Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу звернулась [PERSON] . Зазначає, що подружжя має малолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] та мотивує свій позов тим, що шлюбне життя з відповідачем не склалося. Зазначила, що вони з відповідачем не змогли побудувати сімейні відносини між собою на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги у зв`язку з чим між ними шлюбні відносини припинені. Одночасно, просить залишити проживати малолітнього сина [PERSON] з нею. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. В поданій на адресу суду заяві позов визнав. Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін вважає, що позов підлягає задоволенню. З позову позивачки, копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що сторони по справі перебувають в шлюбі з 15.09.2018. Водночас, зі свідоцтва про народження встановлено, що позивачка та відповідач мають малолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] . В судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально. На даний час фактично шлюб припинено і подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, а відповідно до ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] втратили почуття любові один до одного. На даний час шлюб фактично припинено і спроби відновити шлюбні відносини до позитивного результату не призвели. Таким чином шлюб існує формально, а тому його необхідно розірвати. При цьому, суд бере до уваги, що позов про розірвання шлюбу було подано до суду 18.09.2025, сторони з клопотанням про надання строку на примирення до суду не звертались та у зв`язку з цим приходить до висновку про те, що у позивачки та відповідача було достатньо часу для прийняття виваженого рішення про необхідність розірвання шлюбу. Водночас, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 15.01.2020 у справі №200/952/18, за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Оскільки матеріали справи не містять доказів спору між сторонами з приводу місця проживання дитини, то суд вважає за можливе залишити малолітнього [PERSON] після розірвання шлюбу проживати з матір`ю. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно приписів ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачкою при поданні позовної заяви сплачено 1937 грн. 92 коп. судового збору, що підтверджується квитанцією №9082-7284-7178-2186 від 18.09.2025, а тому у зв`язку з визнанням позову відповідачем позивачці підлягає поверненню з державного бюджету 968 грн. 96 коп. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви. В той\~же час,\~за цими\~ж правилами\~з відповідача\~на користь\~позивачки підлягає\~стягненню 968 грн.\~96\~коп. витрат на сплату судового збору. На підставі\~ст.105,\~110 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved