Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

30.05.2025 позивачка звернулась до суду з позовом, по якому просить: Визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Позивачка мотивує вимоги тим, що Відповідач [PERSON] виїхав за межі України, моряк, має змогу вивезти дитину за своїм теперішнім місцем проживання. Між позивачкою та відповідачем на теперішній час не досягнуто згоди щодо місця проживання дитини, відповідач не надає дозвіл на реєстрацію місця проживання дитини з матір`ю. Позивачкою створені всі умови для проживання дитини, донька сторін проживає з матір`ю однією сім`єю тривалий час та має сталі, гармонійні відносини в звичному для неї середовищі, тому з урахуванням норм чинного законодавства України, положень Конвенції про права дитини та практики Європейського суду з прав людини, вважаємо за необхідне та доцільне визначити місце проживання дитини з матір`ю для забезпечення якнайкращих інтересів дитини. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 19.06.2025 про відкриття провадження у справі, встановлений загальний порядок розгляду справи. 15.10.2025 до суду надійшов висновок № 01-11/2037/1вих від 30.09.2025 Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, яким визначено можливим місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . В підготовчому судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, а в подальшому в підготовчому судовому засіданні звернувся до суду з заявою про визнання позову. \~ \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі. Шлюб зареєстрований 22 грудня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському району Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1916. Рішенням Приморського районного суду м.Одеса від 23.01.2025 року шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою за адресою: [ADDRESS] в квартирі, належній матері позивачки. Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради, як органом опіки та піклування наданий висновок № 01-11/2037/1вих від 30.09.2025, яким визначено можливим місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Позивачка вважає, що за відсутності судового рішення про визначення місця проживання дитини відповідач буде систематично вчиняти їй перешкоди щодо її проживання з дитиною, за таких обставин, вона звернулась з даним позовом до суду. В ході судового розгляду справи батько дитини [PERSON] надав згоду на визнання місця проживання дитини з матір`ю. Відповідно до ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»,\~ст.161 СК України\~випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Виходячи із обставин цієї справи, враховуючи, що батько дитини відповідач по справі не заперечує в задоволенні вимог позивачки, суд вважає, що враховуючи вік та стать дитини, визначення місця її проживання у цій справі з матір`ю буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, сприятиме повноцінному її вихованню та розвитку. У разі зміни обставин у відносинах сторін спору, а в першу чергу, відносин між батьками, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку.

Outcome: approved