Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

18 червня 2025 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла зазначена заява в якій заявник просить: встановити факт родинних відносин, а саме: [PERSON] , [INFO] є двоюрідним братом [PERSON] , [INFO] . Свою заяву заявник обґрунтовує тим, що [INFO] у віці 81 років померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина та Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Столярчук Іриною Вікторівною була заведена спадкова справа. Заявник зазначає, що на час смерті [PERSON] він є єдиним родичем, що має право на спадкування за законом в порядку представлення. Заявник вказує, що скористався своїм правом на прийняття спадщини та у встановлені законом строки подав відповідну заяву про прийняття спадщини. Проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 червня 2024 року приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю у нього підстав для закликання до спадкування у встановленому законом порядку, а саме, в зв`язку з відсутністю у останнього документів, які б давали можливість встановити родинні відносини в безспірному порядку. Як зазначено в заяві, нотаріусом було констатовано, що надані заявником документи в сукупності з витребуваними нотаріусом документами органів ВРАЦС, повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану, які містяться в матеріалах спадкової справи, не дають можливості встановити родинний зв`язок між спадкодавцем та заявником, оскільки в свідоцтві про народження [PERSON] мати вказана як [PERSON] , а в інших документах [PERSON] ( [PERSON] ), при цьому наявні розбіжності в написанні у рідних сестер по батькові. Заявник констатував, що метою встановлення факту родинних відносин між заявником та померлою, є подальша можливість реалізувати його право у правовідносинах щодо спадкування, оформлення спадщини. Враховуючи вищевикладене , заявник звернувся до суду з цією заявою. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити з підстав зазначених в заяві. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, звернулась із заявою про слухання справи за її відсутності. На підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальший розгляд заяви у відсутність заінтересованої особи. Вислухавши думку представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви виходячи з наступного. Як встановлено судом, [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Столярчук Іриною Вікторівною була заведена спадкова справа №9/2022 (номер у спадковому реєстрі 69500382). Відповідно до матеріалів спадкової справи єдиним спадкоємцем майна [PERSON] , який у визначені чинним законодавством строки звернувся з відповідною заявою до нотаріуса є Кордун Валерій Ростиславович. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 червня 2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Столярчук Іриною Вікторівною було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв`язку з відсутністю у останнього документів, які б давали можливість встановити родинні відносини. Суд зазначає, що матеріалами справи підтверджено, що мати заявника - [PERSON] та мати померлої [PERSON] - [PERSON] були рідними сестрами. Відповідно до їх свідоцтв про народження, їхніми батьками були - [PERSON] та [PERSON] . В той же час, в подальшому усі імена, прізвища та по-батькові були прописані по різному в документах. Ім`я діда заявника та спадкодавиці (батька рідних сестер [PERSON] , [PERSON] , у дівоцтві - обох [PERSON]) - [PERSON] зазначається у свідоцтвах про народження дітей - [PERSON] . У Свідоцтві про народження (оновленому у 1950 році) [PERSON] батько зазначений вже як [PERSON] . У Свідоцві про народження заявника [PERSON] його мати зазначена [PERSON] (по реєстру [PERSON] ). Оскільки вона змінювала прізвище, то при розірванні шлюбу вона - [PERSON] (російською). У свідоцтві про смерть вона ж - [PERSON] . У свідоцтві про шлюб [PERSON] та [PERSON] вона зазначена по-батькові - [PERSON] . В свідоцтві про її смерть записана як [PERSON] . А у свідоцтві про народження спадкодавиці [PERSON] - мати - [PERSON] . Поряд з цим, відповідно до Експертного висновку від 18.08.2023 року № 056/1230-п Українського бюро лінгвістичних експертиз написання імені [PERSON] , а також [PERSON] і [PERSON] є ідентичними у наданих для проведення експертизи документах щодо матері спадкодавиці - [PERSON] . Відповідно до Експертного висновку від 18.08.2023 року № 056/1231-п Українського бюро лінгвістичних експертиз усі написання імені [PERSON] та похідних від нього, а саме - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] тощо є ідентичними у наданих для проведення експертизи документах. Відповідно до Експертного висновку від 18.08.2023 року № 056/1232-п Українського бюро лінгвістичних експертиз усі написання імені [PERSON] , а також по-батькові [PERSON] та [PERSON] щодо бабусі - [PERSON] заявника і спадкодавиці є ідентичними у наданих для проведення експертизи документах. Вирішуючи дану справу по суті, суд виходить із наступного. Положеннями ст.ст.15,16 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України), ст. 4 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч. 1ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження встановлюються факти, що мають юридичне значення. Пунктом 1 ч.1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно з п. 10 цієї Постанови суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Факт родинних відносин, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки він вважає себе спадкоємцем, а відповідно до п.п. 4.1, 4.2 п. 4 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за 282/20595, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Крім того, відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З роз`яснень, викладених у п.п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах спадкування», слідує, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 року, тощо. Доказами згідно зі ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Надані заявником докази, суд визнає належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт родинних відносин між заявником та [PERSON] , а саме те, що [PERSON] є двоюрідним братом [PERSON] . Метою встановлення факту родинних відносин є необхідність реалізації заявником права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту родинних відносин між особами, і факт родинних відносин, який просить встановити заявник, підтверджується письмовими матеріалами справи, та має юридичне значення, суд приходить до висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved