Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

25.06.2025 року позивачка подала до суду позов про визнання батьківства [PERSON] малолітньої доньки [PERSON] та стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Цей позов обґрунтовано таким. [PERSON] та [PERSON] почали проживати однією сім`єю з 2011 року. [INFO] у них народилась донька [PERSON] . Сторони жили разом в добрих відносинах, фактично в цивільному шлюбі, вели спільне господарство і разом виховували спільну дитину та не вбачали необхідності в укладенні шлюбу, а також в тому, щоб вказати відповідача як батька дитини. Відомості про батька вказані відповідно до ст. 135 СК України зі слів матері, так як у момент народження [PERSON] відповідач перебував у відрядженні. Після повернення з відрядження неодноразово поставало питання щодо того, щоб вписати відповідача як батька дитини, проте щоразу руки не доходили до цього. У 2024 році, після звернення до відділу РАЦСУ, відмовили у внесенні відомостей стосовно [PERSON] як батька дитини до актового запису про народження дитини. Нещодавно припинили спільне проживання. За таких обставин, у свідоцтві про народження, а відповідно, і у актовому записі про народження [PERSON] не вказаний як батько, а тому слід встановити факт його батьківства, внісши відповідні відомості до актового запису про народження. Також, варто зазначити, що добровільно коштів останнім часом [PERSON] на утримання дитини не надає. Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Хоч законом і встановлено мінімальний розмір аліментів, однак крім того, законом визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, мінімальний рекомендований розмір аліментів становить 1 розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалами Міжгірського районного суду Закарпатської області від: - 09 липня 2025 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; - 23 вересня 2025 року постановлено розгляд справи проводити за участі позивачки в режимі відеоконференції; - 05 листопада 2025 року залишено без розгляду позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства за малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] ; - 19 листопада 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторона позивачки в залі судового засідання позов у частині стягнення аліментів підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання на розгляд справи не з`явився, про таке повідомлявся належно, однак подав суду заяву про розгляд справи без його участі з позицією визнання позову та відсутності заперечень щодо його задоволення. Оцінивши позиції сторін, подані в справу докази, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти та позов [PERSON] задовольнити, виходячи з такого. Судом встановлено, що згідно з повторно виданим свідоцтвом про народження серії [NUMBER] [PERSON] \~ народилася [INFO] в м.Маріуполь Донецької області, про що 28.08.2025 року Солом`янським відділом ДРАЦС у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України поновлено відповідний актовий запис №19; батьками [PERSON] зазначені: [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати). Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.3, ч.2 ст.6 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Згідно з ч.1 ст.18, ч.1,2 ст.27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи ту обставину, що [PERSON] є батьком малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , такий визнав позов, при цьому\~ визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону та відповідає інтересам його малолітньої доньки, тому позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підлягає задоволенню. Судові витрати у виді судового збору з урахуванням того, що позивачка не сплачувала судовий збір за подання позову про\~ стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, відповідно до положень закону «Про судовий збір», а також чинних ставок судового збору за розглядувані судом позовні вимоги майнового характер, установленої судом ціни позову, яка підлягає задоволенню, підлягають стягненню згідно з статтею 141 ч.1 ЦПК України, з відповідача в користь держави в розмірі 1211, 20 грн.

Outcome: approved