Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

27 вересня 2024 року Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «ПЗУ Україна» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку суброгації, у якій позивач просить суд стягнути з [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 32\~993,00 гривень та здійснити розподіл судових витрат. За результатами автоматизованого розподілу справа була передана на розгляд судді Косіциній В.В. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2024 року провадження у справі відкрито. Встановлено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачеві надано п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для подання відзиву. Ухвалу суду від 30.09.2024 року разом із копією позовної заяви було надіслано на адресу відповідача листом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, проте, згідно сервісу перевірки статусу відстеження АТ «УКРПОШТА», відправлення повернуто відправнику із зазначенням причини: «закінчення встановленого терміну зберігання». 25 січня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача надійшла заява, у якій заявник зазначає, що не заперечує проти постановлення заочного рішення по справі. Заочним рішенням суду від 04 лютого 2025 року позовну заяву задоволено, стягнуто з відповідача грошову суму у розмірі 32 993,00 гривень та здійснено розподіл судових витрат. 26 вересня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника [PERSON] адвоката Гнатюка В`ячеслава Олександровича про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2025 року у справі №522/16847/24, у якій заявник просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси 04 лютого 2025 року у справі №522/16847/24. Ухвалою суду від 02 жовтня 2025 року заяву прийнято до розгляду. Засідання по справі призначено на 06 жовтня 2025 року. Ухвалою суду від 06 жовтня 2025 року заяву представника [PERSON] адвоката Гнатюка В`ячеслава Олександровича про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2025 року у справі №522/16847/24 задоволено, заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2025 року у справі №522/16847/24 за позовом Приватного акціонерного товариства «ПЗУ Україна» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку суброгації скасовано. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Будь яких заяв або клопотань від учасників справи не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 16 березня 2022 року між ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ УКРАЇНА» та ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА» було укладено договір добровільного страхування майна юридичних осіб №251.994230029.0086. Згідно п.2.1.1. Договору, його предметом є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованого майна. Зазначені майнові інтереси мають бути належним чином заявлені на страхування та безпосередньо зазначені у п.1.3. ОУС до цього договору та/або перелічені в додатку №1 до цього договору (а.с.14). Зі змісту додатку №1 до договору страхування майна від 16.03.2022 року №251.994230029.0086 вбачається, що за договором були застраховані, зокрема, майнові інтереси щодо об`єкта нерухомого майна, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.26). Об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: [ADDRESS] було передано ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА» на підставі договору оренди приміщення від 12.08.2021 року №027001/2021 на строк до 31.08.2022 року (а.с.31). 27 березня 2022 року сталося залиття об`єкта нерухомого майна, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом огляду квартири, складеним 29.03.2022 року представниками КП «ЖКС «ФОНТАНСЬКИЙ». У акті вказано, що при залитті постраждали: туалет, площею 1,5 кв.м.; вестибюль (стеля) площею 0,5 кв.м.; кабінет (стеля), площею 3,5 кв.м.; шафи для документів 2 одиниці; принтер 1 одиниця; монітори 2 одиниці; безперебійний 1 одиниця. В якості причини залиття вказано: «недбале ставлення мешканця квартири [ADDRESS] до сантехнічних приборів». Зазначений акт складено майстром з ремонту ВД №4 [PERSON] , майстром ВД №4 [PERSON] , слюсарем-сантехніком ВД №4 [PERSON] , та скріплено печаткою начальника дільниці №4 КП «ЖКС «ФОНТАНСЬКИЙ» - Елладою Кремінецькою (а.с.41). ПрАТ «СК «УНІКА» звернулася до ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» із заявою про настання збитку (а.с.42). Загальний розмір страхового відшкодування по даній події на підставі розрахунку склав 32\~993,00 гривень, що підтверджується копією страхового акту від 27.12.2022 року №81359 (а.с.45). Згідно платіжної інструкції від 28.12.2022 року №6927, ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» сплатило на користь ПрАТ «СК «УНІКА» грошову суму у розмірі 32\~993,00 гривень в якості страхового відшкодування за договором страхування від 16.03.2022 року №251.994230029.0086 (а.с.46). У позовній заяві позивач зазначає про те, що під час дослідження страхового випадку стало відомо про те, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , на підтвердження чого було подано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.05.2024 року №376822318 (а.с.47). Проте, суд не може погодитися із зазначеним, оскільки, наданий позивачем витяг не є деталізованим, тобто, таким, що дав би змогу встановити загальну кількість власників об`єкту нерухомого майна, дату набуття та дату припинення ними права власності на об`єкта нерухомого майна. До заяви про скасування заочного рішення судом було додано копію договору купівлі-продажу від 22.11.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., реєстровий номер 8555, за яким [PERSON] передав у власність покупцю, а покупець прийняв у власність квартиру [ADDRESS] . З 7 липня 2023 року Державне підприємство «Інформаційні судові системи», яке належить до сфери управління Державної судової адміністрації України, реалізувало можливість отримання суддями інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вказана можливість доступна в Електронному кабінеті судді за обраними параметрами пошуку за одним або декількома ідентифікаторами: - за суб`єктом права; - за суб`єктом речового права, обтяження фізичної особи; - за суб`єктом речового права, обтяження юридичної особи; за об`єктом нерухомого майна. Також, відповідно до постанови КМУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25 грудня 2015 р. № 1127, інформація з Державного реєстру прав в електронній формі через Єдиний державний вебпортал електронних послуг (далі - Портал Дія) або на підставі договорів про надання сервісної послуги, укладених з технічним адміністратором Державного реєстру прав, через інші інформаційні системи, що забезпечують ідентифікацію користувача з використанням засобів електронної ідентифікації з середнім або високим рівнем довіри (далі - інформаційні системи), надається особі, яка бажає отримати таку інформацію та ідентифікована з використанням засобів електронної ідентифікації з середнім або високим рівнем довіри. Тому, суд як суб`єкт, що здійснює правосуддя може має відкритий доступ до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно як безпосередньо через підсистему Електронний суд так і через сайт Міністерства юстиції України. Верховний Суд неодноразово висловлювався з приводу того, що отримання відомостей з відкритих джерел не є збиранням доказів та не може трактуватися як порушення принципу диспозитивності. Так, наприклад, постанова КЦС ВС від 24.10.2024 № 752/8103/13-ц містить висновок про те, що суд не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими. Оскільки, доступ до ДРРП є відкритий для суду через електронний кабінет судді та через сайт Міністерства юстиції України, суд не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в ньому. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.11.2025 року №453996046, право власності [PERSON] на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: [ADDRESS] було припинено 22.11.2013 року у зв`язку із відчуженням вказаного об`єкта нерухомого майна на користь третьої особи. Тобто, станом на момент залиття - 27 березня 2022 року [PERSON] не був власником об`єкта нерухомого майна, внаслідок недбалого ставлення мешканця якого до сантехнічних приладів сталося залиття. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України). Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України). У статті 50 ЦПК України передбачено, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки. Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 70), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18, пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19, пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі № 635/4741/17 (провадження № 14-46цс20, пункт 33.2). Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (див. пункт 8.10. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20 (провадження № 12-31гс22)). Наведені вище позиції свідчать про те, що особа є належним відповідачем виключно за умови, коли за рахунок такої особи можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача. У ст.319 ЦК України вказано, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин, саме власник майна несе відповідальність за шкоду, завдану внаслідок експлуатації такого майна. Оскільки, [PERSON] на момент залиття не був власником об`єкта нерухомого майна, внаслідок недбалого ставлення мешканця якого до сантехнічних приладів сталося залиття, [PERSON] не є особою, відповідальною за шкоду, завдану внаслідок експлуатації такого майна. За таких обставин, [PERSON] не є особою, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача, оскільки, таке порушення було здійснено іншою особою. Тому, [PERSON] не є належним відповідачем у справі. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Тому, враховуючи те, що на момент залиття [PERSON] не був власником об`єкта нерухомого майна, де сталося таке залиття, та не може нести відповідальність за шкоду, завдану внаслідок експлуатації такого майна, суд вважає, що [PERSON] не є належним відповідачем у справі та доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі вище викладеного та

Outcome: dismissed