Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

До Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов вказаний позов за територіальною підсудністю з Ренійського районного суду Одеської області, згідно з яким позивач просив стягнути з відповідача: -заборгованість за Кредитним договором № 171114-002 від 14 листопада 2017 року за період із 14 листопада 2017 року по 22 лютого 2025 року у розмірі 96 463,02 гривень; -витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 гривень; -витрати на правничу допомогу у розмірі 7\~000,00 гривень. Стислий виклад позиції позивача. 14 листопада 2017 року між ТОВ «КАРДСЕРВІС» та відповідачем було укладено договір споживчого кредитування на умовах програми «Кредитна лінія 100 шин» № 171114-002 (надалі Кредитний договір), шляхом власноручного підписання відповіної анкети-заяви. Відповідно до взятих на себе зобов`язань, ТОВ «КАРДСЕРВІС» перерахувало ТОВ «100 ШИН ОДЕСА» 37 860,00 гривень на оплату товару, вказаному в рахунку на оплату покупцю № 60850 від 13 листопада 2017 року. Втім, відповідач порушив свої зобов`язання за Кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 96 463,02 гривень. Стислий виклад позиції відповідача. [PERSON] належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов у встановлений судом строк не подав. Водночас обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 8 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України"). Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». Процесуальні дії у справі. 19 травня 2025 року Ренійським районним судом Одеської області передано цивільну справу за підсудністю до Роздільнянського районного суду Одеської області. 06 червня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 14 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 14 листопада 2017 року між ТОВ «КАРДСЕРВІС» та відповідачем було укладено Кредитний договір. Відповідно до пункту 2.5. Кредитного договору дата перерахування кредитних коштів на рахунок магазину для оплати (повністю чи частково) товарів та/ або послуг, замовлених або отриманих Позичальником, є датою початку кредитних зобов`язань між Позичальником і Кредитодавцем. Як визначено у пункті 4.5 Кредитного договору, у разі несвоєчасного здійснення платежів (прострочка понад 7 календарних днів) Клієнту нараховується штраф у розмірі 10% від суми простроченої заборгованості. Штраф нараховуєтсья щомісячно на загальну суму простроченої заборгованості. Відповідно до взятих на себе зобов`язань, ТОВ ««КАРДСЕРВІС» перерахувало ТОВ «100 ШИН ОДЕСА» 37 860,00 грн на оплату Товару, вказаному в рахунку на оплату покупцю № 60850 від 13 листопада 2017 року. Втім, відповідач порушив свої зобов`язання за Кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 96 463,02 гривень, з яких: - 32 451,39 гривень простроченої заборгованості по тілу кредиту; - 47 785,91 гривень простроченої заборгованості по процентам; - 16 225,72 гривень пені (штрафу). Водночас статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, та норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). У відповідності до приписів частини 8\~статті 178 ЦПК України\~суд вирішує справу за наявними матеріалами, оскільки відповідачем у встановлений судом строк відзив на позов не подано. Як встановлено, між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір, за яким позивач виконав свої зобов`язання, однак відповідач свої зобов`язання порушив, що призвело до утворення заборгованості. З цього приводу суд вважає необхідним зауважити, що відповідно до частини 1\~статті 526 ЦК України\~ зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~статті 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Згідно частини першої\~статті 629 ЦК України договір\~є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1\~статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Велика Палата Верховного Суду (справа №127/15672/16-ц) в постанові від 08 листопада 2019 року зазначила, що для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. На підставі викладеного, оцінивши аргументи сторін та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Розподіл судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пункт перший частини другої вказаної статті ЦПК України визначає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як встановлено, між позивачем та адвокатським об`єднанням «ПРАВОВИЙ ДІАЛОГ» було укладено договір про надання правової допомоги № 21-06/2023 від 21 червня 2023 року. Відповідно до акту № 48 прийому-передачі наданих послуг, вартість правничої допомоги становить 7 000,00 гривень. Відповідно до диспозиції частини шостої\~статті 137 ЦПК України\~обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, враховуючи, що відповідачем не заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, наявні докази, складність справи, суд дійшов висновку про задоволення вказаної вимоги.

Outcome: approved