Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

У листопаді 2025 року до суду в порядку ч. 3 ст. 293 ЦПК України надійшла спільна заява подружжя [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу між подружжям, що має дітей, у якій заявники просять суд розірвати шлюб зареєстрований між ними 13 липня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис за №1053. В обґрунтування заяви вказано, що 13.07.2023 між громадянкою України [PERSON] та громадянином України [PERSON] укладений шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис за №1053. Від шлюбу сторони мають двох спільних доньок: - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] . Заявники вказують, що спільне життя між ними не склалось через втрату поваги один до одного, наявність різних поглядів на життя та відсутність спільних інтересів, що призводить до частих сварок, протягом останніх років їх сімейні відносини поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбу у тому розумінні, яке є загальноприйнятним для цього поняття. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливим. У заяві зазначено, що особисті відносини між ними тривалий час мають негативний характер, відсутнє взаєморозуміння, продовжувати такі шлюбні відносини сторони не бажають, проживають окремо. Між подружжям досягнуто згоди щодо розірвання шлюбу. Спору між ними про місце проживання дітей, участь у їх вихованні та утриманні немає. Між сторонами було укладено договір про сплату аліментів на дітей від 30.10.2025, який нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округ Манохіною Г.О. та зареєстровано в реєстрі №765. У зв`язку з зазначеним, та посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, заявники просили заяву задовольнити. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.11.2025 було відкрито провадження в цивільній справі за вказаною заявою. Заявники в судове засідання не з`явились, від заявниці [PERSON] та представника заявника [PERSON] надійшли заяви у який вони просять провести розгляд справи без їх участі, заяву підтримують та просять задовольнити, а шлюб розірвати. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 13 липня 2013 року між заявниками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, про що 13 липня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, зроблено актовий запис за № 1053, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі у подружжя народилося двоє дітей: - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії № [NUMBER] , виданого 27 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис за №1709; - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданий 28 листопада 2017 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис за № 6068. Разом з тим, як вбачається зі змісту заяви, заявники фактично припинили шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільних витрат та проживають окремо один від одного При цьому, згідно роз`яснень, які містяться в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 27.12.2007 року № 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Як встановлено судом, що 30.10.2025 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір між батьками про сплату аліментів на дітей (визначення місця проживання дитини, участі у вихованні та утриманні дітей), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манохіною Г.О., зареєстровано в реєстрі за № 762. Крім того, судом встановлено, що заявники не вбачають можливості подальшого продовження шлюбних відносин, а заява про розірвання шлюбу відповідає їх дійсній волі та не суперечить як їх інтересам, так і інтересам спільної дитини. Заявник [PERSON] просила після розірвання шлюбу просила залишити прізвище - « [PERSON] ». Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що спільна заява заявників, про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved