Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із вищевказаною заявою, яку в ході розгляду справи було уточнено. В обґрунтування уточненої заяви зазначила, що вона, [PERSON] , з грудня 1988 року разом зі своєю матір`ю [PERSON] постійно проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Вона разом з матір`ю буде звертатися до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради із заявою про оформлення передачі в спільну сумісну власність квартири за вищевказаною адресою. Однак у неї відсутній документально підтверджений факт її проживання з грудня 1988 року по 23.06.2005 року у квартирі за адресою: [ADDRESS] , що є необхідним для звернення із вказаною вище заявою. За вказаних обставин просила встановити факт того, що [PERSON] проживала разом з матір`ю [PERSON] за однією адресою: [ADDRESS] , без реєстрації місця проживання з грудня 1988 року по 23.06.2005 року. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 10.09.2025 року вищевказану заяву було залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали. 25.09.2025 року від заявника [PERSON] до суду надійшло клопотання про усунення недоліків. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 26.09.2025 року відкрито провадження у даній справі в порядку окремого провадження. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 21.10.2025 року задоволено клопотання заявника [PERSON] про залучення заінтересованої особи. Залучено до участі у даній справі у якості заінтересованої особи Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради. 14.11.2025 року від заявника [PERSON] до суду надійшла заява про уточнення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 02.12.2025 року задоволено заяву [PERSON] про виклик свідків. Заявник [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви підтримала, просила задовольнити. Зазначила, що проживає за адресою: [ADDRESS] з народження. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги заяви [PERSON] , зазначила, що з лютого 1988 року проживає за вищевказаною адресою. Разом з чоловіком проживали у цій квартирі, проте зареєстровані там не були. Після народження доньки проживала в цій квартирі всі разом. Заявницю не було зареєстровано за даною адресою через помилку ЖКГ. Представник заінтересованої особи Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради Дика Н. в судове засідання не з`явилась, надала на адресу суду заяву з проханням розглянути дану справу без її участі, прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства на підставі матеріалів, що знаходяться у справі. Представник заінтересованої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких заяв чи клопотань суду не подав. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] з лютого 1968 року. Заявник є її сусідкою, знає її з самого народження. Часто спостерігала [PERSON] у дворі, вона ніколи не переїжджала, завжди проживала за адресою: [ADDRESS] зі своєю матір`ю, батьком, бабусею та старшим братом. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] з 1968 року. Заявник є її сусідкою, [PERSON] є її подругою. [PERSON] знає з народження. [PERSON] ніколи нікуди не переїжджала, ходила в садочок №240, котрий навпроти будинку. Її діти товаришували разом з заявником та її братом, часто гуляли разом. У робочі дні бачила [PERSON] майже кожного дня. Часто ходили одне до одного у гості. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків по справі, суд дійшов наступного висновку. Правилами ч.1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно положень п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року зазначено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, коли такі факти породжують юридичні наслідки від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, коли встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що заявник, до шлюбу [PERSON] , народилася [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.12.1988 року, виданим Відділом РАГС виконкому Ленінської райради народних депутатів м. Дніпропетровська, її матір`ю є [PERSON] (а.с.10). Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 09.11.2018 року Центральним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №750 встановлено, що 09.11.2018 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , змінивши прізвище на [PERSON] (а.с.11). З копії ордеру №95 від 05.04.1971 року який був виданий [PERSON] з сім`єю з 2 осіб на право зайняття двох квартири площею 30,36 кв. в кв. [ADDRESS] за адресою: пл.Дзержинського, на підставі рішення виконкому Ленінської ради депутати трудящих від 23.03.1971 року. Членом сім`ї [PERSON] , зазначена [PERSON] (а.с.14). Відповідно до витягу з рішення №296 від 21.05.2004 року про зміну умов договору - найму житлових приміщень по комунальному житлово-експлуатаційному підприємству №25, виконавчим комітетом Ленінської районної у місті ради вирішено змінити умови договору - найму житлового приміщення, що складається із: 1.1. Двох кімнат ж/пл.30,36 кв.м за адресою: [ADDRESS] з померлої [PERSON] на дочку [PERSON] , з родиною у складі: дочка - [PERSON] , 1988 року народження (а.с.12). Згідно з інформацією про первинну реєстрацію [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , наданою відділом формування та ведення реєстру територіальної громади управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована по картотеці реєстрації матері ( [PERSON] , [INFO] ) з 21.03.1968 року народження, по власній картці реєстрації з 01.09.1977 року по теперішній час; [PERSON] , [INFO] , в картці реєстрації матері ( [PERSON] , [INFO] ) не значиться, зареєстрована по власній картці реєстрації з 23.06.2005 року по теперішній час (а.с.29). З довідки №002568 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої Центром надання адміністративних послуг м.Дніпра від 15.03.2025 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] до складу сім`ї/ зареєстрованих входять: [PERSON] , [INFO] , наймач, зареєстрована 01.09.1977 року та донька [PERSON] , [INFO] , зареєстрована 23.06.2005 року (а.с.26). З відповіді директора Дніпровської гімназії №88 Мельникової О.Л. №166 від 07.07.2025 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , навчалася у середній загальноосвітній школі №88 Ленінського району м. Дніпропетровська з 01.09.1995 року по 24.06.2005 року, про що свідчить інформація із архівної книги закладу «Додаток №2 до наказів по школі за період з 29.08.1992 року по 19.10.2005». Місце проживання [PERSON] , [INFO] , на час відвідування нею середньої загальноосвітньої школи №88 у м. Дніпропетровську на підставі запису в архівній книзі «Алфавітна книга середньої загальноосвітньої школи №88 Ленінського району м.Дніпропетровська за період з 01.09.1989 року по 31.08.2014 року»: [ADDRESS] (а.с.38). Судом також встановлено, що в березні 2025 року [PERSON] звернулась до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради із заявою про передачу в приватну спільну сумісну власність квартири [ADDRESS] з певним переліком документів, необхідних для приватизації квартири (а.с. 60). Листом від 09.05.2025 року № 3/16-2330 Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради повідомив [PERSON] , що в поданому пакеті документів відсутні відомості про реєстрацію та документи, що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду [PERSON] з 01.01.1993 року по 23.06.2005 року (а.с.59). Факт проживання [PERSON] з самого народження і до цього часу в квартирі за адресою: [ADDRESS] , також підтверджується допитаними в судовому засіданні свідками [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до вимог ст.345 ЦK України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому Законом. У ч.3 ст.9 ЖК УРСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені Законом України № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду». Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені у Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду». За приписами ч.1 ст.3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. Відповідно до п.п.17, 18, 20 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 № 396 громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Громадянином до органу приватизації подається, зокрема документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду. Документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка з попередніх місць проживання (після 1992 року) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду. Як зазначалося вище, при зверненні наймача [PERSON] із заявою про приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS] , до Департаменту житлового господарства ДМР, недоліком було зазначено саме відсутність інформації щодо місця проживання [PERSON] за період з 01.01.1993 по 23.06.2005 та відсутність інформації про невикористання нею житлових чеків для приватизації житла за вказаний період. Відповідно до положень статті 17 ЦК УРСР (чинний у період з 01.01.1964 до 01.01.2004 р.), місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає. Місцем проживання неповнолітніх, що не досягли п`ятнадцяти років, або громадян, які перебувають під опікою, визнається місце проживання їх батьків (усиновителів) або опікунів. Відповідно до положень частини 1-5 статті 29 ЦК України (чинний з 01.01.2004 року), місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання недієздатної особи є місце проживання її опікуна або місцезнаходження відповідної організації, яка виконує щодо неї функції опікуна. Під час розгляду справи було встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , та весь час проживала зі своїми батьками. Щодо відсутності реєстрації місця проживання заявника, то чинне на час виникнення спірних правовідносин законодавство не передбачало окремої реєстрації місця проживання неповнолітньої дитини. Діти, які не досягли 16 років, не мали власного паспорта і, відповідно, не потребували окремої реєстрації. Їхнє місце проживання було прив`язане до місця проживання їх батьків. Не існувало окремої процедури реєстрації місця проживання для дітей, відмінної від реєстрації їхніх законних представників. [PERSON] з 1988 року по 23.06.2006 року без реєстрації місця проживання разом з матір`ю - [PERSON] , як її малолітня та неповнолітня донька, відповідно, в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, як встановлено судом, з 23.06.2005 місце проживання [PERSON] було зареєстровано за вищевказаною адресою. Жодних доказів вибуття та/або непроживання заявника, як члена сім`ї наймача у квартрі за вищезазначеною адресою, суду не надано. Як встановлено судом, [PERSON] не має іншої можливості отримати довідку про місце свого проживання за спірний період, окрім як шляхом звернення до суду з даною заявою про встановлення такого факту. Статтею 81 ЦПК України визначено: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлення факту, який заявник зазначає в заяві необхідно їй для реалізації нею права на приватизацію, тобто встановлення факту породжує виникнення у заявника особистих майнових прав і оскільки іншого порядку його встановлення законом не передбачено, а заявник надала докази на його підтвердження, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню та встановлює факт того, що [PERSON] проживала разом з матір`ю [PERSON] за однією адресою: [ADDRESS] , без реєстрації місця проживання з грудня 1988 року по 23.06.2005 року.

Outcome: approved