Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

І. Стислий виклад позиції заявника та заінтересованої особи До Заліщицького районного суду Тернопільської області надійшла заява [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , заінтересована особа: Товстенська селищна рада Чортківського району Тернопільської області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В обгрунтування своїх вимог представник заявника посилається на те, що [INFO] померла мати заявника [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,71 га, що знаходиться на території Нирківської сільської ради Чортківського району Тернопільської області. Ще за життя - 08.11.2011 року [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй на день смерті майно заповіла заявнику, однак у вказаному заповіті його прізвище зазначено помилково як « [PERSON] ». Заявник [PERSON] на момент смерті матері з нею не проживав, однак у визначений законом строк 23.04.2025 року подав заяву за реєстраційним №117 до Заліщицької державної нотіральної контори про прийняття спадщини після смерті матері за заповітом. 20.08.2025 року заявник вдруге звернувся до Заліщицької державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері, однак нотаріусом при вивченні документів, при видачі свідоцтва про право на спадщину, встановлено розбіжності у зазначенні прізвища та імені спадкодавиці у документах, що підтверджують родинні зв`язки із спадкомцем та прізвища спадкоємця у заповіті, складеному на його ім`я, що не дає останньому можливості спадкувати належне померлій матері майно, як спадкоємцю за заповітом першого ступеня споріднення. Тому нотаріус відповіддю №353/02-14 від 20.08.2025 року рекомендував заявнику звернутися до суду з метою вирішення даних питань по суті - встановлення факту родинних відносин та факту належності йому заповіту. Представник заінтересованої особи - Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області не заперечує проти задоволення заяви про встановлення фактів, що маюит юридичне значення. ІІ.Заяви (клопотання) учасників справи Заявник [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, однак від представника заявника [PERSON] надійшла заява, в якій просив справу розглянути за їх відсутності, підтримав заявлені вимоги у повному обсязі та просив суд встановити факт, що має юридичне значення. Заінтересована особа - представник Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області у судове засідання не з`явився, однак від селищного голови до суду надійшла заява, якою просив розглядати справу за його відсутності та заяву задоволити у повному обсязі. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 21.10.2025 року суддя Шевчук В.М. відкрила провадження у цивільній справі та визначила проводити розгляд справи у порядку окремого провадження. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , заінтересована особа: Товстенська селищна рада Чортківського району Тернопільської області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, підлягає задоволенню з таких підстав. Заявник [PERSON] народився [INFO] у с.Благовіщенка Новотроїцького району Херсонської області, що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Заліщицьким РВ УМВС України в Тернопільській області 20.06.2012 року. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.03.2012 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новотроїцького районного управління юстиції Херсонської області, батьками [PERSON] , який народився [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що в Книзі реєстрації актів громадянського стану про народження 01.09.1954 року зроблено актовий запис №121. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.12.2024 року [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 95 років, про що 16.12.2024 року центром надання адімінстративних послуг Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області складено відповідний актовий запис №281. Відповідно до довідки Лисівського старостинського округу Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області №72 від 02.04.2025 року [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] до дня смерті. На день смерті [PERSON] з нею постійно проживали та були зареєстровані: 1. [PERSON] , [INFO] - онука; 2. [PERSON] , [INFO] - правнук. 2. [PERSON] , [INFO] - правнук. На момент смерті спадкодавиця у зареєстрованому шлюбі не перебувала. Відповідно до заповіту від 08.11.2011 року, посвідченого секретарем виконкому Лисівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області 08.11.2011 року та зареєстрованого в реєстрі за №87, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: "все моє майно, де б воно не знаходилось, з чого б воно не складалось і взагалі все те, на що я буду мати право за законом на день моєї смерті заповідаю [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , який народився [INFO] в с.Благовіщенка Новотроїцького району Херсонської області, проживає в с.Лисівці Заліщицького району Тернопілської області". Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,71 га, що знаходиться на території Лисівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №031928 від 04.01.2005 року. Згідно висновку про відмову у внесенні змін до актового запису про народження №121 від 01.09.1954 року відділу державної реєстрації актів цивільного стану Новотроїцького районного управління юстиції Херсонської області [PERSON] відмовлено у внесенні змін до актового запису цивільного стану через відсутність підтверджуючих документів для внесення змін. Листом №353/02-14 від 20.08.2025 року в.о.державного нотаріуса Заліщицької державної нотаріальної контори І.Дідик відмовила заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендувала звернутись до суду для встановлення родинних відносин між спадкодавицею та [PERSON] у зв`язку з наявними розбіжностями у поданих документах щодо імені спадкодавиці у свідоцтві про смерть та у свідоцтві про народження заявника, а також для визначення належності заповіту [PERSON] . V. Оцінка суду Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Нормою ч.1 ст.235 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року в справі №320/948/18 зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.1 п.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин. Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересовані особи беруть участь у справах цієї категорії з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом). При цьому до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими та електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За змістом ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 78 ЦПК України встановлює вимоги, згідно яких доказ вважається допустимим. При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Статтею 318 ЦПК України передбачено, що у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Отже, суд може встановити юридичний факт у тому разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів, і виключно за наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту. А, тому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази вказують на те, що [PERSON] , [INFO] , є сином померлої [INFO] [PERSON] . Суд вважає, що відсутність документів, які б підтверджували факт родинних відносин заявника зі спадкодавицею, позбавляє [PERSON] права на отримання спадщини, чим порушуються його спадкові права, які підлягають поновленню шляхом задоволення заяви. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року в справі №320/948/18 зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08.12.2021 року в справі №464/6696/20 у разі коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особи мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відповідно до положень зазначеної норми. При розгляді цих справ суд установлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах. А, тому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази вказують на те, що [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , належить заповіт, складений 08.11.2011 року [PERSON] , посвідчений секретарем виконкому Лисівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №87 на ім`я [PERSON] . Суд вважає, що невідповідність між документом, що посвідчує особу [PERSON] та правовстановлюючими документами, які були видані на ім`я [PERSON] , унеможливлють отримання спадщини, чим порушуються його спадкові права, які підлягають поновленню шляхом задоволення заяви.

Outcome: approved