Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 15.04.2025 в приміщенні магазину «Сільпо», який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Самійла Кішки, 7, коли вона проходила повз відповідача, яка тримала на повідку собаку породи «Мальтіпу», останній з невідомих причин кинувся на неї та вкусив за ногу. Дана ситуація склалась з вини відповідача, яка не слідкувала за собакою, була зайнята своїми справами, а повідець не тримала на контролі і собака міг вільно пересуватись. Цього ж дня вона звернулася до травматологічного пункту «КНП «КЦД» Голосіївського району м. Києва, де їй обробили місце укусу та встановили діагноз: «Вкушені крапкові рани правої гомілки». Ввечері 15.04.2025 відповідач написала їй та запропонувала оплатити мазь від синця на місці укусу собаки. Незважаючи на те, що вона повідомила, що там саме укус, на підтвердження чого, надіслала відповідачу довідку із травмпункту, остання наполягала на своєму, ігноруючи висновки лікаря і штучно знецінюючи наслідки цього інциденту. Також її було направлено на консультацію до вузького спеціаліста, який знається саме на укусах собак та наслідків від цього, якому необхідно, окрім огляду пацієнта також вивчити графік щеплень собаки від сказу в тому числі. Вона звернулась до відповідача з проханням надати копію ветеринарного паспорту собаки, яка запевнила її, що сказу у собаки немає. Згідно з копією ветеринарного паспорту собаки та копією результатів лабораторного дослідження сироватки крові собаки аналіз проведено 20.02.2023, а подія сталась 15.04.2025, тобто з проміжком у два роки, тоді як щеплення від сказу собаці необхідно робити щороку, а відтак даний аналіз абсолютно немає ніякого значення. Навіть дотримання графіку щеплень собаки не дає 100% гарантії, що собака ніколи не був заражений сказом. Вона зазнала нападу собаки, пережила фізичний біль, сильний стрес та душевні страждання з приводу можливості зараження на сказ, який є смертельною хворобою, у зв?язку із необхідністю звернення до лікарів за медичною допомогою, а також зниженням через пережитий стрес лактації, що відобразилось на здоров`ї новонародженої дитини, тому вважає, що їй завдана моральна шкода, яку вона оцінює у розмірі 25000 грн. Крім того, їй була завдана майнова шкода у розмірі 4091,40 грн., до якої входить вартість консультації лікаря-педіатра в розмірі 1420 грн., вартість повторної консультації лікаря-педіатра в розмірі 1420 грн., вартість двох пачок молочної дитячої суміші в розмірі 1251,40 грн. (по 625,70 грн. пачка). З огляду на факт спричинення твариною, яка перебувала на утриманні відповідача, майнової та моральної шкоди, враховуючи загальні підстави деліктної відповідальності, вважає, що у неї наявне право на відшкодування шкоди за рахунок відповідача. Попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правничу допомогу становить 11500 грн. Просила стягнути з [PERSON] на свою користь кошти у сумі 29091,40 грн., з яких 25000 грн. - моральна шкоди та 4091,40 грн. - майнова шкоди, а також вирішити питання по судовим витратам. 02.09.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 24.11.2025 постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху. 03.12.2025 постановлено ухвалу про продовження розгляду цивільної справи. 09.10.2025 відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог. Зазначила, що не визнає даний позов у повному обсязі, вважаючи його обґрунтованим на підставі штучно створеної позивачем доказової бази із застосування суб`єктивно емоційного забарвлення та введенням суду в оману щодо дійсних обставин справи, та не доведеністю ключових елементів цивільно-правового делікту. Стверджуючи про безконтрольність з боку відповідача за приведення в громадське місце тварини, позивач одночасно підтверджує, що собака породи «Мальтіпу» перебувала на повідку під час інциденту, що є ключовим заходом контролю та забезпечення безпеки оточуючих, передбаченого як Законом України «Про захист тварин від жорстокого поводження», так і «Правилами утримання домашніх собак та котів у м. Києві». Не є достатньою правовою підставою для встановлення цивільної вини відповідача у заявленій позивачем шкоді та наявності прямого причинно-наслідкового зв`язку між такими наслідками та описаними діями відповідача, твердження позивача про порушення з боку відповідача існуючої заборони на відвідування громадських місць з тваринами. Позивач намагається підмінити доведення причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та наслідком (укусом) посиланням на формальне порушення, що у межах цивільного позову, є некоректним, адже за наявності відповідного рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, воно встановлювало б лише адміністративний проступок (формальне порушення Правил), а не цивільну вину у завданні шкоди та розмір цієї шкоди, з чого вбачається, що підстав для відшкодування шкоди на підставі ст. 1166 ЦК України виникають лише за наявності повного складу цивільного делікту, який у даному випадку не доведений позивачем. Позивач також стверджує, що, окрім фізичного болю, їй завдано сильного стресу та душевних страждань подальшою байдужою та принизливою поведінкою відповідача після інциденту. Твердження позивача про начебто байдужу та принизливу поведінку є умисним суб`єктивним емоційним забарвленням та спробою штучного формування підстав для стягнення заявленої шкоди. Позивач воліє не вказувати у позові, що після інцендетну, того ж дня, відповідач самостійно вийшла на зв`язок запропонувала оплатити необхідний засіб для загоєння рани, що повністю спростовує твердження про "байдужість" і демонструє готовність до матеріальної компенсації. На вимогу позивача, відповідач добровільно надала копію ветеринарного паспорту та результатів лабораторного дослідження крові собаки. Первинна оцінка відповідача як "незначний синець" ґрунтувалася на візуальному спостереженні незначного ушкодження типового для укусу собаки дрібної породи («Мальтіпу»), що було констатацією візуального факту, а не спробою «ігнорувати висновки лікаря». Навіть після отримання медичної довідки, відповідач продовжила співпрацю, що повністю спростовує звинувачення у байдужості. Як вбачається з повної переписки між сторонами, саме позивач припинила конструктивний діалог і ухилилася від надання фотодоказів, висловивши вимогу про подальше спілкування відповідача з її чоловіком. Як вбачається з подальшого листування, воно перейшло в ультимативну площину з метою психологічний тиску на відповідача, про що позивач також не зазначає у позові. Як і того факту, що з чоловіком позивача, було досягнуто згоди про огляд тварини в проміжку кожні 2-3 дні на протязі 10 днів після укусу, після сплину якого, чоловіку позивача, було надано документальне підтвердження, що тварина пройшла повний курс медичного огляду, та була визнана повністю здоровою, після чого, жодних претензій, в тому числі майнового характеру, ні позивач, ні її чоловік не висловлювали, зокрема щодо досудового врегулювання спору. Позивач вимагає стягнути 4091,40 грн. як майнову шкоду, що включає вартість двох консультацій лікаря-педіатра та вартість двох пачок молочної дитячої суміші. Всі ці витрати обґрунтовуються позивачем виключно зниженням лактації, спричиненим нібито стресом від інциденту та байдужості відповідача. Відповідач вважає цю вимогу неправомірною через відсутність прямого причинно-наслідкового зв`язку між інцидентом та заявленими наслідками. Витрати на педіатра та суміш є витратами, які могли виникнути незалежно від інциденту. Позивач не надала висновку лікаря (ані педіатра, ані психолога, ані гінеколога), який би однозначно підтвердив, що причиною зниження лактації став виключно цей інцидент. Позивач вимагає стягнути 25000 грн. за моральну шкоду, завдану нібито фізичним болем, стресом та порушенням здоров`я. Заявлена сума є надмірною, непропорційною тяжкості травми та необґрунтованою. Завдана травма ("крапкові рани гомілки") є локальною, не призвела до тривалої втрати працездатності або серйозних наслідків для здоров`я та життя. Заявлена сума 11500 грн. за виключно підготовку позовної заяви (без представництва у суді, згідно з п. 1.2 договору) є явно неспівмірною та завищеною звичайній вартості таких послуг, що свідчить про очевидну спробу позивача штучно завищити судові витрати. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. [PERSON] є власницею собаки породи «Мальтіпу» на прізвисько [PERSON] , що підтверджується письмовими матеріалами справи та не оспорювалось сторонами. 15.04.2025 в приміщенні магазину «Сільпо» за адресою: м. Київ, вул. Самійла Кішки, 7, собаку породи «Мальтіпу», власником якої є позивач, вкусила [PERSON] за ногу. Зазначена обставина на заперечується сторонами та підтверджується відеозаписом, наданим позивачкою. Відповідно до довідки №132/26 від 15.04.2025 травматологічного пункту КНП «КДЦ» Голосіївського району м. Києва 15.04.2025 о 14:15 год. [PERSON] звернулася до травмпункту, діагноз: вкушені крапкові рани правої гомілки. Відповідно до листа Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції України від 14.05.2025 до поліції надійшла заява [PERSON] щодо вчинення можливих неправомірних дій собаки, який вкусив її за гомілку правої ноги. При опитувані [PERSON] з нею буде проведено профілактичну бесіду про недопущення вчинення протиправних дій та притягнуто до відповідальності за ст. 154 КУпАП. Матеріали цивільної справи містять два фіскальних чека від 21.04.2025 та 28.04.2025 про купівлю сухої молочної суміші Nestle Нестожен 2 вартістю 625, 70 грн. Відповідно до консультативного висновку лікаря - педіатра від 18.04.2025 [PERSON] , [INFO] , встановлено діагноз: зменшення лактації на фоні психоемоційного стану у мами та після вірусний ринофарингіт. Відповідно до консультативного висновку лікаря - педіатра від 28.04.2025 [PERSON] , [INFO] , встановлено діагноз: зменшення лактації на фоні психоемоційного стану у мами, ринофарингіт, кон`юктивіт лівобічний та тубоотит лівобічний, розеола?. Відповідно до довідки Відділу з діагностики та боротьби зі сказом тварин Об`єднання ветеринарної медицини в м. Києві собака породи «Мальтіпу», яка належить [PERSON] , станом на 24.04.2025 клінічно здорова. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. У частині першій статті 81 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків наявності підстав звільнення від доказування. За змістом статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч.1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Для вирішення питання про відшкодування матеріальної шкоди необхідно встановити: наявність шкоди, протиправність дій відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача. Кожна із цих складових є обов`язковою умовою для відшкодування завданої шкоди. Частиною 1 статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частинами 2-6 статті 9 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження", встановлено, що правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування. Особи, які утримують домашніх тварин, мають право з`являтися з ними поза місцями їх постійного утримання (супроводжувати їх). Супроводжувати домашню тварину може особа, яка досягла 14-річного віку. Особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити: безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; безпеку супроводжуваної домашньої тварини; безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою; наявність повідка для здійснення вигулу собак та інших домашніх тварин, які можуть становити небезпеку для життя чи здоров`я людини, поза місцем постійного утримання таких тварин, а також намордника на собаках порід, що включені до Переліку небезпечних порід собак, що затверджується Кабінетом Міністрів України; наявність на домашній тварині нашийника з ідентифікуючими позначками. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду. Пунктом 5.1. Правил утримання собак та котів в м. Києві, затверджених рішенням Київради від 25.10.2007 №1079/3912 (далі - Правила), встановлено що власники собак та котів та/або відповідальні особи за дорученням власника тварини (супроводжувальні особи) мають право знаходитись з собакою або котом поза межами її постійного утримання (супроводжувати її). Особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку: - супроводжуваної тварини; - оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною твариною; - дорожнього руху при проходженні з твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою (п.5.3. Правил). Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. При цьому на позивача покладається обов`язок довести розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до пошкодження майна позивача. Суд вважає, що вина відповідача у спричиненні шкоди позивачці внаслідок укусу останньої собакою, є доведеною. Позивач, як власник собаки, не дотрималась вимог Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» та Правил в частині щодо безпеки оточуючих людей від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною, а тому повинна відшкодувати позивачу спричинену укусом собаки шкоду. Вирішуючи питання про розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд відзначає наступне. 15.04.2025 після укусу позивачки собакою [PERSON] звернулась до медичного закладу, де їй встановили діагноз - вкушені крапкові рани правої гомілки. З довідки №132/26 від 15.04.2025 травматологічного пункту КНП «КДЦ» Голосіївського району м. Києва вбачається, що медикаментозне лікування [PERSON] не призначалось, рекомендації про необхідність отримання медичної допомоги від інших вузькопрофільних спеціалістів відсутні. Позивач не надала суду доказів звернення до інших лікарів задля отримання лікування або інших медичних маніпуляцій, пов`язаних з раною правою гомілки. Позивач визначила майнову шкоду у розмірі 4091,40 грн., до якої включила вартість двох консультацій лікаря-педіатра в загальному розмірі 2840 грн. та вартість молочної дитячої суміші в розмірі 1251,40 грн. Оцінюючи консультативні висновки лікаря - педіатра від 18.04.2025 та від 28.04.2025, суд відзначає, що за медичною допомогою зверталась не позивачка, медичний огляд лікар-педіатр проводив дитині [PERSON] та встановив діагноз і призначив лікування саме дитині. Також обидва консультативні висновки не містять діагнозу позивача або її дочки, пов`язані з укусом собаки породи «Мальтіпу», власницею якої є відповідач. Суд ставиться критично до доводів позивача щодо того, що загальна ситуація спричинили їй негативні наслідки у вигляді зменшення лактації та призвела до необхідності купувати суху молочну суміш Nestle Нестожен 2, оскільки доказів на підтвердження наявності причинного зв`язку між укусом собаки та зменшенням у позивачки лактації на фоні психоемоційного стану не надано. Доводи сторін, які не узгоджуються із зазначеними висновками, суд відхиляє. Крім того, з наданих рахунків - актів про оплату послуг лікаря - педіатра вбачається, що витрати за консультації у розмірі 2840 грн. поніс [PERSON] , а не позивачка. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 4091,40 грн., що має наслідком відмову в їх задоволенні. Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 25000 грн., суд відзначає наступне. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд повторно зауважує, що вина відповідача у спричиненні шкоди здоров`ю позивачки внаслідок укусу останньої собакою, є доведеною. Виходячи з цього у відповідача виник обов`язок відшкодувати позивачу моральну шкоду, спричинену ушкодженням здоров`я. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, суд враховує, що відсутні докази тривалості розладу здоров`я позивачки через укус собаки, наявність у зв`язку з укусом негативних змін у житті у вигляді погіршення або позбавлення можливості реалізації нею своїх звичок і бажань, погіршення якості життя, необхідності докладати додаткові зусилля для його організації, інших негативних наслідків морального характеру. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі №752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визначити моральну шкоду в розмірі 500 грн., що відповідає характеру та обсягу душевних страждань [PERSON] , спричинених пошкодженням здоров`я внаслідок укусу собаки породи "Мальтіпу", що, на думку суду, відповідає вимогам розумності, справедливості та співмірності, є достатнім для розумного задоволення страждань позивача. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (2%) за відшкодування моральної шкоди в розмірі 24,22 грн., судові витрати за вимоги про стягнення матеріальної шкоди слід віднести за рахунок держави, оскільки позивач звільнена від їх сплати, а в задоволенні цих вимог відмовлено в повному обсязі. Щодо судових витрат за надання юридичних послуг у розмірі 11500 грн., суд відзначає наступне. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу було надано копію договору про надання юридичних послуг №1604202501 від 16.04.2025, копію платіжної інструкції та акт прийому-передачі документів до договору про надання юридичних послуг №1604202501 від 16.04.2025. Відповідно до п. 1.1. договору про надання юридичних послуг №1604202501 від 16.04.2025 виконавець зобов`язується за дорученням замовника надати юридичні послуги, зазначені у п. 2 цього договору, для чого зобов`язується вчинити юридичні та інші пов`язані з ними дії в обсязі, обумовленому в цьому договорі. Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до зазначених норм ЦПК України підлягають розподілу між сторонами витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката. У постанові Верховного Суду від 21.03.2024 № 604/423/23 витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку ч. 4 ст. 137, ч. 7 ст. 139 та ч.3 ст. 141 ЦПК України. Таким чином, витрати понесені позивачем на юридичні послуги відшкодуванню не підлягають.

Outcome: partial