Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

27.05.2025 року ТОВ ФК ЕЙС через систему «Електронний суд» звернулося до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 29.03.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір у формі електронного документа з використанням електронного підпису, на підставі якого відповідач отримала кредит шляхом перерахування коштів на платіжну картку в розмірі 6000,00 грн., а позичальник зобов`язалася повернути грошові кошти надані у кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Також умовами договору передбачено сплату комісії за надання кредиту в сумі 300 грн. На момент подання позовної заяви, загальна сума заборгованості за кредитним договором становила 17563,20 грн, яка складається з наступного: 6300,00 грн - заборгованість по кредиту, 11263,20 грн. - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. 21.10.2024 ТОВ Макс Кредит та ТОВ Фінансова компанія Ейс укладено договір факторингу №21102024-МК/ЕЙС, згідно з яким позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором №00-9697397 від 29.03.2024 у розмірі 17563,20 грн та понесені по справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 7000 грн. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 17.07.2025 справу направлено за підсудністю до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28.08.2025 справу прийнято до розгляду т відкрито провадження по справі, визначено її розгляд проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач [PERSON] повідомлялася судом про наявність цивільної справи на розгляді у суді, стороною якої вона є, шляхом направлення поштової кореспонденції суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Судова кореспонденція повернулась на адресу суду з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надала до суду відзив на позовну заяву, тому суд на підставі ч. 8 ст. 178\~ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 29.03.2024 між ТОВ «Макс Кредит та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 00-9697397 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 6000,00 грн шляхом перерахування на платіжну картку. Умовами договору передбачено також сплату одноразово комісії за надання кредиту у розмірі 300 грн (п.1.6). За користування кредитними коштами передбачено сплату відсотків: стандартна ставка - 2,5% та знижена процентна ставка - 2,4% (п.п.1.7.1, 1.7.2), відсотки нараховуються щодня. Строк повернення кредиту - 24.03.2025. Водночас проценти мали сплачуватись кожні 15 днів протягом строку користування кредитними коштами (п.1.4). Кредитні кошти були перераховані на картку відповідача в сумі 6000 грн, що підтверджується довідкою ТОВ Платежі онлайн № 1289/10 від 30.10.2024 та довідкою АТ Універсал Банк від 29.09.2025. Позивач зазначив та підтверджується матеріалами справи, що 21.10.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія Ейс» було укладено договір факторингу №21102024-МК/ЕЙС, згідно з п. 2.1 якого було передбачено, що Фактор зобов?язується передати (сплатити) Клієнту Суму Фінансування, а Клієнт зобов?язується відступити Факторові Права Вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги. Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується і?х прии?няти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними Акту прии?ому-передачі (п.1.7). Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги від 21.10.2024 до Договору факторингу №21102024-МК/ЕЙС від 21.10.2024 від ТОВ «МАКС КРЕДИТ» до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 21102024-МК/ЕЙС від 29.03.2024 до відповідача на загальну суму 17563,20 грн., з яких: 6300 грн - заборгованість по кредиту, 11263,20 грн. - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. На підтвердження виконання умов договору факторингу позивач також надав Акт приймання-передачі до Договору факторингу №21102024-МК/ЕЙС від 21.10.2024 та платіжні інструкції від 25.10.2024, 30.10.2024, 31.10.2024 про оплату за відступлення прав вимог згідно з договором факторингу. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526\~ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 599\~ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Частиною 1 ст. 625\~ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст. 512, 514\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» стало новим кредитором у зобов`язанні за кредитним договором, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] . Відповідно до ст. 526\~ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідач заборгованість за вищезазначеним кредитним договором так і не сплатила. Таким чином судом встановлено, що відповідач порушив право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит. З огляду на те, що відповідач прострочила погашення поточних платежів за кредитним договором та не повернув отримані кредитні кошти, не виконавши взятих за договором зобов`язань, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 00-9697397 від 29.03.2024 у загальному розмірі 17563,20 грн., яка складається з: 6300,00 грн. заборгованість по кредиту; 11263,20 грн. заборгованість по простроченим відсоткам. Розмір заборгованості підтверджується відповідним розрахунок заборгованості, який суд вважає належним та допустимим доказом. Щодо розподілу судових витрат суд приходить до таких висновків. Згідно з ч. 1, 3 ст. 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких віднесено і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підтвердження понесених судових витрат позивач надав платіжну інструкцію від 27.05.2025 № 12334 про сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав такі документи: договір про надання правничої допомоги № 07/04/25-02 від 07.04.2025; додаткову угоду №33 до договору про надання правничої допомоги №07/04/25-02 від 07.04.2025, якою визначено надання Адвокатським бюро Тараненко та партнери юридичної допомоги ТОВ ФК Ейс, зокрема у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором з боржником [PERSON] ; Акт прийому-передачі наданих послуг від 15.05.2025, яким визначено перелік наданих юридичних послуг та їх загальну вартість 7000 грн. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати, понесені позивачем слід стягнути в повному обсязі: 2422,22 грн - сплачений судовий збір та 7000,00 грн - витрати на правничу допомогу.

Outcome: approved