилався на те, що відповідно до умов договору про надання фінансових послуг № 2108225412621, укладеного 23.03.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] , відповідач отримав грошові кошти в сумі 4300 грн. Строк позики становить 1 рік, процентна ставка становить 2%, яка нараховується за кожен день користування позикою. 01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал » укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, у тому числі і за Договором № 2108225412621, укладеного 23.03.2021 року. У подальшому ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором позики № 2108225412621, укладеного 23.03.2021, який укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] . В порушення умов договору відповідач свої зобов`язання за укладеним договором належним чином не виконує, внаслідок чого загальна сума заборгованості становить73187,72 грн.: заборгованість за тілом кредиту 4300,00 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 68887,72 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 56697,22 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 4300,00 грн., заборгованість за процентами у розмірі 52397,22 грн. Також просив стягнути понесені судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн.; та витрати на правничу допомогу в розмірі 16000 грн. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 10.09.2025 року матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розглядза підсудністю до Шевченківського районного суду міста Полтави. Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 30.09.2025 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача до суду не з`явився, в позовній заяві зазначала про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату час та місце судового засідання, а також шляхом оголошення на офіційному сайті суду. У відповідності до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За таких обставин, суд, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення у справі, про що постановлено ухвалу. Дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 23.03.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладено договір про надання фінансових послуг № 2108225412621 «Стандартний», відповідно до умов якого товариство зобов`язується передати позичальнику кредит без конкретної споживчої мети на суму 4300,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані відповідно до умов цього договору, його додатків і правил. Кредит надається на строк, зазначений в заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору. Орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту.Граничний строк кредитування - 1 рік (п. 1.9 договору). Процентна ставка становить 2% на день. Вказаний договір підписано одноразовим ідентифікатором. 23.03.2021 року за договором №2108225412621 здійснено переказ грошових коштів на карту, яка належить позичальнику, у сумі 4300 грн., що підтверджується повідомленням ТОВ «ФК «Вей фор пей». На платіжну картку [PERSON] ТОВ «Служба миттєвого кредитування» здійснено переказ грошових коштів у сумі 4300 грн. Відповідно до ч.1ст.1054\~ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст.ст.525-527 ЦК України). Згідно ч.ч.1, 2ст.530\~ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. За приписами\~ст.610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно зіст.625\~ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно дост.629ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Так, згідно з розрахунком заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, який наданий позивачем, заборгованість відповідача за тілом кредиту 4300 грн. 01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до якого до ТОВ «Вердикт капітал» перейшло право грошової вимоги до боржників, зокрема за договором позики № 2108225412621. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023. На підставі вказаних договорів ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2108225412621. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України). Відповідно до\~ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст.610 ЦК України). Згідно зі\~ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~ст. 11 цього Кодексу. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1\~ст. 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, ТОВ «Коллект Центр» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем. Оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання по погашенню заборгованості за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4300,00 грн. Заборгованість відповідача за процентами на дату відступлення права вимоги позивачем обрахована у розмірі 68887,72 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за процентами у розмірі 52397,22 грн. Таким чином позов підлягає до задоволення, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4300 грн., заборгованість за процентами у розмірі 52397,22 грн., а всього 56697,22 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При такому вирішенні позову, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. Щодо витрат за надання правничої допомоги. За правилами ч. 2-4ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 16000,00 грн. позивачем до позовної заяви додано копію Договору № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 року, копію Витягу з Акту № 12 про надання юридичної допомоги від 31.07.2025 року з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до даного акту вартість наданих послуг адвокатським об`єданням «Лігал ассістанс» складає 16000,00 грн., з яких: 4000,00 грн.\~надання усної консультації з вивчення документів; 12000,00 грн. складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду. Суд враховує, що при визначенні суми відшкодування витрат за надання правничої допомоги суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно ч.ч. 1, 3ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2статті 137\~ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат. Також слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Заїченко проти України»). Враховуючи складність справи, яка є малозначною, виконані адвокатом роботи, зміст позовної заяви, обсяг доданих документів, що не є значним, розмір задоволених позовних вимог, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 гривень відповідають засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги та підлягають стягненню з [PERSON] .

Outcome: approved