Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначає, що з метою отримання банківських послуг 28.09.2015 [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у тій редакції, яка діяла на дату підписання заяви. На виконання умов договору відповідачу видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який було у подальшому збільшено до 75000,00 грн. Після спливу строку дії першої картки відповідачем для можливості користування рахунком додатково отримані наступі картки: 4149437857920449, строк дії - 03/19, тип Універсальна, 4149439311414571, строк дії - 02/23, тип Універсальна. 05.06.2023 р. Відповідачем підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (копія додається до позовної заяви), а також погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг Відповідачем підписано у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP пароля, про що зазначено в полі підпис Клієнта із позначкою дати та часу. Починаючи з 05.06.2023 відсотки нараховувалися відповідно до підписаної Відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно п. 9.3. у розмірі 42%. При цьому за погодженою ставкою Банком нараховано відсотків у розмірі 16309.38 грн. У зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 15.10.2025 має заборгованість у сумі 74247,8 грн., у тому числі: 57938,42 грн. заборгованість за тілом кредиту; 16309,38 грн заборгованість за простроченими відсотками, яку позивач просить стягнути із відповідача. Ухвалою суду від 30.10.2025 провадження було відкрито. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Вказував на те, що відповідач регулярно користувався кредитними коштами. 10.12.2023 за його картковим рахунком заборгованість була погашена повністю. Але після цього він перестав належно виконувати свої зобов`язання. Остання проплата була 10.12.2023. Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 28.09.2015 [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. За своїм змістом вказаний документ умов про розмір відсотків, порядок їх стягнення не має. 30.05.2023 між АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем було змінено умови кредитування, укладено новий кредитний договір шляхом подання відповідачем заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, за умовами банк надає позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії на строк 12 місяців (п.9.2 договору). Пунктом 9.3 договору передбачено, що процентна ставка становить для карти Універсальна становить 42,0 % річних. Процентна ставка, яка використовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту для карти Універсальна 51,09 % річних. Відповідно до п. 9.4 повернення кредиту здійснюється шляхом внесення Клієнтом грошових коштів у готівковій або безготівковій формі безпосередньо на відповідний балансовий рахунок банку; шляхом ініціювання банком дебетового переказу при настанні строків платежів у валюті кредитного ліміту з поточного рахунку та з усіх рахунків Клієнта, відкритих в Банку, та рахунків, що будуть відкриті Клієнтом Банку в майбутньому, в розмірі заборгованості, яка підлягає сплаті банку за цим договором. 28.09.2015 та 24.04.2019 відповідачу було видано дві кредитні картки із строком дії 03/19 та 02/23 відповідно. З виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідач регулярно користувався кредитними коштами. Станом на 10.12.2023 кредитна заборгованість була погашена повністю, (наявна переплата у сумі 6,53 грн.). Розмір заборгованості за кредитом було збільшено внаслідок зняття коштів із кредитного рахунку 28.01.2024 та 29.01.2024, коли було знято 20050,00 грн. та 39050,00 грн. Вирішуючи спір, судом враховано таке. Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень статей 3,627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч. 1ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст.3,12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Розглядаючи даний спір судом встановлено, що між АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем, було укладено два кредитних договори, 28.09.2015 та 30.05.2023. Кредитний договір від 28.09.2015 та від 30.05.2023 підписані відповідачем особисто. Доказів погашення кредитної заборгованості відповідачем надано не було. Перевіривши правильність нарахування відсотків за цей строк суд дійшов висновку, що вказані розрахунки зроблені правильно, з урахуванням, правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, відповідно до якої нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним, тому проценти за користування кредитними коштами за кредитним договором нараховувалися позивачем у межах строку дії договору. Отже,\~позов слід\~задовольнити повністю,\~стягнути із\~відповідача:\~74247,80 грн., у тому числі: 57938,42 грн. заборгованість за тілом кредиту; 16309,38 грн заборгованість за простроченими відсотками. У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі: 2422,40 грн.

Outcome: approved