Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

У квітні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього коштів у розмірі 124782,00 грн та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.05.2024 в м. Новомосковську відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю транспортного засобу VOLKSWAGEN, н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача та транспортного засобу VOLVO н.з. [NUMBER] . Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Постановою суду відповідача визнано винним у вчиненні ДТП. Станом на дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпіла сторона звернулася до позивача із заявою на відшкодування шкоди. На підставі Наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламентну виплату власнику транспортного засобу VOLVO н.з. [NUMBER] на суму 118874 грн. Крім того, на збір документів та визначення розміру шкоди позивачем понесені витрати у розмірі 5908,00 грн. Загальний розмір понесених позивачем витрат, з урахуванням витрат на збір документів, послуг з оплати проведення експертизи, склав 124782 грн. Тому, просить стягнути з відповідача зазначену суму в порядку регресу. Ухвалою суду від 08.04.2025 відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції на адресу зареєстрованого місця проживання. До суду повернулися поштові конверти, адресатні відповідачу, з довідкою про причини невручення «адресат відсутній за вказаною адресою». Як встановлено у ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У свою чергу, відповідач не повідомляв суд про зміну своєї адреси. Правом на подання відзиву у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження, відповідач не скористався, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 24.05.2024 о 15.05 годині в Дніпропетровській області м. Новомосковськ вул. Сучкова 41 Д, водій [PERSON] керуючи автомобілем Volkswagen Golf номерним знак [NUMBER] , виїжджаючи на дорогу з прилеглої території не надав дорогу автомобілю VOLVO S80 номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по проїзній частині, скоїв з ним зіткнення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Зазначені обставини встановлено постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.07.2024 у справі 183/6114/24 якою на [PERSON] накладено адміністративне стягнення за ст.124 КУпАП у виді штрафу на користь держави (а.с.16). У силу ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку з тим, що станом на дату настання ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП не була застрахована, до Моторного (транспортного) страхового бюро із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулась потерпіла сторона та надала всі необхідні документи (а.с.17-19). Згідно з Висновком експертного дослідження №2405241 від 10.09.2024 вартість матеріального збитку, завданого внаслідок нанесених пошкоджень в ДТП автомобілю VOLVO S80 н.з. [NUMBER] , становить 146874 грн (а.с.21-44). На підставі Наказу №3.1/21650 від 01.11.2024 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, Довідки №1 від 30.10.2024 про розмір відшкодування шкоди та розрахунку вартості КТЗ (а.с.45,46), МТСБУ здійснило регламентну виплату власнику пошкодженого автомобіля VOLVO S80 н.з. [NUMBER] у розмірі 118874,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №942249 від 01.11.2024 (а.с.49). Як зазначив позивач у позові, за збір документів та визначення розміру шкоди позивачем понесені витрати у розмірі 5908,00 грн. Однак, в матеріалах справи міститься лише копія платіжної інструкції №940289 від 07.10.2024\~ на суму 800,00 грн., призначення платежу - оплата послуг аваркома (експерта) по справі №106204 згідно з рахунком№92 від 05.10.2024 (а.с.50). Інших доказів на підтвердження понесених витрат за збір документів та проведення експертизи матеріали справи не містять. Таким чином, документально підтверджено, що загальний розмір понесених позивачем витрат склав 119 674 грн (118874,00 грн. - регламентна виплата + 800 грн витрати за проведення експертного дослідження). Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини. Згідно з ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник мав до особи відповідальної за завдані збитки. Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. № 1961-IV (надалі - Закон України № 1961-IV) вказаний нормативно-правовий акт регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до п. 21.1. ст. 21 Закону № 1961-IV з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без полісу\~ обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією на страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне\~ визнання договорів такого страхування. На виконання вимог Закону України № 1961-IV цивільно-правова відповідальність Відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній\~ правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо)\~ володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка и завдала. Оскільки позивач відшкодував потерпілій стороні матеріальну шкоду, яка завдана з вини [PERSON] , до нього перейшло право вимоги до відповідача. Враховуючи, що матеріальні збитки відповідач у добровільному порядку не відшкодовує, будь-які підтвердження протилежного в матеріалах справи відсутні, позовні вимоги Моторного транспортного страхового бюро обґрунтовані. Відтак, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача коштів в рахунок відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 119 674 грн. У решті заявлених вимог слід відмовити, у зв`язку з їх недоведеністю. Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої\~ судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2904,05 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Таким чином, датою ухвалення рішення у даній справі є дата складення повного судового рішення. На підставі викладеного і

Outcome: partial