Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

23.06.2025 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] углі про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 11.03.1997 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі Синельниківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, який розірвано на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.11.2024 року. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] углі мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачем, і знаходяться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач працює, але матеріальної допомоги на утримання дітей взагалі не надає, інших стягнень та осіб на утриманні не має. [PERSON] наразі перебуває у відпустці по догляду за дитиною, яку народила в другому шлюбі, і отримуваних коштів на утримання дітей не вистачає. В зв`язку із викладеними обставинами, позивач [PERSON] просить суд стягнути на свою користь з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , на кожну дитину по 1/3 частці заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. До початку проведення судового засідання позивач надала суду заяву про підтримання позовних вимог, відсутність заперечення проти заочного розгляду справи та можливість розгляду справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] углі у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його присутності, відзиву на позов не надав, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання. Згідно умов та порядку, визначених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступне. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2024 року, що набрало законної сили 10.12.2024 року, розірвано шлюб, зареєстрований між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , 11.03.1997 року Синельниківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. У зв`язку із реєстрацією шлюбу 17.12.2024 рок, [PERSON] , змінила прізвище на « [PERSON] ». Сторони у справі є батьками неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , що підтверджено відповідними копіями свідоцтв про народження, які проживають разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способом виконання батьками цього обов`язку відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України є в тому числі й присуджені за рішенням суду кошти (аліменти) у частці від доходу матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15. 05. 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а також ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав ; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги те, що відповідач, як один із батьків має рівний обов`язок з позивачем утримувати своїх дітей, тому суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, шляхом визначення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в єдиній 1/3 частці заробітку (доходу) відповідача, що відповідатиме вимогам ч.ч.2-3 ст. 183 СК України, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, згідно ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 2, 3 ст. 183 СК України визначено, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно з ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Сторонам роз`яснити, що розмір аліментів, стягнутих на утримання дітей, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, суд, не встановивши наявності підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп., який є пропорційним задоволеним позовним вимогам [PERSON] , яка при зверненні до суду з даним позовом звільнена від сплати судового збору. На підставі викладеного, ч. 1 ст. 179, ст. ст. 180-183, ч. 1 ст. 191, ст. 192 СК України, ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року,

Outcome: partial