Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

В серпні 2025 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Гвардійської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності на майно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, [INFO] помер її батько - [PERSON] , і після його смерті за її заявою 06.06.2019 року Хмельницькою районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 64292191, номер у нотаріуса - 155/2019. Відповідно до заповіту [PERSON] від 05.11.2012 року вона (дочка) є спадкоємцем усього майна, яке належало спадкодавцю. Як вбачається\~із довідки\~Хмельницької районної\~державної нотаріальної\~контори №\~855/02-14\~від 14\~червня 2024\~року,\~вона є\~єдиним спадкоємцем\~до цілої частини майна за заповітом [PERSON] 13.12.2020 року державним нотаріусом Хмельницької районної державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 1,9740 та, яка розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, Гвардійська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки 6825081500:06:002:1071, та недоотриману пенсію, що знаходиться в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в розмірі 3190,17 грн. Повідомленням державного нотаріуса Хмельницької районної державної нотаріальної контори Л.Паляниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] на її ім`я, у зв`язку відсутності будь яких правовстановлюючих документів (та інформації про зареєстроване право), які б підтверджували право власності [PERSON] на майно, та рекомендовано звернутися до суду з даного питання. З повідомлення Хмельницького БТІ № 740178 від 18.05.2023 року вбачається, що право власності на нерухомість по [ADDRESS] не зареєстровано. Отже, вона має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя її батькові, однак через відмову нотаріуса позбавлена можливості здійснити це в позасудовому порядку, адже існують перешкоди щодо підтвердження відповідними правовстановлюючими документами права власності на нерухоме майно. Також позивач зазначила, що записи у погосподарських книгах визнавались як акти органів влади (публічні акти), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до виписки з погосподарської книги від 17.06.2024 року № 02-43/836 виданої виконкомом Гвардійської сільської ради про те, що за наявною інформацією - запис в Погосподарській книзі Гвардійської сільської ради № 6 па 2021-2024роки, особовий рахунок № [NUMBER] , за господарством в [ADDRESS] рахувалася за померлим гр. [PERSON] , земельна ділянка, загальною площею 1,2700 га, в тому числі: для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,2500 га., для ведення особистого селянського господарства 0,4700 га., для сінокосіння (пасовище) 0,5500 га. Будинок та прибудинкові споруди зводились з 1970 по 1988 роки відповідно до інформації яка міститься в технічному паспорті на одноквартирний (садовий) житловий будинок який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З врахуванням\~наведеного,\~позивач просить: визнати за [PERSON] , [INFO] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] та складається з: А-1 житлового будинку (1970 року побудови) загальною площею 52,6 кв.м, із них житлова площа 19,0 кв.м., допоміжна 33,6 кв.м., Б літня кухня (1974 року побудови) площею 16.1 кв.м., В хлів (1971 року побудови) площею 9.9 кв.м., Г хлів (1970 року побудови) площею 50,0 кв.м., г - підвал (1970 року побудови) (23,0) кв.м., г1 вхід в підвал 2,0 кв.м., Д літня кухня (1980 року побудови) 21,4 кв.м, д хлів (1980 року побудови) 4,2 кв.м., д1 підвал (1980 року побудови) (21,4) кв.м, Є вбиральня (1988 року побудови) 1,9 кв.м. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задоволити з підстав зазначених у позовній заяві. В подальшому представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечили. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який за життя склав заповіт 05.11.2012р., згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і все те що йому буде належати на день смерті і на що він матиме право за законом, заповів дочці [PERSON] , [INFO] 06.06.2019 року Хмельницькою районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 64292191, номер у нотаріуса - 155/2019 до майна померлого [PERSON] . Згідно довідки\~Хмельницької районної\~державної нотаріальної\~контори №\~855/02-14\~від 14\~червня 2024\~року,\~ [PERSON] \~є єдиним\~спадкоємцем до цілої частини майна за заповітом [PERSON] , який помер [INFO] . 13.12.2020 року державним нотаріусом Хмельницької районної державної нотаріальної контори видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом (№№1-117, 1-119), якими посвідчено, що спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] є його донька - [PERSON] , спадщина на яку видано ці свідоцтва, складається з: недоотриманої пенсії в розмірі 3190,17грн. та земельної ділянки площею 1,9740 та, яка розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, Гвардійська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки 6825081500:06:002:1071. Повідомленням державного нотаріуса Хмельницької районної державної нотаріальної контори Л.Паляниці від 14.06.2024р. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] на її ім`я, у зв`язку відсутності будь-яких правовстановлюючих документів (та інформації про зареєстроване право), які б підтверджували право власності [PERSON] на майно, та рекомендовано звернутися до суду з даного питання. З повідомлення Хмельницького БТІ № 740178 від 18.05.2023 року вбачається, що право власності на нерухомість по [ADDRESS] не зареєстровано. Згідно Витягу з погосподарської книги №14 в період з 1991-1995р.р. особового рахунку № [NUMBER] , власником житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою [ADDRESS] була [PERSON] , 1912р.н.. Вказаний житловий будинок та господарські будівлі побудовані 1962 року. В період 1991-1995р.р. будинок належав до колгоспного двору, кількість зареєстрованих осіб - 4: [PERSON] , 1912р.н.- голова домогосподарства, [PERSON] , 1936р.н. - син, [PERSON] , 1937р.н. - невістка, [PERSON] , 1972р.н.- онук (вибув 10.12.1992р.). Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Гвардійської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 24.02.2025р. №263, [PERSON] , 1912р.н., яка померла [INFO] , була зареєстрована до дня смерті за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею були зареєстровані: [PERSON] , 1936р.н. - син, [PERSON] , 1937р.н. - невістка. Відповідно до виписки з погосподарської книги виданої виконкомом Гвардійської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області 17.06.2024 року № 02-43/836, за наявною інформацією - запис в Погосподарській книзі Гвардійської сільської ради № 6 па 2021-2024роки, особовий рахунок № [NUMBER] , за господарством в [ADDRESS] рахувалася за померлим гр. [PERSON] , земельна ділянка, загальною площею 1,2700 га, в тому числі: для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,2500 га., для ведення особистого селянського господарства 0,4700 га., для сінокосіння (пасовище) 0,5500 га. Отже з\~наведеного слідує,\~що в період 1991-1995р.р. житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (побудований 1962 року) за адресою [ADDRESS] належав до колгоспного двору, кількість зареєстрованих осіб - 4, головою якого була - [PERSON] , 1912р.н., а членами - [PERSON] , 1936р.н. - син, [PERSON] , 1937р.н. - невістка, [PERSON] , 1972р.н.- онук (вибув 10.12.1992р.). [PERSON] та [PERSON] являються батьками позивачки - [PERSON] . Після смерті [PERSON] , 1912р.н., яка померла в 1997р., та [PERSON] , яка померла в 1998р., фактично спадщину прийняв - [PERSON] , який був зареєстрований та проживав зі спадкодавцями за однією адресою на час відкриття спадщини. Спадкові справи до майна померлих в 1997 році - [PERSON] , в 1998 році - [PERSON] , не заводились. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , спадкова справа після його смерті також не заводилась. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] ; заповітом від 05.11.2012р.; Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи від 06.06.2019р.; свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 13.02.2020р. (№№1-117, 1-119); довідкою про коло спадкоємців від 14.06.2024р. №855/02-14; повідомленням Хмельницької районної державної нотаріальної контори від 14.06.2024р. № 854/02-14; технічними паспортами на житловий будинок від 14.09.2015р., 08.07.2025р.; повідомленням Хмельницького БТІ № 740178 від 18.05.2023 року; виписками з погосподарських книг виданих 17.06.2024р. №02-43/836, 31.10.2024р. №02-43/1401, 24.02.2025р. №02.02.01-13/283; свідоцтвами про народження серія [NUMBER] , серія [NUMBER] ; свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] ; довідкою виконавчого комітету Гвардійської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 24.02.2024р. № 263; листом Хмельницького обласного державного нотаріального архіву від 21.03.2025р. № 604/01-18; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 20.03.2025р.; свідоцтвом про смерть [PERSON] серія [NUMBER] . Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (ст.112 цього Кодексу). Згідно ч.2 ст.123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Таким чином, станом на\~день набрання\~чинності Законом\~України "Про\~власність"\~(15\~квітня 1991\~року)\~членами вказаного\~ колгоспного\~двору за\~адресою: [ADDRESS] були: [PERSON] , 1912р.н - голова сім`ї; [PERSON] , 1936р.н. - син; [PERSON] , 1937р.н. - невістка; [PERSON] , 1972р.н.- онук, які як члени колгоспного двору, мали право відповідно на 1/4 частки майна цього колгоспного двору. Однак, право власності на вказане домоволодіння за членами колгоспного двору, відповідно до належних їм часток зареєстровано не було. Згідно роз`ясень викладених у п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013року №24-753/0/4-13"Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міськоготипу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1217, 1258, 1261-1263 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Статтею 529 ЦК Української РСР (1963 року) також було визначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 1269 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідні положення містились і в ст.549 ЦК Української РСР (1963 року), згідно якої визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, з досліджених в судовому засіданні доказів встанолено, що [PERSON] мав право на: 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] ,\~як член\~колгоспного двору,\~та на\~2/4\~ частки,\~оскільки він\~фактично прийняв\~спадщину після\~смерті матері - [PERSON] та дружини - [PERSON] , в порядку спадкування за законом. При цьому слід зазначити, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, на підтвердження того, що спадкодавець [PERSON] мав право на належну 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] ,\~які належали\~як члену\~колгоспного двору\~-\~ [PERSON] , 1972р.н., який помер [INFO] . Згідно технічного паспорта на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] від 14.09.2015 року, будинковолодіння за вкзаною адресою складається з житлового будинку А-1 (1970 року побудови), загальною площею 52,6 кв.м., житловою площею 33,6кв.м.; літньої кухні - Б (1974 року побудови); хліва - В (1971 року побудови); хліва - Г (1970 року побудови); підвалу г (1970 року побудови); входу у підвал г1; літньої кухні Д (1980 року побудови); хліва д (1980 року побудови); підвалу д1(1980 року побудови); вбиральні Є (1988 року побудови). При цьому, слід зазначити, що у вказаному технічному паспорті зазначено не загальні площі господарських будівель та споруд, а площу забудови земельної ділянки, як і в технічному паспорті виготовленому 08.07.2025р.. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню і слід визнати за [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) право власності на частин житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , а саме: житлового будинку А-1 (1970 року побудови), загальною площею 52,6 кв.м., житловою площею 33,6кв.м.; літньої кухні - Б (1974 року побудови); хліва - В (1971 року побудови); хліва - Г (1970 року побудови); підвалу г (1970 року побудови); входу у підвал г1; літньої кухні Д (1980 року побудови); хліва д (1980 року побудови); підвалу д1(1980 року побудови); вбиральні Є (1988 року побудови), в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В задоволенні решти позовних вимог, слід відмовити.

Outcome: partial