Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

24.06.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 17.03.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №79415275, згідно з умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Договір укладений у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно - телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно з\~Законом України\~«Про електронну комерцію». 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників №30 від 19.08.2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22935,00 грн. Всупереч умов кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання і після відступлення позивачу права грошової вимоги не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за Кредитним договором №79415275 в розмірі 22935,00 грн. та понесені судові витрати. \~ Ухвалою судді від 26.06.2025 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання на 09 годину 45 хвилин 17.07.2025 року. Ухвалою суду від 17.07.2025 року судове засідання відкладено на 09 годину 30 хвилин 04.09.2025 року. 28.07.2025 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Гриба О.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що на момент укладення договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року первісний кредитор ТОВ «1 Безпечне агенство з повернення необхідних кредитів» не володів правом грошової вимоги до [PERSON] , а тому не міг відступити таке право вимоги. У свою чергу, позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не міг набути 14.06.2021 року права грошової вимоги до [PERSON] , оскільки в той час кредитний договір укладений не був. Відтак вважає, що вимога ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не знаходить свого обгрунтування та підтвердження. Ухвалою суду від 04.09.2025 року витребувано від АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» (код за ЄДРПОУ 09806443): Інформацію щодо наявності у [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) карткового рахунку відкритого у АТ «ТАСКОМБАНК», станом на 17.03.2024. Витребувано від АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» (код за ЄДРПОУ 09806443 ): Інформацію щодо належності у [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) карткового рахунку № [NUMBER] . Витребувано від АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» (код за ЄДРПОУ 09806443 ): інформацію щодо надходження на картковий рахунок № [NUMBER] , 17.03.2024 грошових коштів у розмірі 6600.00 грн. за кредитним договором № 79415275. Судове засідання відкладено на 10 годину 00 хвилин 03.10.2025 року, яке неодноразово відкладено. Ухвалою суду від 17.11.2025 року судове засідання відкладено на 09 годину 30 хвилин 08.12.2025 року. \~ Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У відповіді на відзив (а.с.60-80) представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» адвокат Гончарук Д.Р. просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Його представник адвокат Гриб О.В. в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Підтвердив, що відповідачу [PERSON] дійсно було перераховано 6600,00 грн. на картковий рахунок. Водночас договір факторингу укладено до укладення кредитного договору. Окрім того, відповідачу Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було нараховано заборгованість за відсотками поза межами строку дії договору. Відповідач [PERSON] проходить службу в полку поліції «Хижак» і на нього поширюється Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав. Судом встановлено, що 17.03.2024 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір позики №79415275 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Договір був підписаний відповідачем [PERSON] за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. В укладеному між сторонами договорі погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки. За умовами договору позики №79415275 від 17.03.2024 року, відповідач [PERSON] отримав грошові кошти в розмірі 6600,00 грн., зі строком кредитування на 30 днів, із встановленою процентною ставкою в розмірі 0,75%. Відповідно до Додатку №1 до вказаного договору («Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит»), загальна сума кредиту становить 8085,00 грн., з яких: 6600,00 грн.\~сума кредиту та 1485,00 грн.\~проценти за користування кредитними коштами. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за плату, а ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб\~боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Згідно з п.1.1 договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб\~боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку №1 іє невід`ємною частиною договору. Згідно з п.1.2 договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Таким чином, 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/2021, відповідно до умов якого, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором позики №79415275 від 17.03.2024 року, з урахуванням додаткових угод до договору факторингу. Відповідно до Реєстру боржників №30 від 19.08.2024 року до договору факторингу №14/06/2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22935,00 грн., з яких: 6600,00 грн.\~заборгованість за основною сумою боргу; 16335,00 грн. \~заборгованість за процентами за користування позикою; заборгованість за пенею\~відсутня. У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 6\~ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 628\~ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.ст.1054-1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами ). Загальні правила щодо форми договору визначено у ст.639 ЦК України, згідно з якою, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді ( статті 205, 207 Кодексу ). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 08 серпня 2022 року у справі №234/7298/20. Закон України «Про електронну комерцію»визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Законувизначено, що електронний договір\~це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»визначено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно з пунктом 2 частини шостоїстатті 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом, зокрема, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ч.ч.7, 12\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12\~зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором\~це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з ч.ч.1, 2ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»,електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскількистаттею 12\~зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №243/6552/20, який є обов`язковим для врахування судом відповідно до ч.4ст.263 ЦПК України. Згідно зі ст.ст.526,530 ЦК України,зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.536 ЦК України,за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст.512 ЦК України,кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст.ст.1077, 1078 ЦК Українивстановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, щостаття 204ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Встановлено, що договір позики №79415275 від 17.03.2024 року підписаний [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між первісним кредитором\~ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] правочину. Без отримання листів на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори не були б укладеними. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідач таких не надав, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України, є її процесуальним обов`язком. ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому законом порядку набуло право вимоги до [PERSON] за вказаним договором позики. Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників №30 від 19.08.2024 року за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, фактор ТОВ «ФК «ЄАПБ» та клієнт ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» склали цей акт про те, що на виконанняп.1.2 договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників №12, після чого, з урахуванням п.1.2 договору факторингу, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Договір факторингу у відповідності до вимог чинного законодавства недійсним не визнаний, тому в силу статті 204\~ЦК України діє презумпція правомірності правочину. Позивач надав суду достатньо доказів на підтвердження існування кредитних правовідносин між сторонами та розміру заборгованості відповідача, однак, останній не довів суду, що у нього немає обов`язку щодо сплати заборгованості, яка підлягає стягненню. Щодо наданої\~представником відповідача адвокатом Гриб О.В. довідки т.в.о. заступника начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №5935/41/4/03-2025 від 30.07.2025 року, з якої відомо, що з 27.08.2019 року до цього часу [PERSON] проходить службу в поліції та з 02.09.2024 року призначений на посаду інспектора взводу №3 роти №3 полку поліції особливого призначення патрульної поліції Департаменту патрульної поліції. З 27.02.2025 року по 06.04.2025 року перебував у відрядженні в Сумській області та брав безпосередню участь у заходах, необхіднх для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до\~частини 15\~статті 14\~Закону України\~«Про військовий\~і правовий\~захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Частиною 9\~статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»\~визначено, що військовослужбовці це особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період\~період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Особливий період в Україні діє з 18 березня 2014 року по теперішній час. Статтею 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~унормовано, що дія цього\~Закону\~поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, розвідувального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (далі - військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів), які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, у тому числі на території держави-агресора, під час їх безпосередньої участі у здійсненні та/або забезпеченні здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією проти України, а також на членів їх сімей. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті\~102, пунктів 1,\~17,\~20\~частини першої статті\~106 Конституції України, вирішено, зокрема оголосити та провести загальну мобілізацію. З огляду на те, що відповідач [PERSON] лише з 27.02.2025 року по 06.04.2025 року перебував у відрядженні у Сумській області та брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федереції проти України, а відтак на відповідача в період дії договору не поширювалися пільги передбачені пунктом 15\~статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~щодо ненарахування процентів за користування кредитом. Зважаючи на те, що в порушення умовдоговору позики №79415275 від 17.03.2024 року відповідач [PERSON] не виконав своїх зобов`язань щодо повернення грошових коштів у розмірах та на умовах, визначених укладеним із ним договором, презумпція правомірності якого не спростована, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою боргу та процентами за договором №79415275 від 17.03.2024 року. Разом з тим, суд не може в повній мірі погодитись в частині стягнення усієї суми нарахованих відповідачу процентів за договором позики №79415275 від 17.03.2024 року в даній справі. Так, відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12, провадження №14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження №14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першоїстатті 1048 ЦК Українипро щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.\~Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України. Встановлено, що відповідно до умов договору позики №79415275 від 17.03.2024 року, ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» надало [PERSON] позику в розмірі 6600,00 грн., строком на 30 днів, з денною процентною ставкою в розмірі 0,75 %ь. Додаткових договорів щодо продовження строку дії договору згідно п.6 договору №79415275 від 17.06.2023 року між сторонами не укладалось. Отже, розраховуючи проценти, які підлягають стягненню з відповідача за вказаним договором позики, суд виходить із того, що проценти нараховуютьсяв розмірі 0,75 % від суми позики (6600 грн.) за 30 днів позики. Отже, за розрахунком суду, сума процентів за користування кредитом, сплати яких позивач вправі вимагати, становить 1485 грн. (6600 х 0,75 % х 30). Суд відхиляє розрахунок заборгованості позивача, оскільки з нього вбачається, що проценти нараховувалися поза межами строку кредитування, чого законом не передбачено. Отже, позовні вимоги про стягнення тіла кредиту в розмірі 6600,00 грн. та відсотків за користування кредитом в розмірі 1485,00 грн. слід задовольнити, тоді як в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Враховуючи результат вирішення спору,

Outcome: partial