Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

До Козівського районного суду Тернопільської області надійшли матеріали цивільної справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.06.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №00-9813588 в формі електронного документа з використанням електронного підпису. 17.12.2024 ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» уклали договір факторингу №17122024-МК/Онлайн, відповідно до умов якого ТОВ «Макс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» приймає належні ТОВ «Макс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 17122024-МК/Онлайн від 17.12.2024 ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача. Також 02.06.2025 ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу № 02/06/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» передає (відступає) ТОВ ФК «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 02/06/25-Е від 17.12.2024 ТОВ ФК «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 16 779 грн. Відповідач належним чином умови договору не виконував і має непогашену заборгованість перед ТОВ ФК «ЕЙС» в сумі 16 779 грн, з яких: 8 050 грн- заборгованість за тілом кредиту, 8 729 грн. - заборгованість за відсотками, яку позивач просив стягнути на свою користь, а також судові витрати по справі, які складаються із судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 21.10.2025 у справі відкрите спрощене позовне провадження з викликом сторін, відповідачу наданий строк на подання відзиву на заявлену вимогу. Клопотання представника ТОВ «ФК «ЕЙС» про витребування доказів - задоволено. Витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію щодо карткового рахунку [PERSON] 11.11.2025 на адресу суду, на виконання ухвали суду від 21.10.2025, від АТ КБ «Приватбанк» надійшла запитувана інформація щодо карткового рахунку [PERSON] , зарахування на картку кредитних коштів, що відображено у банківській виписці. Представник позивача у судове засідання не прибув, проте в позовній заяві зазначив, що просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав та не заперечив щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання повторно не прибула, хоча про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов, клопотань, заяв не подавала. На адресу відповідача, яка згідно з інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру є її адресою реєстрації, направлялась ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками, із зазначенням дати судового засідання, проте лист із вказаними документами повернувся до суду без їх отримання відповідачем та з відміткою пошти. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку - суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б), від 21.01.2021 у справі № 910/16249/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20, від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20, від 23.01.2023 у справі № 496/4633/18). Крім того, їй направлялись повістки, у яких повідомлялися дати судових засідань, та на зазначених повістках є підпис про їх одержання, проте відповідач у судове засідання не прибула. Відповідач письмового відзиву на позов не надала. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі, і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України. За наведених вище обставин та відповідно до положень цивільного процесуального законодавства, зокрема тих, за якими суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, - суд дійшов висновку про заочний розгляд справи за відсутності сторін без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів справи. Отже, фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд доходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, 12.06.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №00-9813588 в формі електронного документа з використанням електронного підпису. Електронний підпис одноразовий ідентифікатор 57295 відправлено 12.06.2024 о 17:26:39 на номер телефону відповідача. Введення позичальником одноразового ідентифікатора є підписанням Договору відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1.1, 1.2, 1.3 Договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії у розмірі 7000,00 грн на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Строк кредитної лінії: 360 календарних днів. Дата повернення кредиту - 07.06.2025. Відповідно до п. 1.5.1 Договору, тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка складає 1,45 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3 цього договору. Згідно з п.1.6. Кредитодавець одноразово нараховує Комісію за надання кредиту у розмірі 15,00% від суми Кредиту, що складає: 1050 (одна тисяча п`ятдесят гривень) грн., яку Позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.4 цього Договору. Отже, нарахування відсотків повністю обґрунтовано та не суперечить умовам Договору, з якими відповідач ознайомилась до укладення Кредитного договору №00-9813588 від 12.06.2025 та підписала електронним одноразовим ідентифікатором підтвердила та погодилась з умовами даного Договору. Відповідно до п. 1.7.1 та п. 1.8 Договору, денна процентна ставка дорівнює 1.45%, орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою на дату укладання договору становить 9115,87 %. Пунктом 2.8. Договору передбачено, що сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 7000 грн на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Також [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 78928, підписала паспорт споживчого кредиту (інформація, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма)). Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» за вих. № 1401/12 від 23.12.2024, ТОВ «Платежі Онлайн» як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» було проведено успішні транзакції, зокрема, 12.06.2024 в сумі 7000 грн на картку [NUMBER] , номер транзакції 41820-24174-85074. Вказане також вбачається з додатку до Інформаційної довідки. Згідно з довідкою про ідентифікацію ТОВ «МАКС КРЕДИТ», клієнт [PERSON] , з якою укладено договір №00-9813588 від 12.06.2024, ідентифікована товариством. Акцепт договору позичальником підписано одноразовим ідентифікатором 57295, який відправлено позичальнику 12.06.2024 на номер телефону [NUMBER] . 12.06.2024 ТОВ «МАКС КРЕДИТ» ініціювало переказ коштів згідно договору № 00-9813588 від 12.06.2024 через платіжний сервіс «Platon» на платіжну картку № [NUMBER] , яка вказана в п. 2.8. Договору, що в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняла пропозицію кредитодавця - ТОВ «МАКС КРЕДИТ». Отже, кредитодавець свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується додатком до Інформаційної довідки ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» № 1401/12 від 23.12.2024. 17.12.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн, відповідно до умов якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» відступило ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» належне йому право вимоги до відповідача коштів, що включають у себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «МАКС КРЕДИТ», а ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» набуло право вимоги грошових коштів в сумі 16 779 грн до відповідача. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 17.12.2024 до договору факторингу № 17122024-МК/Онлайн ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» набув права грошової вимоги до [PERSON] у сумі 16 779 грн. Також, 02.06.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 02/06/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступило ТОВ «ФК «ЕЙС» належне йому право вимоги до відповідача коштів, що включають у себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», а ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право вимоги грошових коштів в сумі 16 779 грн до відповідача. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 02.06.2025 до договору факторингу № 02/06/25-Е ТОВ «ФК «ЕЙС» набув права грошової вимоги до [PERSON] у сумі 16 779 грн. Всупереч умов договору №00-9813588 від 12.06.2024 відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, що створило заборгованість, однак, позивач не заявляє вимог щодо стягнення штрафних санкцій, у зв`язку з чим загальна сума заявлених до стягнення вимог становить: 16 779 грн, що складається з: 8050 грн - заборгованість по кредиту; 8729 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. З виписки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за договором № б/н за період 12.06.2024-17.06.2024 вбачається факт зарахування кредитних коштів на банківську картку № [NUMBER] , крім того, згідно виписки вбачається активне користування відповідачем кредитними коштами за період з 12.06.2024-17.06.2024 За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України закріплено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За правилами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Пунктами 1, 3 частини першої статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом; розірвання договору; сплата неустойки. За приписами частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Отже суд вважає доведеним факт отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 7000 грн на виконання умов кредитного договору №00-9813588 від 12.06.2024, а також доведеним факт неповернення на виконання положень вказаного договору у визначені у ньому строки тіла кредиту позивачеві. З огляду на це суд вважає, що грошові кошти, визначені у позовних вимогах як тіло кредиту, підлягають стягненню з відповідача, а відтак позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню. Щодо розміру нарахованих процентів за користування кредитом суд зазначає таке. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до умов договору сторони погодили таку сплату відсотків: 1,45% (один цілих 45 сотих) від суми Кредиту за кожний день користування кредитом, що застосовується у межах Строку дії кредитної лінії. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] як сторона Договору не вчиняла жодних дій щодо погашення кредитної заборгованості. Так, з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що за період, зокрема з 21.08.2024 по 04.09.2025 було здійснено нарахування процентів за користування кредитними коштами відповідно до пункту 1.5.1. згаданого Договору за денною процентною ставкою 1,45 %. Суд частково не погоджується із зазначеним розрахунком, зважаючи на таке. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023. Закон України від 22.11.2023 № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023. Згідно з частиною п`ятою статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування. Зважаючи на те, що Закон України від 22.11.2023 №3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023, а кредитний договір було укладено 29.02.2024, тобто після набрання чинності цим Законом, до спірних правовідносин слід застосовувати частину п`яту статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». Також суд враховує, що пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроєкту застосовуються в разі необхідності врегулювання відносин, пов`язаних із переходом від чинного правового регулювання до нового, яке впроваджується з ухваленням закону. При цьому перехідні положення мають відповідати приписам прикінцевих положень, що визначають особливості набрання чинності законом або його окремими нормами. Якщо закон містить норми тимчасового чи локального характеру, вони також включаються до перехідних положень законопроєкту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що Закон № 3498-IX встановив певний порядок його застосування і поступове зменшення максимальної денної процентної ставки за користування кредитом. Така дія закону у часі передбачає його безумовне застосування (з моменту набрання ним чинності) незалежно від умов, встановлених у договорах, строк дії яких не закінчився на момент набрання чинності змін до законодавства, у тому числі й тих договорів, строк дії яких продовжено після набрання чинності цими змінами. Це обґрунтовується тим, що умови договору в будь-якому разі не можуть суперечити вимогам закону. Відповідно, для усіх діючих договорів про споживче кредитування максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: у період з 24.12.2023 по 22.04.2024 (включно) - 2,5%; у період з 23.04.2024 по 20.08.2024 (включно) - 1,5%; у період після 21.08.2024 - 1%. Застосовуючи такий висновок до спірних у цій справі правовідносин, суд враховує, що кредитний договір - Договір кредитної лінії №00-9813588 укладено 12.06.2024, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому вважає, що застосування позивачем 1,45% денної процентної ставки у період з 21.08.2024 по 05.09.2025, хоча і формально відповідає умовам договору, однак не відповідає вимогам закону, а тому під час розрахунку заборгованості відповідача за період із 21.08.2024 по 05.09.2025 (включно) застосуванню підлягає максимальний розмір денної процентної ставки - 1 %. В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.10.2019 у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18), постанові Верховного Суду від 05.08.2020 у справі № 712/9613/15-ц (провадження № 61-46733св18), постанові Верховного Суді від 02.10.2020 у справі № 911/19/19 вказано, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми, які підлягають стягненню. Відтак суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. Тому суд розраховує заборгованість за укладеним між сторонами договором,

Outcome: partial