Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Представник позивачки адвокат Борщенко В.В. в інтересах [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Новоушицького районного суду від 26 вересня 2012 року розірвано. У період шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі 400 грн. Відповідач нерегулярно сплачує аліменти, допускаючи велику заборгованість. Оскільки відповідач сплачує аліменти, але їх недостатньо для належного утримання дитини, з метою забезпечення більш повноцінного, справедливого та пропорційного утримання дитини просить збільшити стягнення аліментів на 5000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 05 листопада 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином. Представник позивача,\~адвокат Борщевська\~В.В.\~у судове\~засідання не\~з`явилася,\~належним чином\~повідомлена про\~час та\~місце слухання\~справи,\~подала клопотання\~про оголошення перерви у зв`язку із сімейними обставинами, сповістити наступну дату судового засідання. Згідно із ч.1\~ст. 275 ЦПК України\~суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до ч.1ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно із ч.3\~ст. 223 ЦПК України\~якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07 липня 1989 року, вказує на те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права. Оскільки відповідних доказів на підтвердження поважності причин відсутності у судовому засіданні представник позивача [PERSON] не надала, суд визнає такі причини неявки неповажними та приходить до висновку про розгляд справи у його відсутності відповідно до п.1 ч.3\~ст. 223 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позовних вимог та слухання справи у його відсутності. Безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, суд установив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , про що свідчать копія свідоцтва про народження (а.с.11). Рішенням Новоушицького районного суду №2212/88/12 від 19 липня 2012 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина аліменти у твердій грошовій сумі, в розмірі 400 (чотириста) гривень щомісячно до досягнення повноліття (а.с.12,13). Згідно із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на 06 червня 2025 року за [PERSON] рахується заборгованість у розмірі 63914,73 гривень (а.с.14,15). Відповідно до відповіді з Державної податкової служби №234841495 від 24 жовтня 2024 року сума нарахованого доходу відповідача за 2 квартал 2024 року складає 28354,32 грн.; 6640,32 грн. (а.с.16). Даними повідомлення Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві боржник [PERSON] отримує дохід у Військовій частині [NUMBER] (а.с.17). Згідно із перекладами записів з нідерландської мови на українську мову позивачкою понесені витрати на оренду квартири, електроенергію, мобільний зв`язок, одяг, музичну школу та поїздки (а.с.19-22). Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором за заявою одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. Відповідно до положень\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. (ч.1 ст.184 СК України). Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини;\~стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;\~наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2\~ст. 182 СК України\~визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частина 1\~ст. 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3\~ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. За змістом ст. 12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, позивач посилалась на те, що на даний час у неї змінився матеріальний стан, зросли витрати на утримання дитини. Так, судом встановлено погіршення матеріального становища позивача\~та неможливість самостійно забезпечити належний рівень утримання дитини, у зв`язку із зміною вікових потреб дитини. В той же час, відповідач є працездатною особою.\~Згідно повідомлення виконавчої служби перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . Відповідач відповідних доказів, які б спростовували доводи позивачки про можливість збільшення розміру аліментів визначених рішенням суду №2212/888/12 від 19 липня 2012 року не надав. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 Х11(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Суд наголошує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а розмір аліментів, який наразі присуджений до стягнення у сумі 400,00 грн на дитину щомісяця є очевидно недостатнім для утримання дитини, яка проживає разом із матір`ю. На думку суду позивач, як одержувач аліментів, довела свої вимоги щодо необхідності збільшення розміру аліментів, оскільки на даний час збільшилися потреби у розвитку, навчанні та вихованні дитини, а витрати на утримання та належне забезпечення не може нести виключно матір, а відтак збільшення розміру аліментів, забезпечить найбільш необхідні потреби дитини, належні умови його проживання та розвитку, і при цьому інтереси дитини будуть захищеними. Визначаючи розмір аліментів, які позивач просить стягувати з відповідача, суд враховує, що [PERSON] визнав позовні вимоги, не спростував доводи позовної заяви, а відтак суд дійшов висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 19 липня 2012 року по справі №2212/888/12 та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісячно. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Приписами ч.2\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до роз`яснень, наведених у п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року №10, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано\~ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі №280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Враховуючи викладене, оскільки позивачем не надано доказів здійснення ним оплати адвокату за надані ним послуги по даній справі, а також те, що справа є малозначною, а обсяг наданих доказів є невеликим, судове засідання не проводилось, а тому суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу до 3000,00 грн. Що стосується витрат за роздрукування позовної заяви у розмірі 150 грн. та 500 грн. за переклад довідок на українську мову, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Так, стороною позивача надано докази на понесення витрат за переклад документів (доказів) в сумі 500 грн., послуги з роздрукування позовної заяви в сумі 150 грн., які підтверджені квитанцією і товарним чеком та долучені до позовної заяви. Таким чином, позивачка [PERSON] документально підтвердила витрати з перекладу документів на українську мову та роздрукування. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за\~позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Суд зазначає, що стягнення аліментів у зміненому розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили, а тому вимога про стягнення аліментів у збільшеному розмірі з дня пред`явлення позову до суду є безпідставною. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відповідно до статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial