Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, військової частини « [NUMBER] », військової частини « [NUMBER] », військової частини « [NUMBER] », [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якому із урахуванням поданої заяви від 05.12.2025 про часткову відмову від позовних вимог, просить стягнути солідарно із відповідачів на користь позивача майнову шкоду у розмірі 271072 грн. 50 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.12.2023 року о 10:10 год в м. Тернополі на перехресті вулиць Шептицького-Будного, [PERSON] керуючи транспортним засобом марки «Краз 255В», не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення із транспортним засобом марки «Ford Explorer», під керуванням водія [PERSON] , після чого, останній транспортний засіб розвернуло та відкинуло в транспортний засіб марки «БАЗ А079». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. На момент даної ДТП, водій [PERSON] перебував на військовій службі за мобілізацією у в/ч [NUMBER] . На звернення позивача, судовий експерт [PERSON] надав висновок експерта про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Ford Explorer», д.н.з. [NUMBER] , згідно з яким, вартість матеріального збитку, завданого позивачу становить 431 072,50 грн. Оскільки на момент даної ДТП цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля відповідача була застрахована в МТСБУ, тому позивачу зазначеним страховиком було виплачене страхове відшкодування в розмірі 160 000 грн. Відтак, сума матеріальної шкоди, яку він просить стягнути із відповідачів визначено ним у розмірі 271072,50 грн., як різниця між визначеною експертом сумою матеріального збитку та страхового відшкодування. (431072,5-160000). Також сторона позивача звертає увагу суду на те, що винуватість [PERSON] у вчиненні даної ДТП, який перебував на військовій службі, підтверджено висновками, викладеними у постанові Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.01.2024 у справі №607/25377/23. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.08.2024 відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження із проведенням у ній підоготовчого судового засідання. 10.09.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] , в якому останній просить відмовити в задоволенні позову в частині стягнення із нього майнової шкоди в розмірі 271 072,00 грн., оскільки відповідно до довідки від 31.08.2024 та витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] від 27.05.2022, він перебуває на військовій службі, а отже, вказує, що відповідно до норм права, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується останнім, а не безпосередньо винним водієм. Вказує, що згідно посвідчення про відрядження від 21.12.2023 його, головного сержанта [PERSON] на підставі бойового розпорядження командира військової частини [NUMBER] від 22.12.23 та наказу командира військової частини [NUMBER] від 22.12.2023 було відряджено до військової частини [NUMBER] та видано шляховий лист від 18.12.2023 у якому зазначено, що він є водієм транспортного засобу марки «Краз 255В» д.н.з. [NUMBER] на період виконання відрядження. Таким чином вважає, що шкода завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. 11.09.2024 через підсистему «Електронний суд» представником відповідача Міністерства оборони України подано відзив на позовну заяву, в якому останній вважає позов необґрунтованим, таким, що не підлягає задоволенню. Вказує, що позивачем, на його думку, не долучено доказів, яке відношення до даної події має Міністерство оборони України та військова частина [NUMBER] . Зазначає, що військова частина [NUMBER] не є юридичною особою, а відтак не може бути співвідповідачем у даній справі. Крім того, представник відповідача не погоджується із визначеним розміром вартості ремонту автомобіля та розміром завданої шкоди. У зв`язку з наведеним, просить у задоволені позову відмовити в повному обсязі. 16.09.2024 позивачем подано суду відповідь на відзив, в якому останній, вважає доводи викладені у відзиві щодо неналежного відповідача необґрунтованими, оскільки військові частини володіють на праві оперативного управління закріпленим Міністерством оборони України за ними військовим майном, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, відтак, вважає, що МО України несе відповідальність згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.01.2025 на підставі клопотання представника позивача залучено до участі у даній справі у якості співвідповідача військову частину « [NUMBER] ». 22.01.2025 представником військової частини « [NUMBER] » через підсистему «Електронний суд» подано відзив на позов, в якому командування військової частини [NUMBER] вимоги позивача вважає необґрунтованими, оскільки як вбачається з висновку експерта на який покликається сторона позивача та яким визначено розмір матеріальної шкоди, таке дослідження проводилось згідно вихідних даних, без огляду транспортного засобу. Вважає, що стороною позивача не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили чому саме МТСБУ було здійснено відшкодування саме суми 160 000 грн., оскільки страхувальником також здійснювалась оцінка вартості відновлювального ремонту транспортного засобу Ford Explorer, д.н.з. [NUMBER] , 2016 р.в., та прийнято рішення відшкодувати саме цю суму. Вважає, що у матеріалах справи відсутні докази того, що позивач витрачав матеріальні ресурси для організації свого життя та відновлення попереднього стану, зокрема позивачем не доведено що він витрачав кошти для відновлення становища, що існувало до завдання йому шкоди. Також зазначає, що наказом командира військової частини [NUMBER] від 10.03.2022 року №75 старшого сержанта [PERSON] призначено на посаду командира відділення охорони взводу охорони військової частини [NUMBER] . Тобто, на момент вказаного вище ДТП [PERSON] проходив військову службу в військовій частині [NUMBER] , що не є суб`єктом господарської діяльності та знаходиться на грошовому забезпеченні у військовій частині [NUMBER] . Військова частина [NUMBER] є суб?єктом господарювання (ЄДРПОУ 08260628). Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.02.2025 за клопотанням сторони позивача залучено у якості співвідповідача військову частину « [NUMBER] » до участі у цивільній справі. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.04.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.12.2025, заяву представника відповідача про відмову від частини позовних вимог задоволено. Прийнято відмову [PERSON] від частини позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 3000 грн до відповідачів у даній цивільній справі. Закрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Міністерства оборони України, військової частини № [NUMBER] , військової частини [NUMBER] , військової частини [NUMBER] , [PERSON] про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у частині вимог позивача щодо стягнення моральної шкоди, у зв`язку із відмовою позивача від таких вимог, тобто на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК Укаїни. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Черніцький І.Р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив задовольнити з підстав наведених у позові. В судовому засіданні представник відповідача Міністерства оборони України, Матящук В.К. просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав наведених у відзиві на позов. Представник відповідачів військової частини [NUMBER] , [NUMBER] [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечила та просила відмовити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи. Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.01.2024, постановленою у справі №607/25377/23, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн в дохід держави. Як вбачається із вказаної постанови, водій [PERSON] 22.12.2023 року о 10:10 годині в м. Тернополі на перехресті вулиць Шептицького-Будного, керуючи транспортним засобом марки «Краз 255В» д.н.з. [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення із транспортним засобом марки «Ford Explorer» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , після чого даний транспортний засіб розвернуло та підкинуло в транспортний засіб марки «БАЗ А079» д.н.з. під керуванням водія [PERSON] . Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Згідно частин 5, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, не підлягають доказуванню обставини дорожньо-транспортної пригоди яка мала місце 22.12.2023 року о 10:10 годині в м. Тернополі на перехресті вулиць Шептицького-Будного, за участю позивача, як водія транспортного засобу марки «Ford Explorer» д.н.з. [NUMBER] та [PERSON] , як водія транспортного засобу Краз 255В д.н.з. [NUMBER] , яким допущено порушення вимог ПДР України, а також винуватість останнього у її вчиненні, причинно-наслідковий зв`язок із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням майнової шкоди автомобілю, яким керував [PERSON] . Як слідує з свідоцтва про реєстрації транспортного засобу серії [NUMBER] , автомобіль марки «Ford Explorer», д.н.з. [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] 16.01.2024 у зв`язку із даною ДТП, [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою, у якій згідно із ст. 35 та п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просив здійснити відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), що сталася 22.12.2023 о 09:30 в м. Тернопіль, вул Шептицького- Будного, за участю транспортних засобів під керуванням водія [PERSON] та водія [PERSON] . Згідно із розрахунку вартості колісного транспортного засобу марки «Ford Explorer», р.н. [NUMBER] в пошкодженому стані, страховиком визначено розмір регламентної виплати позивачу, який склав 160 000 грн. При цьому, розмір матеріального збитку визначено у 733496,04 грн., вартість відновлювального ремонту 930375,891 грн. Як вбачається із копії Звіту про оцінку автомобіля марки «Ford Explorer», р.н. [NUMBER] , складеного суб`єктом оціночної діяльності ПП [PERSON] , дата оцінки 22.12.2023, у ньому вказано, що ринкова вартість автомобіля Ford Explorer, н.з. [NUMBER] , складає 733 496,04 грн.; вартість відновлювального ремонту зазначеного автомобіля, з включенням в розрахунку ПДВ складає 1 663 692,72 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників вказаного автомобіля складає 930 375,91 грн. До вказаного звіту додано ремонтну калькуляцію №120124, а також фото таблиці та кваліфікаційні документи, а також акт огляду транспортного засобу №120124 (дефектна відомість). В судовому засіданні спеціаліст [PERSON] підтримала вказаний звіт, зазначивши, що нею було у повній мірі оглянуто пошкоджений транспортний засіб марки «Ford Explorer», н.з. [NUMBER] , за результатами огляду якого було складено акт огляду №120124 де зафіксованого його пошкодження під час огляду, а також зроблено світлові ілюстровані таблиці, які було долучено до звіту. Згідно інформації, викладеній у листі МТСБУ від 22.02.2024, Моторне (транспортне) страхове бюро України розглянуло справу щодо відшкодування шкоди, заподіяної [PERSON] внаслідок ДТП, яка мала місце 22.12.2023 о 10:30 за участю транспортного засобу марки «Ford», н.з. [NUMBER] та прийняло рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування шкоди в розмірі 160 000,00 грн. В подальшому, МТСБУ перерахувало кошти позивачу, що визнається ним у судовому засіданні. Крім цього, 30.06.2024 між позивачем та судовим експертом Мазур М.С. укладено договір №84/24 на виконання судової експертизи, на підставі заяви гр. [PERSON] від 30.06.2024. Відповідно до висновку експерта №84/24 від 22.07.2024 складеного за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи згідно заяви-звернення від [PERSON] експертом [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого власникові КТЗ «Ford Explorer Sport 3.5 Ti-VCT Allrad 292HP (TUB) р.н. [NUMBER] », внаслідок отриманих пошкоджень у ДТП, яка мала місце 22.12.2023, згідно наданих вихідних даних, ймовірно становить 431 072,50 грн. Зазначений висновок підтримав у судовому засіданні експерт [PERSON] зазначивши, що ним проводилось експертне дослідження на підставі акту огляду транспортного засобу №120-124 (дефектна відомість) від 12.01.2024 складеного оцінювачем [PERSON] , а також надано електронно-цифрові зображення/світлини/ілюстровані таблиці у кількості 97 зображень, про що зазначено у висновку, вказавши, що це давало йому можливість згідно встановленої методики провести дану експертизу, без огляду транспортного засобу, визначивши суму збитку. Як слідує з квитанції до прибуткового касового ордера №84/24 [PERSON] , сплатив судовому експерту 7500 грн. вартості проведеної експертизи. Як вбачається з довідки від 23.02.2024, головний сержант [PERSON] перебуває на військовій службі за мобілізацією в військовій частині [NUMBER] з 27.05.2022 по теперішній час. Відповідно до довідки (форма 5) від 31.08.2024 №2402/486/130/1/533пс та витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] від 27.05.2022 №194, [PERSON] перебуває на військовій службі у….. військовій частині [NUMBER] , яка безпосередньо підпорядковується… військовій частині [NUMBER] , яка у свою чергу знаходиться у безпосередньому підпорядкуванні …військової частини [NUMBER] . Згідно паспорту (формуляру) машини серії [NUMBER] , машина марки «КРАЗ-255В» належить військовій частині [NUMBER] . Відповідно до інформації, викладеній у листі за №1194/1/2871ПС, станом на 22.12.2023 надано витяг із наказу командира військової частини [NUMBER] від 10.03.2024 №75 про призначення військовослужбовця на посаду головного сержанта - командира відділення військової частини [NUMBER] (військової частини [NUMBER] військової частини [NUMBER] ). На даний час військовослужбовець проходить службу у військовій частині [NUMBER] (військова частина [NUMBER] військова частина [NUMBER] ). Згідно витягу з наказу №292 від 31.12.2022, відповідальною особою за догляд автомобіля марки «КРАЗ 255В» визначено військовослужбовця [PERSON] . Відповідно до витягу з атестату №350/173/125/2/32 військової частини [NUMBER] , автомобіль марки «КРАЗ-255В» перебуває у майні військової частини [NUMBER] . Відповідно до подорожнього листа від 18.12.2023 р. №14026, водієм транспортного засобу марки «КРАЗ 255В» д.н.з. [NUMBER] на період виконання відрядження визначено головного сержанта [PERSON] , який керував ним у момент даної ДТП, тобто 22.12.2023. Згідно посвідчення про відрядження від 21.12.2023 №350/486/130/1/267ПС, головного сержанта [PERSON] на підставі бойового розпорядження командира військової частини [NUMBER] від 22.12.23 №122 та наказу командира військової частини [NUMBER] від 22.12.2023 №372 відряджено до військової частини [NUMBER] . За вказаних обставин до правовідносин, що виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У відповідність ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.2 Постанови № 6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи спори про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Правовий зв`язок між юридичною або фізичною особою та працівником виникає з трудових відносин незалежно від їх характеру постійні, тимчасові, сезонні відносини або відносини, що склалися між зазначеними особами при виконанні працівником іншої роботи за трудовим договором (контрактом) (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»). У постанові Великої Палати ВС від 05 грудня 2018 року у справі №426/16825/16 зазначено, що аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц, відповідно до якої зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Тлумачення частини 1 статті 1172 ЦК України свідчить, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, наступає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника. Статтями 1187, 1188 ЦК обов`язок з відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану в законі особу власника джерела підвищеної небезпеки. Ці норми встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача. Так, відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку,є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо). Тобто володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку,є не лише його власник, але й інша фізична чи юридична особа, яка на відповідній правовій підставі володіє цим об`єктом. Відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Як уже зазначав суд,відповідно до довідки №1127/486/100/21ПС від 17.01.2025, [PERSON] проходить військову службу у в/ч [NUMBER] , яка не є юридичною особою та підпорядковується військовий частинам [NUMBER] та [NUMBER] , в період з 10.03.2022 і по теперішній час, та перебуває на фінансовому забезпеченні у військовій частині [NUMBER] . Згідно паспорту (формуляру) машини серії [NUMBER] , машина КРАЗ-255В належить військовій частині [NUMBER] . Згідно ст. 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Відповідно ч. 2 ст. 14 Закону України «Про Збройні Сили України» майно, закріплене за військовими частинами Збройних Сил України, є державною власністю і належить їм на праві оперативного управління. Відповідно до статті 5 Закону України « Про господарську діяльність у Збройних Силах України» за шкоду і збитки, заподіяні правам та інтересам фізичних і юридичних осіб та державі, військова частина як суб`єкт господарської діяльності несе відповідальність, передбачену законом та договором. Враховуючи те, що військові частини володіють на праві оперативного управління закріпленим за ними Міністерством оборони України військовим майном, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, вони несуть відповідальність згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України. Суд, враховуючи вище наведене, заслухавши пояснення сторін, оцінивши та дослідивши докази, а також у їх сукупності, доходить до переконання, що завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкода, із вини військовослужбовця [PERSON] , що на відповідній правовій підставі керував увіреним йому автомобілем, виконуючи свої обов`язки, повинна відшкодовуватись саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Оскільки, [PERSON] перебуває на фінансовому забезпеченні у військовій частині [NUMBER] , відтак, суд вважає, що шкода підлягає відшкодуванню саме цією військовою частиною. Також, визначаючи розмір заподіяної шкоди, яку слід стягнути у користь позивача, суд враховує висновок експерта №84/24 від 22.07.2024 згідно із яким вартість матеріального збитку, завданого власникові КТЗ «Ford Explorer Sport 3.5 Ti-VCT Allrad 292HP (TUB) р.н. [NUMBER] », внаслідок отриманих пошкоджень у ДТП, яка мала місце 22.12.2023, становить 431 072,50 грн. Оскільки МТСБУ здійснило позивачу страхове відшкодування у розмірі 160 000 грн., відтак, розмір шкоди, що підлягає стягненню буде складати 271 072,50 грн. (431072,50 160 000). При цьому, задовольняючи позов частково, суд відкидає твердження представників відповідача про те, що розмір заподіяної шкоди визначений експертом не слід брати до уваги, оскільки визначений ним без огляду пошкодженого транспортного засобу, оскільки у судовому засіданні експерт [PERSON] повністю підтвердив визначену ним суму матеріального збитку та пояснив, що згідно встановлених методик проведення експертизи визначення матеріального збитку можливе без огляду транспортного засобу, з урахуванням наданих йому матеріалів, які дозволяють достеменно визначити суму матеріальної шкоди, що ним було виконано. При цьому, суд вважає, що надані експерту електронно-цифрові зображення пошкодженого транспортного засобу, а також акт огляду транспортного засобу №120124 (дефектна відомості), які було здійснено оцінювачем [PERSON] відповідають дійсності та не спростовані стороною відповідача, а також розмір шкоди, визначений зазначеним експертом. Щодо розміру матеріального збитку, визначену оцінювачем [PERSON] у складеному нею звіті про оцінку автомобіля марки Ford Explorer р.н.з. [NUMBER] , суд не бере його до уваги, оскільки вважає, що такий розрахунок шкоди не узгоджується із даними зазначеними у висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи №84/24 від 22.07.2024, який при його складенні попереджався про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку експерта. Також, суд вважає, що позов [PERSON] до військової частини « [NUMBER] », Міністерства оборони України, військової частини « [NUMBER] », [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, не підлягає до задоволення із наведених вище підстав, а тому у цій частині позову слід відмовити. Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, із відповідача військової частини [NUMBER] на користь [PERSON] підлягає стягненню 2 740,72 грн. судового збору, а також витрати на проведення експертизи у розмірі 7500 грн. Крім того, відповідно до ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Судом встановлено, що позивачем сплачено 7500, 00 грн. за вартості проведеної транспортно-товарознавчої експертизи до звернення до суду з даним позовом. Оскільки, саме висновок експерта №84/24 від 22.07.2024 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи згідно заяви-звернення від [PERSON] врахований судом при визначені розміру відшкодування матеріальної шкоди, то така вартість складання такого висновку підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial