Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

І. Зміст позовних вимог Позивач ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за трьома кредитними договорами, право вимоги за якими було набуте позивачем на підставі договорів факторингу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.04.2023 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (Первісний кредитор) та Відповідачем було укладено Договір позики № 4595996 на суму 3 000,00 грн., який укладено шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням одноразового ідентифікатора. 12.04.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (Первісний кредитор) та відповідачем було укладено Договір № 3598380 про надання коштів на умовах споживчого кредиту на суму 2 000,00 грн., також шляхом обміну електронними повідомленнями. 12.04.2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (Первісний кредитор) та відповідачем було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 986277 на суму 1 500,00 грн., також шляхом обміну електронними повідомленнями. Первісні кредитори належним чином виконали свої зобов`язання та надали відповідачу грошові кошти. Відповідач [PERSON] , попри отримання коштів та здійснення часткових оплат (щодо двох договорів), своїх зобов`язань щодо повного та своєчасного повернення позики/кредиту та сплати процентів не виконала, допустивши прострочення заборгованості. Право вимоги за вказаними договорами перейшло до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» на підставі відповідних Договорів факторингу та Реєстрів боржників: Договір факторингу № 01.02-55/23 від 25.09.2023 року (щодо Договору № 4595996). Договір факторингу № 01.02-77/23 від 28.11.2023 року (щодо Договору № 3598380). Договір факторингу № 2407-24 від 24.07.2024 року (щодо Договору № 986277). Загальний розмір заборгованості станом на дату подання позову становить 32 150,28 грн. що включає основний борг та відсотки, без нарахування пені. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28 серпням 2025 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, суд оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Судом встановлено, що 15 квітня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Первісний кредитор) та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір позики №4595996 шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням системи BankID НБУ, відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позичальнику було надано 3000,00 грн строком на 15 днів. Свої зобов`язання первісний кредитор виконав у повному обсязі, що підтверджується платіжними документами. Відповідач свої обов`язки з повернення позики не виконав, у зв`язку з чим станом на дату відступлення права вимоги утворилася заборгованість у розмірі 10 875,00 грн (3000,00 грн - тіло кредиту, 7875,00 грн - відсотки). 25 вересня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (нині - ТОВ «СВЕА ФІНАНС») було укладено договір факторингу №01.02-55/23, згідно з яким право вимоги за договором позики №4595996 було відступлено позивачу. Крім того, 12 квітня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір №3598380 про надання коштів на умовах споживчого кредиту у розмірі 2000,00 грн строком на 359 днів із фіксованою процентною ставкою 2% на день. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» належним чином виконало свої зобов`язання, проте відповідач порушив умови договору, допустивши прострочення платежів. 28 листопада 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу №01.02-77/23, згідно з яким право вимоги за договором №3598380 було відступлено позивачу. Станом на дату звернення до суду заборгованість за цим договором становить 9715,95 грн (1999,99 грн - тіло кредиту, 7715,96 грн - відсотки). Також 12 квітня 2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту №986277 шляхом обміну електронними повідомленнями. Позичальнику надано 1500,00 грн, які остання належним чином не повернула. Право вимоги за цим договором також передано позивачу за договором факторингу № 2407-24 від 24.07.2024 року. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 32150,28 грн, що підтверджується наданими позивачем розрахунками та копіями договорів факторингу. Доказів, які б свідчили про сплату боргу або заперечували наявність заборгованості, відповідач суду не надала. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ст. 530 ЦК України зазначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «СВЕА ФІНАНС» є обґрунтованими та підтвердженими наявними у матеріалах справи доказами. Відповідач не надав будь-яких доказів на спростування позовних вимог або їх заперечення. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 2 422 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved