Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

04 листопада 2025 року Вільшанським районним судом Кіровоградської області винесено рішення про відмову у задоволенні позову першого заступника керівника Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області Клюкіна А.П., який діє в інтересах держави, до Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, [PERSON] , [PERSON] , СФГ "ЕХО" про визнання недійсним рішення, визнання недійсним договору емфітевзису, скасування державної реєстрації речових прав (Т.4 а.с.126-145). Адвокат Салюк С.М. протягом п`яти днів після винесення рішення подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення посилаючись на те, що при винесенні вказаного рішення судом не вирішувалось його клопотання від 07 червня 2024 року про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а тому просив ухвалити додаткове рішення у даній цивільній справі та стягнути з Кіровоградської обласної прокуратури на користь [PERSON] 10000 грн. витрат на послуги адвоката (Т.4 а.с.146-149). Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 11 листопада 2025 року призначено до розгляду заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Салюка Сергія Миколайовича про винесення додаткового рішення на 20 листопада 2025 року. 20 листопада 2025 року судове засідання відкладено на 25 листопада 2025 року за клопотанням прокурора. 25 листопада 2025 року судове засідання відкладено на 27 листопада 2025 року у зв`язку з неявкою учасників справи. 27 листопада 2025 року виконувач обов`язків керівника Голованівської окружної прокуратури Олександр Гайдюк подав до суду заперечення у якому просив відмовити у задоволенні заяви представника Харленка В.О. про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу. В обгрунтування зазначив, що доводи клопотання щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн, є необгрунтованими та неспівмірними з можливо понесеними витратами. Представником [PERSON] під час судового розгляду справи 27.12.2023 подано заяву в якій зазначено, що докази на підтвердження факту понесення судових витрат будуть надані після ухвалення судового рішення. 13.06.2024 до Вільшанського районного суду представником [PERSON] подано клопотання щодо стягнення витрат на послуги адвоката згідно договору про надання правничої допомоги від 25.12.2023. До вказаного клопотання долучено копії договору, квитанцію, акт та документи на підтвердження повноважень заняття адвокатською діяльністю. Відповідно до акту про надану правничу допомогу від 07.06.2024 встановлено, що адвокатом підготовлено заяви по суті справи (відзив, заперечення) та з процесуальних питань (клопотання про залишення позову без розгляду та розподіл судових витрат), вартість правничої допомоги склала 10 000 грн. Разом з тим, до клопотання представника Харленка В.О. про відшкодування витрат на правову допомогу не надано будь-яких інших документів на підтвердження здійснених витрат, а саме: детального опису виконаних доручень клієнта та здійснених адвокатом витрат часу по кожному з видів робіт. Вважає, що розмір витрат на правничу допомогу є завищеним та таким, що не підтверджується належними доказами заявленого до стягнення розміру понесених витрат (Т.4 а.с.189-194). 27 листопада 2025 року судове засідання відкладено на 02 грудня 2025 року за клопотанням прокурора. 02 грудня 2025 року судове засідання відкладено на 03 грудня 2025 року у зв`язку з неявкою учасників справи. Прокурор в судовому засіданні підтримала доводи викладені у запереченні, просила відмовити у задоволенні клопотання про стягнення витрат на послуги адвоката. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду клопотання повідомлені своєчасно та належним чином. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Салюк С.М. подав до суду пояснення на заперечення прокурора та в поданій заяві просив розглядати заяву про ухвалення додаткового рішення у відсутність відповідача [PERSON] та його відсутність. Зазначив, що між [PERSON] та АБ "ПАРИТЕТ", з метою здійснення представництва прав та законних інтересів клієнта в цивільному судочинстві, 25 грудня 2023 року укладено договір про надання правничої допомоги. На виконання умов договору [PERSON] сплачено АБ "ПАРИТЕТ" фіксований розмір гонорару в сумі 10000 грн. (квитанція №0.0.3385980533.1 від 28.12.2023), а АБ "ПАРИТЕТ" відповідно - надано клієнту правничу допомогу, яку в свою чергу прийнято останнім (акт про надану правничу допомогу від 07 червня 2024 року). Зауважив, що сторонами договору обумовлено розмір гонорару з урахуванням ціни позову, засад розумності, справедливості, а також складності справи та витраченого адвокатом часу. У зв`язку з наведеним просить ухвалити додаткове рішення в цивільній справі №384/735/23 про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Кіровоградської обласної прокуратури на користь [PERSON] 10000 грн. витрат на послуги адвоката згідно договору про надання правничої допомоги від 25 грудня 2023 року (Т.4 а.с.210-211). Представники СФГ «ЕХО» та Вільшанської селищної ради Кіровоградської області в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд заяви у їх відсутність. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, \~неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Заслухавши думку прокурора, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Положеннями статті 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. \~ \~ \~ \~У відповідності до\~ст. 131-2 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий\~збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.ч.1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. \~ \~ \~ \~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У пункті 47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц (провадження № 61-19582св20), від 09 листопада 2021 року у справі № 759/14346/16 (провадження № 61-12783св21). Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони. Визначаючи суму відшкодування витрат на правову допомогу, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 «витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено чи тільки має бути сплачено». Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного суду від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19 «за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено». При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Таким чином, під час вирішення питання визначення суми відшкодування витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку суд має керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з фінансового стану обох сторін, поведінкою сторін під час судового процесу тощо. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19, на яку посилається заявник). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» («East/West Alliance Limited» v Ukraine), заява № 19336/04,\~пункт 268). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У рішенні від 18 лютого 2022 року у справі «Чоліч проти Хорватії»\~(COLIC v. Croatia) заява № 49083/18, ЄСПЛ зазначив, що згідно з практикою ЄСПЛ скаржник має право на відшкодування витрат у випадку, якщо такі витрати були дійсними, необхідними а також були розумними у своєму розмірі (пункт 77). ЄСПЛ наголошує на необхідності об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність). Водночас не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21. Під час визначення суми відшкодування суд має керуватись критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: - має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами,

Outcome: partial