Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк в три місяці, який достатній для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, після померлої [PERSON] , посилаючись на те, що вона пропустила встановлений законом строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки в зв`язку зі збройною агресією зі сторони російської федерації позивач постійно знаходилась за кордоном та працювала і не мала можливості виїжджати з країни. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов та просила його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 16.01.2017 року. 10.07.2019 року [PERSON] склав нотаріально посвідчений заповіт, згідно якого заповів все своє майно онуці [PERSON] , [INFO] . 12.07.2019 року [PERSON] склала нотаріально посвідчений заповіт, згідно якого заповіла все своє майно онуці [PERSON] , [INFO] . [PERSON] помер [INFO] , а [PERSON] померла [INFO] . Згідно відміток в паспорті громадянина України для виїзду за кордон на ім`я [PERSON] , остання перебувала за кордоном з 14.07.2025 року по 10.09.2025 року. Постановою приватного нотаріуса від 19.09.2025 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] , у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] .. При цьому нотаріусом встановлено, що [PERSON] заяву про прийняття спадщини до нотаріуса не подала, на момент смерті за адресою померлої зареєстрована не була. Відповідно до ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. № 7 особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як встановлено в судовому засіданні, позивач будучи спадкоємцем за заповітом після смерті баби [PERSON] на час відкриття спадщини була зареєстрована за місцем проживання за різними зі спадкодавцем адресами. Суд не визнає поважною причиною пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, а саме перебування її за кордоном, працевлаштування там та відсутності права виїжджати з країни перебування, оскільки за кордоном вона перебувала лише з 14.07.2025 року по 10.09.2025 року і в матеріалах справи відсутні докази працевлаштування позивача за кордоном та відсутності в неї права виїжджати з країни перебування. При цьому, сам по собі факт повномасштабного вторгнення в 2022 році, не є поважною причиною пропуску строку подання позивачем заяви нотаріусу про прийняття спадщини. Також слід зазначити, що позивач [PERSON] має право на спадкування за законом, як онука померлої [PERSON] . Факт усвідомлення спадкоємцем першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом (у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування), який не знав про існування заповіту, наявності в нього права на спадкування та невчинення ним неодмінних активних дій щодо встановлення спадкової маси і прийняття спадщини не свідчить про виникнення в нього об`єктивних обставин, які унеможливили або істотно ускладнили йому своєчасне звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у передбачений ЦК України строк у зв`язку з його необізнаністю про існування заповіту, складеного на його ім`я. Сам факт відмови нотаріуса, за цих обставин, у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину не порушує принцип свободи заповіту. Необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини винятково для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом (закликані до спадкування). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23. Отже, за період з дня відкриття спадщини 11.10.2024 року по день виїзду за кордон 14.07.2025 року, позивач мала достатньо часу та можливість звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , в тому числі засобом поштового або електронного зв`язку. Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для подання нею заяви до нотаріуса у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed