Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

20.11.2025 до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що між сторонами 16.12.2024 укладено кредитний договір (оферти) № 16.12.2024-100001053, відповідно до якого позичальнику було надано кредит у розмірі 4 000 гривень строком на 140 днів. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. У свою чергу відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату подання позовної заяви утворилася заборгованість у розмірі 12400 гривень. Таким чином представник позивача прохав суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 12400 гривень та судові витрати.\~ Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21.11.2025 по справі відкрито провадження та призначено судове засідання. Представник позивача Кузьменко М. В. в позовній заяві прохав суд розглядати справу без участі представника позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суд не повідомила. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Суд встановив, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем 16.12.2024 укладено кредитний договір (оферти) № 16.12.2024-100001053, відповідно до якого позичальнику було надано кредит у розмірі 4 000 гривень строком на 140 днів. Процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту 20% від суми Кредиту та дорівнює 800 грн. 00 коп. Договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (а. с. 19-25). Відповідно до п. 15 Заявки кредитного договору № 16.12.2024-100001053 (кредитної лінії) неустойка становить 40 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №89-1510 від 15.10.2025 було успішно перераховано кошти на картку 4441111132994645 16.12.2024 о 13 год. 24 хв. на суму 4000 гривень, призначення платежу видача за договором кредиту № 16.12.2024-100001053 (а. с. 10). Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 16.12.2024-100001053 заборгованість [PERSON] складає: 4 000 гривень основного боргу, 5600 гривень процентів, 800 гривень комісія за надання кредиту, 2000 гривень неустойка. Всього 12400 гривень (а. с. 11). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У пункті 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Нормами ч. ч. 3, 6, 12 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Водночас суд не може погодитися із нарахуванням неустойки за кредитним договором з огляду на наступне. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки неустойка нарахована за період після 24 лютого 2022 року, заборгованість за неустойкою у розмірі 2000 гривень стягненню не підлягає. Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме необхідно стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №16.12.2024-100001053 від 16.12.2024 в розмірі 10400 гривень (основний борг у розмірі 4 000 гривень, проценти за користування кредитом у розмірі 5600 гривень та комісію у розмірі 800 гривень). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України із [PERSON] на користь позивача слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 2031,66 гривень (2422,40*83,87%).

Outcome: partial