Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

В вересні 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредит ТУ Ю» звернулось до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] \~ про стягнення заборгованості, посилаючись на наступні обставини. Між ТОВ «Кредит ТУ Ю» та\~ [PERSON] \~ 20.10.2021 укладено Кредитний договір\~ № 20211020691800. Відповідно до\~ п. 1.1\~ Договору, позивач зобов`язується\~ надати відповідачу грошові кошти в сумі 11 000,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та сплатити інші платежі,\~ з кінцевим терміном повернення до 19.10.2022 включно. Загальний розмір кредиту за Договором складає 13 970,00 грн, що включає суму визначену в п. 1.1 Договору\~\~ та суму Авансових процентів, що повинні бути сплачені за рахунок кредиту відповідно до п.3.4. цього Договору.\~ Цільове призначення: на споживчі потреби. Відповідач доручає кредитору в момент такого\~ надання утримати суму зазначених\~ процентів з суми кредиту, що підлягає наданню відповідачу.\~ Тобто на\~ рахунок/платіжну картку відповідача зараховується сума кредиту за вирахуванням суми зазначених Авансових процентів (п. 3.4 Договору). Розмір процентної ставки за кредитом залежить від періоду\~ її встановлення та складає: за перший день користування кредитом 23% в день; з другого дня користування кредитом до кінця\~ строку на який надається кредит 0,208% в день.\~ Тип процентної ставки фіксована\~ (п. 1.3 Договору). Пунктом 1.4 Кредитного договору визначено, що строк на який надається кредит:\~ з моменту надання по терміни, визначені Графіком\~ платежів, вказаному у п. 1.5 Кредитного договору, з кінцевим терміном повернення 19.10.2022. Умовами Кредитного договору встановлено, що загальна вартість кредиту\~ для відповідача на дату\~ укладення Договору становить 21 196,28 грн (п. 5.6\~ Договору). ТОВ «Кредит ТУ Ю» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надало відповідачу кредит у розмірі 13 970,00 грн. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, за весь час\~ дії Договору ним було сплачено: 30.11.2021 1 780,00 грн; 31.01.2022 1 780,00 грн, у зв`язку з чим станом на момент подання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 17 628,60 грн, що складається з:\~ заборгованості за основною сумою\~ отриманого кредиту в розмірі 13 192,08 грн;\~ заборгованості по процентах в розмірі 4 436,52 грн;\~ суми штрафних санкцій\~ в розмірі 0,00 грн. Просили суд стягнути з\~ [PERSON] \~ на користь ТОВ «Кредит ТУ Ю» заборгованість за Кредитним договором № 202110206918000 від 20.10.2021\~ у розмірі\~ 17 628,60 грн та судові витрати у розмірі 2 422,40грн ( а. с. 1-9 ). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.09.2025 (а.с. 12-13 ) головуючим суддею визначено Орєхова О.І. та матеріали передані для розгляду. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру (ч. 8 ст. 187 ЦПК України). Згідно відповіді № 1773652 від 15.09.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру, сформованого засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» за запитом судді\~ стосовно визначення підсудності, [PERSON] , [INFO] ,\~\~ був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проте\~ з 11.04.2023 знятий з реєстрації. Позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи) ( ч. 9 ст. 28 ЦПК України ). З огляду на зазначене, дана справа підсудна Білоцерківському міськрайонному суду Київської області. Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу. Якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача. Згідно ч. 10 ст. 187 ЦПК України якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Ухвалою судді від\~ 16 вересня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено в судове засідання на 14 жовтня\~ 2025 року ( а. с. 20-21 ). Вказаною ухвалою вирішено про можливість розгляду ( формування та зберігання ) судової спрваи в змішаній ( паперовій та електронній ) формі. Розгляд справи\~ двічі відкладався в зв`язку з неявкою відповідача, та в останнє\~ судове засідання по справі було відкладено\~ до 03 грудня 2025 року (а.с. 23,30). В судове засідання 03.12.2025 позивач\~ ТОВ «Кредит ТУ Ю» свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить Довідка про доставку електронного документу (а.с. 31). Водночас, в прохальній частині позовної заяви, представник позивача Гаврилюк О.С., який діє на підставі довіреності, просив проводити розгляд даної справи за відсутністю представника ТОВ «Кредит ТУ Ю». Проти ухвалення заочного рішення не заперечують ( а. с. 7). Відповідач [PERSON] в судове засідання 03.12.2025 не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи\~\~\~ свідчить\~ наявне оголошення ( а. с. 30), яке здійснено у відповідності до вимог ч. 10 ст. 187 ЦПК України. Вказане оголошення було розміщено 21.11.2025 офіційному веб-порталі судової влади України, яким Білоцерківський міськрайонний суд Київської області викликав\~ [PERSON] в якості відповідача на 16 годину 00 хвилин 21.11.2025 за позовом ТОВ «Кредит ТУ Ю» про стягнення заборгованості. Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи ( ч. 11 ст. 128 ЦПК України ). Тобто, у відповідності до вимог Цивільно-процесуального кодексу України, відповідач\~ був\~ належним чином повідомленим судом про дату, час та місце слухання справи та завчасно. Заяв та клопотань з боку відповідача на адресу суду не надходило, як і не надходило відзиву на позовну заяву позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. В свою чергу, представник позивача скористувалась вимогами ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Тому, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності учасників справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Заяв та клопотань з боку відповідача на адресу суду не надходило, як і не надходило відзиву на позовну заяву позивача. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надав відзив і\~ представник\~ позивача не заперечувала проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд\~ вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. 03 грудня 2025 року\~ судом було ухвалено проводити розгляд справи в заочному порядку. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що між Між ТОВ «Кредит ТУ Ю» та\~ [PERSON] \~ 20.10.2021 укладено Кредитний договір\~ № 20211020691800. Відповідно до\~ п. 1.1\~ Договору, позивач зобов`язується\~ надати відповідачу грошові кошти в сумі 11 000,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та сплатити інші платежі, передбачені Договором Тип кредиту кредит.\~ Загальний розмір кредиту за Договором складає 13 970,00 грн, що включає суму визначену в п. 1.1 Договору\~\~ та суму Авансових процентів, що повинні бути сплачені за рахунок кредиту відповідно до п.3.4. цього Договору.\~ Цільове призначення кредиту (мета отримання): на споживчі потреби (п. 1.2 Договору). Розмір процентної ставки за кредитом залежить від періоду\~ її встановлення та складає: за перший день користування кредитом 27% в день Авансові проценти); з другого дня користування кредитом (включно) до кінця\~ строку на який надається кредит 0,236% в день (поточні проценти).\~ Тип процентної ставки фіксована\~ (п. 1.3 Договору). Пунктом 1.4 Кредитного договору визначено, що строк на який надається кредит:\~ з моменту надання по терміни, визначені Графіком\~ платежів, вказаному у п. 1.5 Кредитного договору, з кінцевим терміном повернення 19.10.2022 (включно). Сторони домовились, що\~ повернення кредиту та сплата процентів за його користування, здійснюватиметься згідно Графіку платежів, який передбачає кількість\~ платежів, їх орієнтовний розмір та\~ періодичність внесення (п. 1.5 Договору). Кредит надається\~ позичальнику\~ шляхом безготівкового\~ перерахування суми кредиту\~ на поточний рахунок\~ позичальника/платіжну картку позичальника [NUMBER] (п. 2.1 Договору). Розрахунок процентів за користування\~ кредитом здійснюється на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в Графіку платежів,\~ виходячи з припущення, що Позичальник виконає свої обов`язки з повернення кредиту на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі. Проценти нараховуються\~ протягом строку на який надається кредит з моменту надання до\~ кінцевого терміну повернення кредиту, зазначеного в п. 1.4 Договору (п. 3.1 Договору). Для цілей визначення періоду для нарахування процентів на суму кожного платежу, день надання кредиту враховується, а день повернення кредиту не враховується. Розрахунок процентів здійснюється за фактичну\~ кількість календарних днів у місяці 30, у році 360, тобто метод «30/360» та враховують\~ умови визначені в п. 3.1 Договору (п. 3.2 Договору). Сплата\~ Поточних процентів\~ здійснюється позичальником в\~ кожну дату внесення, що визначена в Графіку платежів\~ за період, що передує такій даті внесення (п. 3.3 Договору). Сплата Авансових процентів, що нараховані за період вказаний в п. 1.3 Договору та складають 2 970,00 гривень, здійснюється позичальником\~ авансом в день отримання кредиту.\~ Для сплати цих процентів на вказану суму\~ кредитор\~ надає позичальнику\~ кредит.\~ При цьому, з ціллю оплати зазначених процентів,\~ позичальник доручає кредитору в момент такого\~ надання утримати суму зазначених\~ процентів з суми кредиту, що підлягає наданню відповідачу.\~ Тобто на\~ рахунок/платіжну картку відповідача зараховується сума кредиту за вирахуванням суми зазначених Авансових процентів (п. 3.4 Договору). Прострочення позичальником\~ оплати кредиту (чергового платежу) та/або звернення кредитора до суду\~ про стягнення заборгованості по Договору, не зупиняє нарахування процентів протягом строку, вказаного в п. 1.4 Договору, крім випадку прийняття окремого рішення (п. 3.5 Договору). Позичальник здійснює\~ платежі за Договором у такій черговості: - у першу чергу здійснюються платежі\~ з повернення простроченої суми кредиту та прострочені проценти за користування кредитом. Якщо коштів, що\~ направляються для погашення заборгованості передбаченої даною чергою недостатньо для її повного погашення, погашення повинно здійснюватись у такій черговості:\~ простроченої заборгованості по процентам; прострочені зобов`язання по кредиту; - у другу чергу\~ сплачується сума кредиту за процентами за користування кредитом. Якщо Якщо коштів, що\~ направляються для погашення заборгованості передбаченої даною чергою недостатньо для її повного погашення, погашення повинно здійснюватись у такій черговості: строкові зобов`язання по процентам; строкові\~ зобов`язання по кредиту; - у третю чергу\~ здійснюється сплата інших платежів за Договором (п.п. 5.2.1, п.п. 5.2.2, п.п. 5.2.3\~ п. 5.2 Договору). Загальна вартість кредиту\~ для позичальника\~ на дату укладення цього Договору становить\~ 21 196,28 грн (п. 5.6 Договору). У разі прострочення\~ позичальником строків сплати\~ кредиту та/або процентів за користування кредитом (чергового платежу) останній сплачує\~ кредитору пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої\~ суми кредиту (суми чергового платежу) та/або процентів за кожен день прострочення. При цьому, нарахована сума не може перевищувати\~ подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період , за який оплачується пеня, та не може\~ бути більшою за 15 відсотків суми\~ простроченого платежу, а\~ сукупна сума пені не може перевищувати половину кредиту (п. 7.2 Договору). Підписанням цього Договору позичальник підтверджує, що\~ він\~ до укладення даного Договору отримав вичерпну інформацію\~ в письмовій формі про умови надання кредиту, а\~ також отримав інформацію необхідну для отримання кредиту, що була надана кредитором за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту); що йому\~ була в чіткій\~ та зрозумілій формі надана інформація вказана\~ в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання\~ ринків фінансових послуг» від 12.07.01, ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»\~ (п. 8.1 Договору). Договір набирає чинності\~ з моменту його підписання сторонами, а саме\~ з боку кредитора аналогом власноручного\~ підпису уповноваженої\~ особи кредитора з факсимільним відтворенням печатки кредитора, та з боку\~ позичальника -\~ власноручним підписом позичальника (п. 8.8 Договору). Додано Паспорт споживчого кредиту\~ від 20.10.2021,\~ Заяву-анкету позичальника від 20.10.2021 та Заяву приєднання до умов Договору Приєднання про використання аналогу власноручного підпису та факсимільного\~ відтворення\~ печатки для вчинення правочинів. ТОВ «Кредит ТУ Ю» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надало відповідачу кредит у розмірі 13 970,00 грн. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, за весь час\~ дії Договору ним було сплачено: 30.11.2021 1 780,00 грн; 31.01.2022 1 780,00 грн, у зв`язку з чим станом на момент подання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 17 628,60 грн, що складається з:\~ заборгованості за основною сумою\~ отриманого кредиту в розмірі 13 192,08 грн;\~ заборгованості по процентах в розмірі 4 436,52 грн;\~ суми штрафних санкцій\~ в розмірі 0,00 грн. Вказана заборгованість підтверджується Випискою по фінансовому кредитному\~ договору № 20211020691800\~ від 20.10.2021. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Пункт 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в строк, встановлений договором, відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В силу ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. На підставі ст. 629 ЦК\~ України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, підписання\~ Кредитного договору № 20211020691800 від 20.10.2021 свідчить про те, що [PERSON] \~ всі умови даного договору цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього. Вказаний вище договір був прочитаний та підписаний сторонами. Таким чином, своїми підписами сторони письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладені договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Позиція суддів Верховного Суду з питання «письмової форми» одностайна. Наприклад, у справі № 561/77/19 від 16.12.2020 р. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України.) Абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. У справі «J.K. AND OTHERS v. SWEDEN» ЄСПЛ наголосив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри (постанова Верховного Суду від 10 вересня 2024 року у справі № 523/4865/18). Верховний суд у постанові по справі № 916/2403/18 від 10.09.2019 зробив такі висновки: до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку може належати зокрема часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено постанові Верховного Суду від 09.11.2018 у справі N 911/3685/17. Верховний Суд в пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зазначив, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Крім того, в Постанові Верховного Суду від 23.12.2020 року по справі № 127/23910/14-ц зазначено, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Як зазначено вище, [PERSON] здійснив часткову сплату по вищевказаному кредитному договору , а саме 30.11.2021 1 780,00 грн; 31.01.2022 1 780,00 грн, що свідчить про укладення вищевказаного договору та часткова його сплата, яка свідчить про визнання ним боргу. Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав взяті на себе зобов`язання, відповідач в свою чергу, не виконує зобов`язання в повному обсязі за вищевказаним Договором, у зв`язку з чим має заборгованість з повернення тіла кредиту та відсотків, що передбачено умовами укладеного Кредитного договору. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Позичальник зобов`язаний, відповідно до ст. 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Встановлено, що у зв`язку з\~ неналежними невиконанням взятих на себе зобов`язань, відповідач має заборгованість за Кредитним договором № 20211020691800 від 20.10.2021 у розмірі\~ 17 628,60 грн, яка складається з; 13 192,08 грн -\~ сума заборгованості за\~ основною сумою боргу; 4 436,52 грн -\~ сума заборгованості\~ по\~ процентам. Звертаючись до суду з вищевказаними вимогами, позивач просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість, яка виникла у відповідача за порушення умов Договору. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18). Оскільки відповідач, як встановлено матеріалами справи отримав кредит в розмірі 13 970,00 грн, вказані кошти в повному обсязі не повернув в строк визначений в договорі, що підтверджується матеріалами справи та не спростовано з боку останнього, то позивач правомірно вимагає їх повернення, шляхом стягнення з відповідача за рішенням суду, тому вимога позивача в частині стягнення тіла кредиту в сумі 13 192,08\~ грн є такою, що підлягає задоволенню. Так, вказану заборгованість відповідач має у зв`язком із неповерненням обумовленої суми у встановлений договором строк. В свою чергу, з боку відповідача не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо наявної заборгованості за тілом кредиту. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Стосовно позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача суми боргу за несплаченими відсотками в розмірі 4 436,52 грн, то такі вимоги позивача є також обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки умовами Договору передбачені відсотки за користування кредитними коштами, їх розмір, з якими погодився відповідач підписуючи Кредитний\~ договір № 20211020691800 від 20.10.2021, розраховані у відповідності до умов договору. Як зазначено вище, відповідач був ознайомлений з усіма запропонованими умовами договору, зокрема, з умовами нарахування процентів, підписавши кредитний договір, він розумів, яка сума надається, на який строк, та на яких умовах застосовується та чи інша процентна ставка, підтвердив це своїм власноручним підписом\~ та відповідно погодився зі всіма умовами кредитного договору, підписавши його. Суд звертає увагу, що не згода відповідача із розрахунком заборгованості не позбавляє його можливості, на підтвердження своїх доводів, надати свій контррозрахунок. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 07.06.2023 року у справі № 234/3840/15. У вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що непогодження ( незгода ) з розрахунком, наданим позивачем, не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. Однак, з боку відповідача не надходило до суду жодних заперечень стосовно нарахованих відсотків та відповідного їхнього розміру. Водночас, суд звертає увагу, що між позивачем та відповідачем було укладено договір, умовами якого передбачено та встановлено відсотки за користування кредитними коштами, з чим погодилась відповідач підписуючи вказаний договір ( з усіма його умовами ). До того ж, в правових позиція Верховного Суду зазначено про відсутність підстав для визнання договорів недійсними, зокрема, пунктів договору щодо нарахування процентів за користування кредитом та відсутність порушень зі сторони кредитодавця вимог ЗУ «Про захист прав споживачів», які укладені відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», що відображено в постановах\~ від 12.01.2022р. у справі № 524/5556/19, від 07.10.2020 р. у справі № 127/33824/19, від 09.09.2020 р.у справі № 732/670/19, від 28.04.2021 р. у справі № 234/7160/20, від 10.06.2021 р. у справі № 234/7159/20, від 18.06.2021 р. у справі № 234/8079/20. Волевиявлення сторони щодо підписання договору свідчить, що особа, яка погоджується укласти договір, отримала всі необхідні відомості для прийняття рішення про погодження умов договору. Згідно ч. 1, 2 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори з споживачем умови, які є несправедливими. Однак, умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Відповідач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів, що ним під сумнів не ставиться. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11.06.2020 у справі № 757/1782/18: «Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.». Тому, даючи оцінку наданим доказам, суд прийшов до висновку, що на користь позивача належить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у загальному\~ розмірі 17 628,60\~ гривень ( тіло кредиту 13 192,08 грн та відсотки 4 436,52 грн ). Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Таким чином, враховуючи все вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит\~ ТУ Ю» до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості є такими, що підлягають\~ задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Поняття судових витрат міститься в п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», де судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи. Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом (ст. 1 Закону України «Про судовий збір»). Судові витрати це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, що беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з розглядом справи і рішенням, а у випадках звільнення від сплати цих людей це витрати держави, яку воно несе у зв`язку з рішенням конкретної справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. У разі відмови в позові - на позивача.\~ При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи Платіжною інструкцією № 644761437 5 від 02.09.2025 ( а. с. 11 ). Зазначена сума судового збору була сплачена враховуючи те, що позовна заява позивачем була подана до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», то у відповідності до ЗУ «Про судовий збір», застосовується понижуючий коефіцієнт 0,8, що узгоджується з правовою позицією, висловлену Верховним Судом в ухвалах від 14.12.2021 у справі № 9901/454/21, від 31.01.2022у справі № 316/356/20, від 03.02.2022у справі № 300/1617/21, від 14.02.2022у справі № 560/4216/21, від 15.02.2022у справі № 560/8629/21. Такої правової позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду у справі № 916/228/22 ( п. 8.23). Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені при зверненні до суду у вищевказаному розмірі. Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до вимог ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. В свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 288 ЦПК України позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved