Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулося до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ПрАТ «АК «Київводоканал» забезпечує надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) за адресою: [ADDRESS] , на підставі публічного договору (оферти) про надання позивачем, як виконавцем житлово-комунальних послуг. Позивач належним чином виконує свої зобов`язання за договорами, разом з тим, відповідачі, усупереч взятих на себе зобов`язань, порушують умови договору щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01.01.2017 по 31.05.2025 послуг з водопостачання та водовідведення, внаслідок чого виникла заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на загальну суму 66 341,26 грн., що складається з: заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення у сумі 64 444,31 грн., заборгованості зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку 56,70 грн.; заборгованості з внесення плати за абонентське обслуговування у розмірі 1 840,25 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України, у зв`язку з простроченням виконання боржником оплати спожитих житлово-комунальних послуг, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми в розмірі 5 394,22 грн., інфляційні втрати у розмірі 28 331,28 грн., пеню у розмірі 394,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн., витрати на отримання відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в сумі 41,00 грн. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 22.08.2025 відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. 21.10.2025 представник позивача подала заяву, у якій зазначила, що відповідачами після подання позовної заяви частково сплачена заборгованість, у зв`язку з чим підтримала позовні вимоги лише в частині стягнення з відповідачів: 3% річних від простроченої суми в розмірі 5 394,22 грн., інфляційних втрат у розмірі 28 331,28 грн., а також витрат по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн., витрат на отримання відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в сумі 41,00 грн. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в редакції заяви від 21.10.2025, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подали. У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання відповідачів, які не повідомили про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . 26.04.2014 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 року №1198, яким внесено зміни до закону України «Про житлово-комунальні послуги», який доповнено новими частинами. Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (який діяв на час виникнення спірних відносин) визначено, що договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. 05.08.2014 року у газеті «Хрещатик» №110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПрАТ «АК «Київводоканал» як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення. Зі змісту повідомлення вбачається, що фізична особа, яка користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору. У разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення холодної та гарячої води така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг. Відповідно до п.1.1 договору позивач зобов`язався надавати відповідачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Згідно із пункту 3.1. Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Окрім того, 31.05.2021 на офіційному веб-сайті (vodokanal.kiev.ua) опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ «АК «Київводоканал» про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення), у зв`язку з чим з 01.07.2021 вказаний договір вважається укладеним. Згідно з п. 1 Договору Виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а споживач зобов`язується оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у порядку, строки та на умовах, що передбачені договором. Відповідно до п. 15 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інше не визначено договором. Пунктом 7 Договору визначено, що плата за послуги складається з: 1) плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених тарифів на послугу та обсягу спожитих послуг, визначеного відповідно до законодавства; 2) плати за абонентське обслуговування, граничний розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України. Плата за абонентське обслуговування по договору/особовому рахунку на місяць (для будинків, у яких встановлений вузол комерційного обліку) з липня 2021 року становила 23,45 грн., а з лютого 2022 року - 39,19 грн. Частиною четвертою статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Зміст положення частини четвертої статті 319 ЦК України про те, що власність зобов`язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Стаття 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV (у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) та Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року №2189-VIII (введений в дію з 01 травня 2019 року, крім: ст. 1, ч. 1 ст. 2, ст. ст. 3-7, 9, 11, 12, ч. 2 ст. 26, ст. 27 та 29 (в частині регулювання послуги з управління багатоквартирним будинком), ч. 2 ст. 2, ч. ч. 3 та 4 ст. 8, ч. ч. 2 та 3 ст. 10, ст. 15, ч. ч. 1, 3 та 5 ст. 16, ст. 18, ч. 5 ст. 28, які введені в дію 10 червня 2018 року). Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до перелік житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, зокрема послуги централізованого водопостачання, централізованого водовідведення. Так, відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Згідно із ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 179 ЖК України визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ № 45 від 24.01.2006 року, визначено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Отже, згідно з наведеними законодавчими нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, сформульованій у постановах від 14 листопада 2018 року у справі №461/12597/15-ц, від 09 серпня 2019 року №459/3958/15-ц). Судом встановлено, що позивач належним чином виконує свої договірні зобов`язання шляхом надання відповідачам послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору, оскільки після розміщення Повідомлення та Договору у вищевказаній газеті та на веб-сайті на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та Договору не надходило. Водночас, відповідачі, усупереч взятих на себе зобов`язань, порушили умови договорів щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01.01.2017 по 31.05.2025 послуг з водопостачання та водовідведення, внаслідок чого у останніх виникла заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на загальну суму 66 341,26 грн., що складається з: заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення у сумі 64 444,31 грн., заборгованості зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку 56,70 грн.; заборгованості з внесення плати за абонентське обслуговування у розмірі 1 840,25 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення. Разом з тим, як вбачається з довідки № 11211/8/8/02-25 від 08.10.2025, наданої представником позивача, відповідачами під час розгляду справи здійснена оплата заборгованості за послуги з водовідведення та водопостачання на загальну суму 64 444,31 грн. та заборгованості з внесення плати за абонентське обслуговування у розмірі 1 840,25 грн., внески 56,70 грн., пеня 394,00 грн., а всього у розмірі 66 735,26 грн. Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідачів 3% річних, від простроченої суми в розмірі 5 394,22 грн., інфляційних втрат у розмірі 28 331,28 грн.. У статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Суд зазначає, що за змістом ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Водночас, суд звертає увагу на те, що відповідач [PERSON] в період виникнення заборгованості з 01.01.2017 по 14.11.2022 був неповнолітнім та набув повноліття лише 14.11.2022. Відповідач [PERSON] в період виникнення заборгованості з 01.01.2017 по 01.06.2024 був неповнолітнім та набув повноліття лише 01.06.2024. Нормами діючого законодавства передбачено, що комунальні послуги за неповнолітніх дітей, які проживають з батьками, зобов`язані сплачувати саме батьки як законні представники останніх, які відповідають за утримання своїх дітей, зокрема, за оплату житлово-комунальних послуг. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що у [PERSON] та [PERSON] не виникло обов`язку зі сплати комунальних послуг за той період часу, коли вони були неповнолітніми, а отже суми заборгованості за вказані періоди не можуть братися до уваги під час здійснення розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, які підлягають стягненню з останніх, у зв`язку з простроченням оплати спожитих послуг. Отже, у зв`язку з простроченням оплати спожитих відповідачами житлово-комунальних послуг з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню три проценти річних та інфляційні втрати у наступному порядку: - з відповідача [PERSON] три проценти річних у розмірі 5083,52 грн. та інфляційні втрати у розмірі 26 440,04 грн.; - в солідарному порядку з відповідачів [PERSON] та [PERSON] три проценти річних у розмірі 192,37 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1046,87 грн. - в солідарному порядку з відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] три проценти річних у розмірі 118,33 грн. та інфляційні втрати у розмірі 844,37 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як вбачається з положень п. 3 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів. Відповідно до квитанції № SW_WNCMXZ6D8G_EP_0 від 04.07.2025 року позивачем за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав сплачено 41,00 грн. Окрім того, позивачем при зверненні з даною позовною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. За таких обставин, суд дійшов висновку про стягнення в дольовому порядку з відповідачів на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн. та витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у розмірі 41,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial