Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Позовна заява надійшла до суду 25.08.2025 за підсудністю від Голосіївського районного суду м. Києва. Позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані тим, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з 03.05.2024, актовий запис № 515. Від шлюбу спільних дітей не мають. Спільне життя не склалося, у травні 2025 року відповідач припинив сімейні та шлюбні відносини без будь-яких пояснень. Сімейний бюджет з чоловіком був спільний до того часу, поки він не забрав спільні сімейні кошти та втік з квартири. Шлюб носить формальний характер, примирення не можливе, позивач має бажання розірвати шлюбні та сімейні стосунки, у зв`язку із чим звертається з позовною заявою до суду. Щодо вимоги про стягнення аліментів позивач зазначила, що вона навчається, з 2024 року я проходить інтернатуру за спеціальністю 222 «Медицина», останній рік була на забезпеченні свого чоловіка. Після навчання чоловік взяв на себе її фінансові витрати за проходження інтернатури. Крім того, позивач залишилася проживати в орендованому житлі, місячний платіж відповідно до договору оренди становить 600 доларів США. Наразі відповідач відмовляється сплачувати орендну плату. Відповідач працює пластичним хірургом в Клініці «HBMEDICAL» та Клініці «AesteClinic» з сукупним окладом близько 5000 (п`ять) тисяч євро, також перебуває на службі у військовій частині [NUMBER] , має звання молодшого сержанта. Відповідно за проходження військової служби відповідач отримує заробітну плату 30000 та бойові в розмірі: 100000 грн. Позивач потребує фінансової допомоги від позивача, тому просила також стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) з дня пред`явлення позову до 31.07.2026 року та судові витрати. Ухвалою від 27.08.2025 було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 23.09.2025 представник відповідача адвокат Ященко Н.Л. надіслала відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що в провадженні Шахтарського міського суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа №752/13678/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Просила суд залишити позовну вимогу про розірвання шлюбу, пред`явлену [PERSON] до [PERSON] у даній справі, без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Крім того зазначила, що подача до суду і позивачем і відповідачем позову про розірвання шлюбу додатково свідчить про їхнє спільне бажання розлучитися. Також зазначила, що позовна заява в частині стягнення аліментів на утримання дружини є необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, з таких підстав: позивачка не є особою пенсійного віку, станом на даний час їй 24 роки; позивачка не є особою з інвалідністю I, II чи III групи. позивачкою не надано жодних доказів своєї непрацездатності. Позивачка є повністю працездатною особою, має вищу медичну освіту та на момент подання позову проходить інтернатуру для підтвердження диплома лікаря, що безперечно свідчить про її здатність до самозабезпечення. Позивачка має можливість працевлаштуватися за своєю спеціальністю, що дозволить їй самостійно покривати витрати на проходження інтернатури, оплату житла, продуктів харчування та комунальних послуг. Зазначені у позові витрати є загальними та характерними для будь-якої працездатної особи, тому не свідчать ані про її непрацездатність, ані про відсутність можливості отримувати дохід для їх покриття. До того ж частина витрат на інтернатуру вже була оплачена, що підтверджується матеріалами позовної заяви. Позивачка добровільно відмовилася від безоплатної інтернатури за розподілом і обрала контрактну форму навчання, чим свідомо і самостійно (її рішення) спричинила додаткові витрати. Відповідний фінансовий стан є наслідком її особистого вибору, а не будь-якої непрацездатності; твердження позивачки про нібито заволодіння Відповідачем будь-якими готівковими коштами є безпідставними та не відповідають дійсності. Усі готівкові кошти, які знаходилися у квартирі, де сторони спільно проживали, залишилися виключно у володінні позивачки. Відповідач не отримував та не забирав жодних коштів, а питання їх поділу позивачкою було проігноровано. Таким чином, зазначені твердження носять наклепницький характер, спрямовані на введення суду в оману та створення позивачці штучного образу жертви. Позивачка працює\~косметологом та\~лікарем-дерматологом\~у м.\~Києві.\~Надає наступні\~косметологічні послуги:\~види ін`єкцій\~|\~MORFEUS\~8\~|\~SMAS\~|\~LUMECСА\~|\~ICOONE\~LASER\~|професійний\~догляд.\~Зазначена інформація\~була публічно\~поширена позивачкою\~у відкритому\~доступі через\~її телеграм-канал\~та сторінку\~в соціальній\~мережі Instagram.\~(до\~відзиву додано\~відповідні скріншоти із соціальних мереж). Крім того, враховуючи нетривалий строк перебування сторін у шлюбі (приблизно один рік) подання позивачем позову про стягнення аліментів у такій ситуації може розцінюватися як зловживання правом на утримання. Нетривалість шлюбних відносин свідчить про відсутність сформованих сімейно-економічних зв`язків, що є істотною умовою для обґрунтованого виникнення обов`язку іншого з подружжя надавати матеріальну допомогу. Також до позовної заяви не долучено жодних документів, які б свідчили про розмір та джерела доходів відповідача, що унеможливлює встановлення його спроможності надавати матеріальну допомогу. У зв`язку із вищевикладеним представник відповідача просила в задоволенні позовної вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини - відмовити повністю. 07.11.2025 представник відповідача адвокат Ященко Н.Л. надіслала заяву в якій зазначила, що відповідач повідомляє суд про прийняте рішення відмовитися від свого позову у справі Шахтарського міського суду Дніпропетровської області № 752/13678/25 про розірвання шлюбу (з огляду на тривалість судового розгляду), та визнає позовні вимоги про розірвання шлюбу, пред`явлені позивачкою у даній справі, в задоволенні позовної вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини просить відмовити повністю, з підстав викладених у відзиві на позов, що поданий 22.09.2025. 12.11.2025 представник позивача адвокат Населенко М.М. надіслала клопотання про передачу цивільної справи за територіальною підсудністю до Печерського районного суду міста Києва. Ухвалою суду від 12.11.2025 у задоволенні вказаного клопотання відмовлено. Представник позивача адвокат Населенко М.М. в судовому засіданні призначеному на 09.12.2025 позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Представник відповідача адвокат Ященко Н.Л. в судовому засіданні призначеному на 09.12.2025 підтримала позовні вимоги в частині розірвання шлюбу між сторонами та заперечувала повністю проти позивних вимог в частині стягнення аліментів, посилаючись на факти викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши доводи позивача, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03.05.2024 Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 515, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . За ствердженням позивача, яке відповідач не спростував, шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть? поновлення шлюбних відносин між сторонами неможливе. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. \~Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу\~ одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. За таких обставин розірвання шлюбу між сторонами не буде суперечити правам та законним інтересам сторін, інших осіб. Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) з дня пред`явлення позову до 31.07.2026 року. Відповідно до положень ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, а також той, хто став непрацездатним у зв`язку із вчиненням ним умисного кримінального правопорушення, якщо це встановлено судом. Той із подружжя, хто став непрацездатним у зв`язку з протиправною поведінкою другого з подружжя, має право на утримання незалежно від права на відшкодування шкоди відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно ст. 76 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала особою з інвалідністю після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу. Якщо на момент розірвання шлюбу жінці, чоловікові до досягнення встановленого законом пенсійного віку залишилося не більш як п`ять років, вона, він матимуть право на утримання після досягнення цього пенсійного віку, за умови, що у шлюбі вони спільно проживали не менш як десять років. Якщо у зв`язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім`ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв`язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання у цьому випадку триває протягом трьох років від дня розірвання шлюбу. У постанові Верховного Суду від 24.01.2021 у справі № 759/6629/19 наведено правовий висновок, згідно якого, чинне законодавство у частині другій статті 75 СК України надає перелік загальних умов для надання утримання одному з подружжя: 1) його непрацездатність; 2) потреба у матеріальній допомозі; 3) здатність другого з подружжя надавати матеріальну допомогу. В даному випадку мова йде про юридичний склад, який містить юридичні факти, що є підставою для набуття одним з подружжя права на утримання і створення обов`язку для іншого з подружжя таке утримання надавати. Отже, відсутність хоча б однієї із вказаних обставин виключає наявність у одного з подружжя права на утримання за рахунок іншого з подружжя. Конституційний Суд України згідно з Рішенням у справі № 1-1/2023(72/23) від 29 жовтня 2024 року № 1-р/2024 зазначив, що потребу в матеріальній допомозі за наявності спору слід визначати в судовому порядку у кожному конкретному випадку у спосіб зіставлення доходів і витрат позивача та відповідача, а також перебування в особи (відповідача) на утриманні інших осіб (батьків, дітей від інших шлюбів тощо), що дасть можливість повною мірою визначити матеріальну потребу одного з подружжя і можливості іншого з подружжя в наданні утримання (аліментів) та забезпечить тому з подружжя, хто є непрацездатним і потребує матеріальної допомоги, можливість її отримати. Як вбачається із матеріалів справи, позивач [PERSON] не є особою пенсійного віку або особою з інвалідністю I, II чи III групи, не надала належних і допустимих доказів своєї непрацездатності, є працездатною особою з вищою медичною освітою, та може самостійного забезпечувати власні витрати. Також суд бере до уваги, що позивач не спростувала посилань відповідача і наданих відповідачем доказів щодо того, що вона працює косметологом та лікарем-дерматологом у м. Києві, надає косметологічні послуги, зазначена інформація публічно поширена позивачем у відкритому доступі через її телеграм-канал та сторінку в соціальній мережі Instagram. До матеріалів справи додано скріншоти відповідних сторінок із соціальних мереж, відкритих на ім`я « [PERSON] лікар-дерматолог, косметолог, м. Київ» із переліком послуг, що пропонуються, зазначенням номеру телефону та фотографіями. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини є такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 141, 142 ЦПК України, беручи до уваги факт визнання відповідачем позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача лише наполовину, а інша половина підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. Враховуючи вищенаведене, діючи на підставі на підставі ст. ст. 75, 76, 104-105, 110-114 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial