Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

У провадженні Богуславського районного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 30 вересня 2025 року позов задоволено, вирішено стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 63024,38 грн. та судовий збір на користь держави в особі ДСА України у розмірі 1211,20 грн. 22 жовтня 2025 року представник позивача [PERSON] - адвокат Горбенко К.О. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що 22 вересня 2025 року ним було подано до суду клопотання про долучення доказів щодо понесених витрат на правничу допомогу, а саме: копії договору №31/10/2024 від 31.10.2024 року про надання правової допомоги; копії додаткової угоди №2 від 19.12.2024 року до договору №31/10/2024 від 31.10.2024 року про надання правової допомоги; копії довідки про перелік наданих послуг та їх вартість від 22.09.2025 року; копії платіжних інструкцій. Однак під час ухвалення рішення судом питання розподілу судових витрат вирішено не було, тому просив ухвалити додаткове рішення та стягнути із відповідача на користь позивача понесені нею витрати на правничу допомогу у розмірі 19 500,00 грн. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Крупій І.Я. подав до суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, просив у задоволенні заяви представника позивача відмовити, зазначив, що відсутні правові підстави для ухвалення судом додаткового рішення, подана заява незаконна та необгрунтована, складена без дотримання вимог ст. 30 Закону України «Про адвокатуру» та належних і допустимих доказів дійсно понесених витрат. Так, відсутні докази, ким саме із адвокатів було надано правничу допомогу [PERSON] по договору №31/10/2024, укладеному між адвокатським об`єднанням «Аспект» та [PERSON] , адже гонорар має бути виплачений виключно адвокату, а не будь-якому працівнику адвокатського об`єднання, не вказана кількість витраченого адвокатом часу із погодинним розрахунком оплати. Довідка про перелік наданих послуг та їх вартість від 22.09.2025 не містить відомостей про те, ким саме були виконані вказані у довідці послуги, а самі послуги не підтверджені [PERSON] . Саме вкладення вказаної довідки не передбачено умовами договору про надання правової допомоги, тому вона не може бути належним та допустимим доказом. Також вказав, що сторона позивача не надала акт виконаних робіт, як то передбачено договором. За умовами договору, оплата послуг має відбуватися після фактичного надання послуг, проте усі квитанції, надані представником позивача, не підтверджують факту надання послуг після їх оплати. Крім того, у порушення умов пт. 3.3 договору відсутній рахунок-фактура, по якому клієнт оплачує кошти протягом 5 днів з моменту його отримання. Вважає, що відсутні правові підстави для ухвалення додаткового рішення по справі, та відсутні належні докази для підтвердження фактично понесених витрат позивачем на правничу допомогу. Представник позивача Горбенко К.О. подав до суду додаткові пояснення на заперечення представника відповідача, у яких зазначив, що всі витрати на правничу допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, у відповідності до укладеного з позивачем договору про надання правової допомоги, а тому заперечення представника відповідача та сумніви є безпідставними та необгрунтованими. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Таким чином, не вирішення питання про розподіл судових витрат під час винесення остаточного рішення по справі є підставою для ухвалення додаткового рішення. Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судом встановлено, що у провадженні Богуславського районного суду Київської області перебувала цивільна справа № 358/1485/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 30 вересня 2025 року позов задоволено, проте питання розподілу судових витрат, крім судового збору, не вирішено. Так, у позовній заяві, на виконання вимог ст. 175 ЦПК України, позивачем було зазначено орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. 22 вересня 2025 року представником позивача Горбенком К.О. заявлено, що позивач [PERSON] понесла судові витрати на правничу допомогу у розмірі 19 500,00 грн., на підтвердження чого подано до суду наступні докази: - копію договору №31/10/2024 від 31.10.2024 року про надання правової допомоги, із якого вбачається, що договір укладено між [PERSON] та «Адвокатським об`єднанням «Аспект» у особі директора Каплі О.М. (а.с.31-32); - копію додаткової угоди №2 від 19.12.2024 року до договору №31/10/2024 від 31.10.2024 року про надання правової допомоги, із якої вбачається, що додатковою угодою встановлено істотні умови щодо порядку розрахунків та розмір гонору за надання правничої допомоги позивачу; - копію довідки про перелік наданих послуг та їх вартість від 22.09.2025 року; -копії платіжних інструкцій: №@2PL445994 від 03.02.2025 на суму 2000 грн., №@2PL543948 від 04.07.2025 на суму 4000 грн., №@2PL452749 від 03.02.2025 на суму 2500 грн., №@2PL550194 від 04.07.2025 на суму 8500 грн. та №@2PL789124 від 20.09.2025 на суму 2500 грн. Призначення платежу у всіх платіжних інструкціях: правова допомога відповідно до додаткової угоди №2 від 19.12.2024 до Договору №31/10/2024 від 31.10.2024 [PERSON] (а.с. 35 зі з/б - 37 зі з/б). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial