Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

ТОВ ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ» (далі ТОВ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄФКР») звернулося до Слобідського районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача нараховані інфляційні витрати та 3% річних у розмірі 59496,82 за період з 02.04.2017 по 23.02.2022 на суму несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання, судовий збір у сумі 3028,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», який в подальшому змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі -ПАТ «УкрСиббанк» або Банк), та [PERSON] (позичальник або боржник) 06.08.2008 укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11356932000 (далі Кредитний договір), відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 16450,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,50% річних, строком користування з 06.06.2008 по 05.06.2015. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.12.2010 у справі №2-2855/10 стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за Кредитним договором у розмірі 94158,05 гривень, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1286,13 грн, витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 250,00 грн. 08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» (Банк 2) укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого до Банку 2 перейшло право вимоги до відповідача за Кредитним договором. Ухвалою суду від 10.04.2013 замінено стягувача у виконавчому провадженні за виконавчим листом №2-2855/2010 по цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення за Кредитним договором з ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк». 11.05.2019 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄФКР» (далі також Товариство) за результатами відкритих торгів (аукціону) укладено Договір про відступлення прав вимоги, згідно з яким 11.05.2019 відбулася заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення Банком 2 на користь Товариства прав вимоги за Кредитним договором. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.07.2019 у справі №2-2855/10 змінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на позивача у виконавчому провадженні за виконавчим листом №2-2855/2010. Приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. в рамках виконавчого провадження №62373614 стягнуто з відповідача 06.02.2024 на користь позивача грошові кошти у розмірі 95694,18 грн, з яких 94158,05 грн - заборгованість за Кредитним договором, 1286,13 грн - витрати по сплаті судового збору та 250.00 грн - витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи. Враховуючи, що відповідач тільки 06.02.2024 виконав зобов`язання за Кредитним договором, позивач вважає, що період з 13.12.2010 по 05.02.2024 є періодом, за який відповідач порушив умови грошового зобов`язання, а позивач поніс матеріальні втрати, в т.ч. від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів, а тому просить суд стягнути з відповідача інфляційні витрати та 3% річних в межах строку позовної давності за період з 02.04.2017 по 23.02.2022. 29.10.2025 на адресу суду надійшов відзив від відповідача, в якому він просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову за недоведеності. Вказав, що відповідачами (боржниками) у цивільній справі (у виконавчому провадженні) були [PERSON] та [PERSON] , які у солідарному порядку повинні були сплатити заборгованість. [PERSON] і [PERSON] розірвали шлюб більше 10 років тому назад, проте до позовної заяви позивач не надав доказу у підтвердження факту не стягнення із [PERSON] інфляційних втрат та 3% річних. Крім того вважає, що відповідач мав право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові - ПАТ «Дельта Банк», а з 11.05.2019 року ТОВ ««ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄФКР» до надання відповідачу доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. 05.11.2025 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якому представник позивача зазначив, що відповідно до умов Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11356932000 від 06.06.2008 позичальником є [PERSON] , у той час як [PERSON] виступає у якості поручителя виконання позичальником взятих на себе грошових зобов`язань, на переконання позивача (кредитора) саме позичальник є ініціатором отримання кредитних коштів і саме він має нести основний тягар відповідальності за прострочення грошового зобов`язання, а тому в силу ст. 543 ЦК України кредитор має право вимагати виконання обов`язку окремо тільки від відповідача. Щодо переходу права вимоги представник позивача вказав, що суд вже досліджував відповідні докази переходу права вимоги від первісних кредиторів до правонаступника, а саме до ТОВ ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄФКР», та Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.07.2019 у справі №2-2855/10 задоволено заяву ТОВ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄФКР», замінено стягувана ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄФКР» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчих листів №641/2-2855/2010. Вважає, що факт отримання відповідачами кредиту, порушення ними умов Кредитного договору, правочин відступлення права вимоги за заміни сторони у виконавчих провадженнях встановлені судом та не потребують повторного доказування. Відповідач [PERSON] подав заперечення від 20.11.2025, відповідно до яких відповідач не оспорює, що у виконавчому провадженні відбулася зміна стягувача, проте оспорює наявність самого права позивача на стягнення інфляційних витрат та 3% річних, оскільки позивач набув права вимоги за Кредитним договором 11.05.2019, а вимоги заявлені за період з 02.04.2017. Крім того позивач не надав докази на підтвердження факту того, що солідарним боржником [PERSON] не сплачені інфляційні витрати та 3% річних за цей же період. Ураховуючи, що оскільки докази отримання відповідачем письмового повідомлення про відступлення права вимоги позивач суду не надав, відповідач вважає, що він мав право не виконувати зобов`язання за Кредитним договором. У наданій суду 28.11.2025 відповіді на заперечення позивач ще раз зауважив, що матеріали справи щодо заміни стягувача у виконавчому провадженні містять належні докази переходу прав вимоги за Кредитним договором від первісних кредиторів до позивача та надав копію договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.11.2011, актів приймання-передачі до нього, а також виписки з рахунку заборгованості [PERSON] , відповідно до яких права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане Банку відповідно до умов основних договорів. Тягар доказування відсутності боргу покладається на боржника, проте відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо сплати [PERSON] інфляційних втрат та 3% річних за цей же період чи належного виконання зобов`язань боржників за Кредитним договором. Також боржники не виконали зобов`язання по сплаті боргу за вказаний період ні позивачу, ні первісному кредиторові. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 05.08.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 11.09.2025 об 09:00. Ухвалою суду від 11.08.2025 задоволено клопотання представника позивача про проведення судових засідань в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. В судові засідання 11.09.2025 та 02.10.2025 сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідач подав суду заяву про направлення йому копії позовної заяви, судові засідання були відкладені. 05.11.2025 від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. Судове засідання 30.10.2025 було відкладено на 01.12.2025 в зв`язку з неявкою відповідача та неповідомлення ним причини неявки. 05.11.2025 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. 20.11.2025 відповідач [PERSON] подав заперечення по цивільній справ. 28.11.2025 представник позивача подав суду відповідь на заперечення та додаткові письмові докази. В судове засідання 01.12.2025 відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Крім того, про обізнаність відповідача з розглядом справи свідчать подані ним заяви по суті. Враховуючи, що в матеріалах справи є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, зважаючи на неодноразову неявку відповідача в судові засідання та подання ним заяв по суті (відзив на позовну заяву, заперечення) суд постановив проводити розгляд справи без участі відповідача. В судовому засіданні 01.12.2025 представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, відповіді на відзив на позовну заяву та відповіді на заперечення, просила їх задовольнити. Наголошувала, що відповідача було повідомлення про відступлення пав вимог за Кредитним договором, крім того він бу присутнім в судових засіданнях при розгляді справи щодо заміни стягувача у виконавчому провадженні. 05.12.2025 оголошення судового рішення було відкладено на 08.12.2025 в зв`язку з перебуванням судді на навчанні у Харківському регіональному відділенні НШСУ та увільненням від здійснення правосуддя. Фактичні обставини, встановлені судом 06.08.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», який в подальшому змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк» або Банк), та [PERSON] (позичальник або боржник) було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11356932000 (Кредитний договір), відповідно до якого Банк зобов`язався надати позичальнику, а позичальник прийняти, належним чином використовувати і повернути кредитні кошти (кредит) в сумі 16450,00 доларів США та сплатити плату за кредит зі у розмірі 13,50% річних, строком користування з 06.06.2008 по 05.06.2015 (п.1.1 1.3 Кредитного договору). Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.12.2010 у справі №2-2855/10 стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за Кредитним договором у розмірі 94158,05 гривень, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1286,13 грн, витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 250,00 грн. 08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» (Банк 2) укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого на підставі Додатку 1 до договору до Банку 2 перейшло право вимоги до відповідача за Кредитним договором. Ухвалою суду від 10.04.2013 замінено стягувача у виконавчому провадженні за виконавчим листом №2-2855/2010 по цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення за Кредитним договором з ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк». 11.05.2019 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄФКР» (далі також Товариство) за результатами відкритих торгів (аукціону) укладено Договір про відступлення прав вимоги, згідно з яким 11.05.2019 відбулася заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення Банком 2 на користь Товариства прав вимоги за Кредитним договором. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.07.2019 у справі №2-2855/10 змінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на позивача у виконавчому провадженні за виконавчим листом №2-2855/2010. Примусове виконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.12.2010 у справі № 2-2855/10 здійснювалось Приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. в рамках виконавчого провадження № 62373614. Постановою про відкриття виконавчого провадження від 17.06.2020 відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-2855/10 від 02.04.2020 (стягувач ТОВ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄФКР»). 06.02.2024 в рамках виконавчого провадження №62373614 стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 95694,18 грн, з яких 94158,05 грн - заборгованість за Кредитним договором, 1286,13 грн - витрати по сплаті судового збору та 250,00 грн - витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи (Постанова про закінчення виконавчого провадження від 06.02.2024). Позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3% річних у розмірі 59496,82 за період з 02.04.2017 по 23.02.2022 на суму несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Згідно з ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно з ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Предметом позову у справі є стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України у зв`язку з несвоєчасним виконанням судового рішення про стягнення кредитної заборгованості. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд встановив, що рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.12.2010 у справі № 2- 2855/10 про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 11356932000 від 06.06.2008 у розмірі 94 158,05 гривень та судові витрати повністю виконане 06.02.2024. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 513 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Невиконання відповідачем грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення (висновок ВП ВС у постанові від 08.11.2019, справа № 127/15672/і 6-ц). З 12.03.2020 на усій території України установлений карантин із подальшим продовженням відповідними постановами його строку до 30.06.2023 (п. 1 Постанови Кабінету Міністрів від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2). Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОУЮ-19), строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції Закону № 540-ІХ, який набрав чинності 02 .04.2020). Пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції Закону №540-ІХ передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби СОУЮ-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Отже, на період дії карантину законодавець звільнив позичальника від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення платежів за кредитами (позиками), однак не звільнив від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, тому до спірних правовідносин застосовні положення про позовну давність та щодо її продовження на строк дії карантину. Такі висновки підтверджені також в постанові Верховного Суду від 25.09.2024 у справі №206/2984/23. Водночас, відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, враховуючи наведене, позивач має право на компенсацію знецінення несвоєчасно повернутих коштів за час невиконання рішення суду про стягнення заборгованості за період в межах строку позовної давності, тобто з 02.04.2017 по 23.02.2022. Суд відхиляє доводи відповідача про неповідомлення його про відступлення прав вимог за Кредитним договором, оскільки перехід прав вимог вже було досліджено судом та підтверджено Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.07. 2019 у справі № 2-2855/10, якою було замінено кредитора (стягувана) у справі з ПАТ «Дельта банк» на ТОВ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄФКР». Крім того, суд зауважує, що відповідач також не надав суду доказів виконання основного зобов`язання за Кредитним договором первісному кредитору Банку. Згідно з\~розрахунками,\~наданими позивачем,\~загальна сума\~нарахованих 3%\~річних та\~інфляційних втрат\~за період\~з 02.04.2017\~по 23.02.2022,\~в порядку\~за ч.\~2\~ст.\~625\~ЦК України,\~за несвоєчасне\~виконання рішенняКомінтернівського районного суду м. Харкова від 13.12.2010 у справі №2-2855/10 становить 13837,36 грн та 45659,46 грн відповідно, всього 59496,82 грн. Відповідач не надав доказів на спростування правильності розрахунків. Частиною 1 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. З огляду на те, що Кредитний договір був укладений між Банком та відповідачем [PERSON] , а солідарний боржник [PERSON] виступала поручителем виконання позичальником взятих на себе грошових зобов`язань за Кредитним договором, враховуючи приписи ст. 543 ЦК України та зважаючи, що відповідач не надав суду доказів сплати інфляційних втрат та 3% річних солідарним боржником [PERSON] , суд дійшов висновку, що [PERSON] є належним відповідачем за цим позовом. За таких обставин, позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно зі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved