Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

До Приморського районного суду м Одеси надійшла справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 25415,38 грн., а також судових витрат. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] 12.02.2021 року був укладений кредитний договір №010/0044/82/1005119, за яким кредитодавець надав відповідачу кредит. 22.11.2024 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір, за яким позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором №010/0044/82/1005119 від 12.02.2021 року в сумі 25415,38 грн., що є тілом кредиту. Оскільки відповідач повністю не виконав взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та процентів, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаним договором. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана справа була передана на розгляд судді Шенцевій О.П. Ухвалою суду від 15 липня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Сторони в судове засідання не з`явились. В позовній заяві представник позивача зазначив про розгляд справи за його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, проте судова повістка (поштові відправлення з рекомендованими повідомленнями про вручення) повернулися до суду з відміткою АТ «Укрпошта» - «закінчення терміну зберігання». Заяв, клопотань або відзиву до суду не надходило. Згідно до п.п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позовної заяви, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.02.2021 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №010/0044/82/1005119, за яким кредитодавець надав відповідачу кредит у вигляді відкриття кредитного ліміту на платіжній картці сумі 10000 грн. з можливості його зміни, з умовою його повернення та сплати процентів в розмірі 0,0001% річних. Відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснював повні погашення по кредиту, що є підставою для стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором. 20.11.2024 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір, за яким позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором №010/0044/82/1005119 від 12.02.2021 року в сумі 25415,38 грн, що є тілом кредиту. З моменту отримання прав вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. На підтвердження вказаного позивачем надано такі матеріали: копію заяви відкриття карткового рахунку від 12.02.2021 року; копію паспорта споживчого кредиту від 12.02.2021 року; розрахунок заборгованості; копію договору відступлення права вимоги від 20.11.2024 року; витяг з реєстру боржників. Оскільки доказів сплати боргу в повному обсязі відповідачем не надано, то суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами підлягає задоволенню. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч.1ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до статті 625 ЦК України,боржник не звільняється від відповідальності за не можливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статей626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. З положень п.1-1 ч.1ст.1 Закону України «Про споживче кредитування»вбачається, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст.629ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ст. ст.525,526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. З огляду на досліджені письмові докази судом встановлено, що первісні кредитори належним чином виконали свої зобов`язання за кредитними договорами, також судом встановлено, що відповідач допустив порушення умов договорів, грошові кошти у визначений строк не повернув, порушив графік погашення заборгованості. Враховуючи, що позивач надав всі необхідні документи на підтвердження отримання відповідачем грошових коштів та оскільки відповідачем не було надано доказів на підтвердження відсутності у відповідача заборгованості за кредитними договорами, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими. Таким чином, діями відповідача були порушені встановлені законодавством правила виконання цивільно-правових правочинів і права позивача на отримання належного виконання зобов`язання за кредитним договором, що є підставою для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №010/0044/82/1005119 від 12.02.2021 року в сумі 25415,38 грн, що є тілом кредиту. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно з ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. Відповідно до ч. 1,ч. 3ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно доч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підтвердження сплати позивачем судового збору у розмірі 3028,00 гривень було надано платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №115337 від 20.05.2025 р. Оскільки вимога позивача про стягнення заборгованості підлягає задоволенню, то, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved