Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

У лютому 2025 року виконуючий обов`язки керівника Голосіївської окружної прокуратури міста Києва, діючи в інтересах держави в особі Київської міської ради, звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просив суд усунути перешкоди територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради у розпорядженні земельною ділянкою площею 0,1 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:90:039:0025 шляхом: скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 19 травня 2021 року, індексний номер 58212881 та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за [PERSON] на житловий будинок загальною площею 87,4 кв.м, за адресою: [ADDRESS] (номер відомостей про речове право 42015117, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 2361931480000); визнання недійсним договору дарування від 08 липня 2021 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Плющ Ю.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1136; скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08 липня 2021 року, індексний номер 59164591, та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за [PERSON] на житловий будинок загальною площею 87,4 кв.м по [ADDRESS] (номер відомостей про речове право 42877164, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 2361931480000); скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:90:039:0025 площею 0,1 га по [ADDRESS] у Державному земельному кадастрі. В обґрунтування позову зазначено, що прокуратурою встановлено факт проведення незаконної реєстрації права власності на неіснуючий об`єкт нерухомого майна - житловий будинок загальною площею 87,4 кв.м по [ADDRESS] , та реєстрації у зв`язку з цим земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:90:039:0025. Зокрема, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, установлено, що 19 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьменко Ю.В. прийнято рішення № 58212881 про державну реєстрацію права власності та їх обтяжень (з відкриттям розділу), згідно з яким за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок загальною площею 87,4 кв.м по [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2361931480000, номер запису 42015117). Реєстрацію проведено на підставі довідки про показники об`єкта нерухомого майна від 06 травня 2021 року № 060521/1, технічного паспорта від 06.05.2021 б/н, виданих ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] . У подальшому, 08 липня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування вищевказаного житлового будинку, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Плющ Ю.В., зареєстровано в реєстрі за № 1136. Згідно відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Плющ Ю.В. прийнято рішення № 59164591 від 08 липня 2021 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на житловий будинок загальною площею 87,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . [PERSON] не надав документів, які відповідно до вимог законодавства засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомості та підтверджуючих документів права власності на земельну ділянку, реєстрацію права власності житлового будинку загальною площею 87,4 кв.м по [ADDRESS] на підставі лише технічного паспорту та довідки про показники об`єкта здійснено у порушення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та за відсутності обов`язкових документів, визначених п.п. 41, 42 Порядку № 1127. Вказується, що земельна ділянка за вищевказаною адресою вільна від капітальної забудови, в установленому законом порядку [PERSON] та [PERSON] або іншим фізичним чи юридичним особам у власність чи користування, в тому числі для будівництва, не передавалась, правовстановлюючі документи на земельну ділянку не отримувались та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно речові права на земельну ділянку по [ADDRESS] , за будь-якими фізичними чи юридичними особами не зареєстровані. При цьому, [PERSON] зареєструвавши право власності на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок загальною площею 87,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , замовив 24.05.2021 у ТОВ «ЛЕНД ІКС» виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: [ADDRESS] , надавши на підтвердження свого права власності на вказаний об`єкт витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.05.2021 за № 257198228. У подальшому, за заявою [PERSON] та на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) державним кадастровим реєстратором відділу у Заліщицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області 04.06.2021 зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:90:039:0025. Відповідно до сформованого витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку земельна ділянка площею 0,1 га з кадастровим номером 8000000000:90:039:0025 розташована за адресою: [ADDRESS] ; категорія земель: землі житлової та громадської забудови; цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Вказані реєстраційні дії здійснено з метою створення уявної законності набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, що розміщений на спірній земельні ділянці по [ADDRESS] , з метою подальшого заволодіння земельною ділянкою комунальної форми власності у позаконкурентний спосіб (без прийняття рішення Київською міською радою про її відведення). Позивач вказує, що враховуючи відсутність об`єкта нерухомого майна на земельній ділянці по [ADDRESS] , для забезпечення територіальній громаді міста Києва реальної та безперешкодної можливості реалізувати усі правомочності власника щодо комунальної земельної ділянки, належним способом захисту порушених прав є усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання недійсними правочинів та скасування рішень державних реєстраторів про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна. Отже, [PERSON] та [PERSON] не набули права власності на об`єкт нерухомого майна по [ADDRESS] в установленому законом порядку. У зв`язку з неведеним, позивач просить позов задовольнити, судові витрати покласти на відповідачів. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 18 лютого 2025 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 16 травня 2025 року частково задоволення клопотання представника позивача, накладено арешт на житловий будинок по [ADDRESS] . Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 20 травня 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. Суд неодноразово на адресу реєстрації відповідачів направляв ухвалу про відкриття провадження разом з примірниками позовної заяви з додатками. Поштові відправлення повернулись до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою. Згідно з положеннями частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд його справи судом, процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Сторона позивача повідомлена про розгляд справи. У судове засідання, призначене на 02 грудня 2025 року, прокурор не з`явився, надав до суду заяву, в якій вимоги позовної заяви підтримав, просив проводити судове засідання без його участі. Київська міська рада надала суду письмові пояснення на позовну заяву, за якими просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, вказуючи про те, що в ході вивчення питання законності набуття права власності на спірний об`єкт нерухомого майна встановлено, земельна ділянка по [ADDRESS] в установленому законом порядку відповідачам або іншим фізичним чи юридичним особам у власність чи користування, в тому числі для будівництва, не передавалась. Правовстановлюючі документи на земельну ділянку не отримувались та в Державному реєстрі речових прав на нерухове майно, речові права на земельну ділянку по [ADDRESS] за будь-якими фізичними чи юридичними особами не зареєстровані. Вказується, що [PERSON] , зареєструвавши право власності на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок загальною площею 87,4 кв.м по [ADDRESS] , замовив 24 травня 2021 року в ТОВ «Ленд Ікс» виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянку в натурі за вказаною адресою. Вказані реєстраційні дії направлено на створення уявної законності набуття права власності на спірну земельну ділянку з метою подальшого заволодіння ділянкою комунальної форми власності без рішення Київської міської ради. Повідомляє, що держана реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок загальною площею 87,4 кв.м по [ADDRESS] та подальша реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:90:039:0025 здійснені у порушення вимог законодавства та підлягають скасуванню у судовому порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, суд зазначає наступне. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованою 07 лютого 2025 року № 412080164, 19 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьменко Ю.В. прийнято рішення № 58212881 про державну реєстрацію права власності та їх обтяжень (з відкриттям розділу), згідно з яким за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок загальною площею 87,4 кв.м по [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2361931480000, номер запису 42015117). Реєстрацію проведено на підставі довідки про показники об`єкта нерухомого майна від 06 травня 2021 року № 060521/1, технічного паспорта від 06 травня 2021 року б/н, виданих ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] . Зокрема, за матеріалами справи 06 травня 2021 року [PERSON] замовив у ФОП [PERSON] виготовлення технічного паспорта документації на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , відповідно до якого рік спорудження житлового будинку - 1989 рік. Також згідно з довідкою ФОП [PERSON] № 060521/1 від 06 травня 2021 року відповідно до проведеної технічної інвентаризації від 06 травня 2021 року, житловий будок [ADDRESS] побудований у 1989 році та має показники: загальна площа - 87,4 кв.м, житлова площа - 50,8 кв.м, допоміжна площа - 21,2 кв.м, площа літніх приміщень - 15,4 кв.м. Відповідно до інформаційної довідки Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» № ПБ-2021 № 726 від 17 травня 2021 року, згідно з даними реєстрових книг бюро, житловий будинок [ADDRESS] на праві власності не зареєстрований. 08 липня 2021 року між [PERSON] (дарувальник) та [PERSON] (обдарований) укладено договір дарування вищевказаного житлового будинку [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 0,1 га, кадастровий номер 8000000000:90:039:0025. Договір дарування посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Плющ Ю.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1136. Згідно відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на підставі вказаного договору дарування від 08 липня 2021 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Плющ Ю.В. 08 липня 2021 року прийнято рішення № 59164591 про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на об`єкт - житловий будинок загальною площею по [ADDRESS] . Документ поданий для реєстрації: Договір дарування житлового будинку, серія, номер 1136, виданий 08 липня 2021 року, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Плющ Ю.В. 24 травня 2021 року [PERSON] замовив у ТОВ «Ленд Ікс» розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] , надавши на підтвердження свого права власності на вказаний об`єкт витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19 травня 2021 року за № 257198228. Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:90:039:0025 за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована 04 червня 2021 року. Категорія земель: землі житлової та громадської забудови, площа 0,1000 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Документація, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки: технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), 25 травня 2021 року ТОВ «Ленд Іхс». Відповідно до інформації Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 08 червня 2022 року № 062/14-4528 (И-2022), згідно з даними реєстрових книг комунального підприємства за адресою: м. Київ, [ADDRESS], об`єкти нерухомого майна на праві власності не реєструвалися, у відділі зберігання матеріалів технічної інвентаризації бюро не існує інвентаризаційних справ за вказаною адресою. Відповідно до листа Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 14 лютого 2024 року щодо присвоєння поштової адреси об`єктам нерухомості на [ADDRESS] звернень не надходило. Також листом Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 08 червня 2022 року № 055-3068 повідомляв про відсутність відомостей щодо присвоєння адреси по [ADDRESS] . Відповідно до інформації Головного управління Держгеокадарстру у м. Києві від 16 грудня 2021 року № 10-26-21-5944/2-21 за запит Голосіївської окружної прокуратури міста Києва від 04 листопада 2021 року, повідомлено, що 04 червня 2021 року державним кадастровим реєстратором на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою ТОВ «Ленд Ікс» від 25 травня 2025 року № ЗВ-9706205902021 внесено відомості (здійснено) реєстрацію до Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:90:039:0025. Вказується, що заяви та звернення про внесення змін щодо права власності чи права користування земельними ділянками та скасування державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами, крім інших, № 8000000000:90:039:0025 до Головного управління Держгеокадастру у м.Києві не надходили. Згідно з інформацією Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) № 0570202/1-2072 від 14 лютого 2024 року, земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:90:039:0025 по [ADDRESS] , за даними Міського земельного кадастру не зареєстровані. Рішення про надання дозволів на розроблення проєктів землеустрою та передачі земельної ділянки у власність або у користування (оренду) фізичним чи юридичним особам за подання Департаменту Київської міської ради не приймала. Згідно із інформацією Державної інспекції архітектури та містобудування України (ДІАМ) від 13 лютого 2024 року № 834/05/18-24 у розпорядженні ДІАМ не виявлено запитуваних дозвільних документів щодо об`єктів будівництва, розташованих за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листа Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 16 грудня 2024 року № 073-3729 та від 13 лютого 2024 року № 073-374 Департамент не видавав, не реєстрував документів, що дають право на виконання підготовчих/будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта за адресою: [ADDRESS] , (кадастровий номер 8000000000:90:039:0025) у м. Києві. Згідно з інформацією Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 23 грудня 2024 № 057-19200 земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 8000000000:90:039:0025) за даними Міського земельного кадастру не обліковується, за поданням Департаменту рішення щодо передачі (надання) вказаної земельної ділянки фізичним чи юридичним особам у власність (користування) Київська міська рада не приймала, право оренди чи власності на земельну ділянку не реєструвалося. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої 07 лютого 2025 року № 412080899, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:90:039:0025 в реєстрі не зареєстровано. З матеріалів справи вбачається, що процесуальним керівником у кримінальному провадженні - прокурором Голосіївської окружної прокуратури надано дозвіл в порядку ст. 222 КПК України на розголошення інформації у кримінальному провадження № 12024100010001919 від 19 червня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, підстав для представництва інтересів держави поза межами кримінального провадження. Відповідно до протоколу від 17 січня 2025 року огляду, проведеного на підставі досудового розслідування в рамках кримінального провадження №12024100010001919 від 19 червня 2024 року, за допомогою цифрової камери мобільного телефону з використанням додатку «Google Марs» та GРS, встановлено, що на місцевості по [ADDRESS] - на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:90:039:025, при огляді по всій площі ділянки маються насадження дерев, кущів; земельна ділянка вільна від будь-яких капітальних споруд, на має ознак знаходження будь яких будівель/споруд; за технічною документацією повинен бути розташований житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Також протоколом огляду місця події від 11 лютого 2022 року слідчого СВ Голосіївського УП ГУ Національної поліції в м.Києві, встановлено, що, земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:90:039:0025 не відокремлена жодними металевими знаками, парканом не огороджена; будь-які будівлі або фундамент на земельній ділянці відсутні; земельна ділянка засмічена, хаотично вкрита деревами та кущами. Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частини друга, третя статті 215 ЦК України). За загальним правилом частини третьої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. В силу ч. 1 ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Наслідком недійсності правочину є застосування двосторонньої реституції незалежно від добросовісності сторін правочину. Разом з тим, частиною 3 даної статті передбачено, що загальні наслідки недійсності правочину застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Згідно з ч. 1, 4 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. За ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно зі ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Частиною 1 ст. 9 Земельного кодексу України встановлено, зокрема, що до повноважень Київської і Севастопольської міських рад у галузі земельних відносин належить: а) розпорядження землями територіальної громади міста; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Нормами ст. ст. 90, 95, 102-1 Земельного кодексу України визначено, що право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок, землекористувачі та особи, які набули право користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки або з інших передбачених законом підстав. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного кодексу України). При цьому, згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Пунктом 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Законом України «Про основи містобудування» (в редакції, чинній на час реєстрації права власності на об`єкт нерухомості) передбачено, що при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені, зокрема, розробка містобудівної документації, проектів конкретних об`єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил; розміщення і будівництво об`єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об`єктів ; раціональне використання земель та територій для містобудівних потреб, підвищення ефективності забудови та іншого використання земельних ділянок; урахування державних та громадських інтересів при плануванні та забудові територій; урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва (ст. 5 Закону). Визначення територій для містобудівних потреб здійснюється відповідно до затвердженої містобудівної документації з урахуванням планів земельно-господарського устрою (ч. 1 ст. 21 Закону). Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку. Частиною 4 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Таким чином, для реалізації права на забудову відповідної земельної ділянки особа зобов`язана у встановленому законом порядку набути право власності або користування на неї. Пунктом 1 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (надалі - Порядок № 1127), передбачено, що він визначає умови, підстави та процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав. Відповідно до п. 40 Порядку № 1127 (в редакції на час проведення реєстрації) державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених ст. 27 Закону та цим Порядком. Пунктом 41 Порядку №1127 (в редакції на час проведення реєстрації) визначено, що для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подається вичерпний перелік документів, в тому числі документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна та документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалась в Єдиному реєстрі документів. У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник у поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки. Пунктом 42 Порядку №1127 (в редакції на час проведення реєстрації) визначено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна та документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на житловий будинок збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. Частиною 5 ст. 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що адреса (крім реквізиту, визначеного п. 10 ч. 4 цієї статті) присвоюється, змінюється, коригується, анулюється: виконавчим органом сільської, селищної, міської ради - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради; місцевою державною адміністрацією - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку не поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради, а також у разі неприйняття органом з присвоєння адреси рішення про присвоєння, зміну, коригування, анулювання адрес можуть делегуватися виконавчих органам районних в місті рад. Так, відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на час проведення реєстрації) у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав заявником є власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ним особи. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є, серед іншого, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, а також їх внесення до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Пунктами 1, 2 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться у документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведено реєстраційні дії. Положеннями ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. При цьому, п. 4 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що одним з етапів проведення державної реєстрації прав є перевірка документів та/або відомостей із Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, встановлені статтею 31 Закону. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення господарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність (ч. 1 ст. 31 Закону). Разом з тим, пунктом 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (далі - Порядок № 1127) в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. З огляду на викладене, рішення суду про визнання недійсним договору саме по собі не є підставою для внесення запису про скасування прав на нерухоме майно без скасування відповідного рішення про державну реєстрацію прав. У разі визнання недійсним договору, що стало підставою для прийняття рішення про державну реєстрацію прав, слід одночасно заявляти вимогу про скасування рішення про державну реєстрацію прав. Такі вимоги є відповідним і законним способом судового захисту в даному випадку, оскільки за чинним ЦК України право власності виникає з моменту його реєстрації. Це відповідає позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 . При дослідженні судом обставин існування в особи права власності необхідним є передусім встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24 січня 2020 року справа № 910/10987/18). Подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року справа № 911/3594/17, також у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року № 925/1121/17, від 17 квітня 2019 року № 916/675/15, від 22 грудня 2021 роук № 917/1970/20, від 10 листопада 2021 року № 916/1988/20, від 04 листопада 2021 № 725/3303/16-ц, від 04 листопада 2021 № 927/934/20, тобто є сталою правовою позицію касаційного суду. Як зазначалось вище, 19 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьменко Ю.В. прийнято рішення № 58212881 про державну реєстрацію права власності та їх обтяжень (з відкриттям розділу), згідно якого за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок загальною площею 87,4 кв.м, адреса: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2361931480000). Державна реєстрація права власності проведена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьменко Ю.В. на підставі довідки про показники об`єкта нерухомості № 060521/1 від 06 травня 2021 року та технічного паспорту від 06 травня 2021 року, виданого ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] . Разом з тим, суд зазначає, що технічний паспорт є лише документом, яким оформлюється технічна інвентаризація об`єкта, та який свідчить про фактичний стан нерухомості (площу, поверховість тощо). При цьому, технічний паспорт не є правовстановлюючим документом, а відтак не може слугувати самостійною підставою для здійснення державної реєстрації. Довідка, у свою чергу, складена на підставі проведеної технічної інвентаризації, також не є правовстановлюючим документом чи будь-яким іншим документом, який надає підстави для проведення реєстраційних дій щодо об`єкта нерухомості. Водночас, будь-які документи, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та документ, що підтверджує присвоєння об`єкта нерухомого майна адреси в матеріалах справи відсутні. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно речові права на земельну ділянку кадастровий номер 8000000000:90:039:0025, відомості права власності на нерухоме майно відсутнє. Отже, за відсутності законних підстав для здійснення державної реєстрації за [PERSON] права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , наявність державної реєстрації не свідчить про виникнення прав власника на вказане нерухоме майно. 08 липня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування вищевказаного житлового будинку, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Плющ Ю.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1136. 08 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Плющ Ю.В. прийнято рішення № 59164591 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі якого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] . Судом встановлено, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , у встановленому законом порядку [PERSON] та [PERSON] або іншим фізичним чи юридичним особам у власність чи користування, в тому числі для будівництва, не передавалась, правовстановлюючі документи на земельну ділянку не отримувались та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно речові права на земельну ділянку за вказаною адресою за будь-якими фізичними чи юридичними не зареєстровано. Крім того, така адреса як [ADDRESS] , не присвоювалась, відомості про неї в реєстрі адрес у місті Києві відсутні. Отже, право власності у [PERSON] та [PERSON] не виникало, спірний об`єкт нерухомості не був створений (побудований) фізично. Принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомим майном (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року справа № 653/1096/16-ц (пункт 89)) передбачає, що відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається, виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2023 року справа № 488/2807/17 (пункт 100). Фактичне володіння нерухомим майном здійснюється шляхом оголошення в реєстрі права на нерухоме майно. Володіння, оголошення (як і будь-який факт) не можуть бути скасовані. Право власності на спірний об`єкт саме як на об`єкт нерухомого майна не належало і не належить жодній особі. З аналізу вищенаведеного вбачається, що інститут реєстрації права власності - це за своєю суттю є підтвердження державою права власності на майно за відповідною особою. При цьому, держава наділена повноваженнями підтвердити таке право особи виключно у тому випадку, якщо ця особа набула майно у власність законно. Набуття особою у власність майна в обхід закону та надання державі документів, які не відповідають вимогам законодавства з метою ведення держави в оману задля реєстрації права власності на майно, не може свідчити про правомірне набуття особою майна у власність, а відтак є підставою для скасування відповідної державної реєстрації на це майно. Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що коли належний власник земельної ділянки не надавав згоди на будівництво на його земельній ділянці об`єкта нерухомого майна, він має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав як власника землі (ч. 2 ст. 152 ЗК України). Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на важливість принципу superficies solo cedit (збудоване на поверхні слідує за нею). Принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, хоча безпосередньо і не закріплений у такому вигляді в законі, знаходить вияв у правилах ст. 120 Земельного кодексу України, ст. 377 Цивільного кодексу України, інших положеннях законодавства (постанови від 04 грудня 2018 року справа № 910/18560/16, від 03 квітня 2019 року справа № 921/158/18, від 22 червня 2021 року справа № 200/606/18, від 31 серпня 2021 року справі № 903/1030/19). Згідно з вказаним принципом особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року справа № 263/6022/16-ц, від 31 серпня 2021 року справа № 903/1030/19). Однак, не допускається набуття права власності на споруджені об`єкти нерухомого майна особою, яка не має права власності або такого іншого речового права на земельну ділянку, що передбачає можливість набуття права власності на будівлі, споруди, розташовані на відповідній ділянці. Виходячи з принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, право власності на об`єкт нерухомого майна набуває той, хто має речове право на земельну ділянку (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18). Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не може вважатися добросовісною особа, яка знала чи мала знати про набуття нею майна всупереч закону, зокрема про набуття земельної ділянки окремо від об`єкта нерухомості, який на ній розміщений, чи про набуття такого об`єкта окремо від земельної ділянки, якщо таке набуття не допускається в силу закону (пункт 61 постанови від 22 червня 2021 справа № 200/606/108 та пункт 179 постанови від 23 листопада 2021 справа № 359/3373/16-ц). Отже, [PERSON] , зареєструвавши право власності на неіснуючий житловий будинок загальною площею 87,4 кв.м за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2361931480000, номер запису 42015117), жодного речового права на спірну земельну ділянку не мав. Оскільки [PERSON] не набував права власності на спірне майно, то останній також не мав права у подальшому його відчужувати шляхом укладання договору дарування з [PERSON] , відтак у останнього речового права на спірну земельну ділянку та житловий будинок також не виникло. З урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку, що укладений договір дарування, укладений між відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] з іншої сторони, вчинений з порушенням вимог закону, а тому підлягає визнанню недійсним. Враховуючи встановлені судом обставини справи, беручи до уваги всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено обґрунтованість заявлених вимог належними, допустимими доказами, а обраний ним спосіб захисту порушеного права відповідає приписам чинного законодавства України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Разом з тим, суд роз`яснює, що відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Таким чином, заходи забезпечення позову, які були вжиті ухвалою Голосіївського районного суду міста Києві від 16 травня 2025 року продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів, окремо з кожного, на користь платника Київської міської прокуратури за подання позовної заяви виконуючим обов`язки керівника Голосіївської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6 813,00 грн з кожного із відповідачів за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, оскільки судом задоволено позовні вимоги.

Outcome: approved