Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Представник позивача\~ТОВ "ФК\~"ЄЙС"\~звернувся до\~суду з\~позовом до [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості за договором. Позов обґрунтовано тим , що 22.07.2021 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] уклали кредитний договір №574073847 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до умов договору, кредитодавець надав відповідачу (позичальнику) кредит у сумі 22990,00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користуванням кредитом, відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Первісний кредитор свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит. 28.11.2018 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" уклали договір факторингу № 28/1118-01. 23.02.2024 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу № 23/0224-01. 29.05.2025 ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "ФК "Ейс" уклали договір факторингу № 29/05/25-Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №574073847. У ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором №574073847 від 22.07.2021 перейшло до позивача, що свідчить про отримання права грошової вимоги до відповідача. Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором № 574073847 від 22.07.2021, становить 26475,02 грн, яка складається із: 14510,06 грн - заборгованість по тілу кредиту; 11964,96 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Позивач зазначає, що на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за кредитним договором. Позивач в судове засідання не з`явився, згідно позову просить справу розглянути за його відсутності, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, з заявами та клопотаннями не звертався. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного. Як вбачається з матеріалів справи 22.07.2021 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] укладено електронний договір кредитної лінії № 574073847 (а.с.30). Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 22990,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту "Комфорт" ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (п.2.1). Кредит надається строком на 140 днів від дати отримання кредиту позичальником. Строк дії Договору обчислюється з моменту його укладення Сторонами та до закінчення строку на який надано Кредит, але в будь-якому разі Договір діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань (п. 1.2, 1.3). Нарахування відсотків за користування Кредитом здійснюється в розмірі 251,85 (двісті п`ятдесят одна цілих вісімдесят п`ять сотих) відсотків річних, що становить 0,69 відсотків в день від суми Кредиту за час користування ним (п. 1.4). ТОВ "Манівео\~швидка фінансова\~допомога"\~умови договору\~виконало в\~повному обсязі,\~надавши відповідачу\~ [PERSON] \~кредит,\~що підтверджується\~платіжним дорученням\~№ eb9f156a-130d-477c-b710-2d9536b43cbd від 22.07.2021 (а.с.66). 28.11.2018 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" уклали договір факторингу № 28/1118-01 (а.с.43). У подальшому сторони уклали ряд додаткових угод, якими було неодноразово продовжено строк дії договору факторингу, востаннє до 28.11.2019. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 165 від 21.12.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, ТОВ "Таліон Плюс" набуло права грошової вимоги до відповідача (а.с.105). 23.02.2024 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу № 23/0224-01, строк дії якого закінчується 31.12.2024 (а.с.110-117). Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 23.02.2024 (а.с.119), до договору факторингу № № 23/0224-01 від 23.02.2024, ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" набуло права грошової вимоги до відповідача. 29.05.2025 ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "ФК "Ейс" уклали договір факторингу № 29/05/25-Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 (а.с.123) у розмірі 26475,02 грн, з яких: 14510,06 грн - прострочене тіло; 11964,96 грн - прострочені відсотки (а.с.134). Відповідно до\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять право первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підставі наявних у матеріалах справи доказів суд вважає доведеним факт укладання ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (первісний кредитор) та [PERSON] кредитного договору в електронній формі та виконання кредитором своїх обов`язків за цим договором, а саме надання грошових коштів позичальнику у розмірі та на умовах, установлених договором. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову\~на відповідача. Відповідно до ч. 1, ч. 2\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно приписів п. 2 ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Сторона позивача в позовній заяві зазначає, що попередня сума судових витрат, які поніс позивач у зв`язку з пред`явленням даного позову, складає 7000 грн витрат на правничу допомогу. В матеріалах справи наявний договір про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025, укладений між Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та ТОВ "ФК "Ейс". Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 29.05.2025, вартість витрат на надання професійної правничої допомоги за позовом до [PERSON] складає 7000,00 грн, у тому числі складання позовної заяви (2 години) 5000 грн, вивчення матеріалів справи (2 години) 1000 гривень, підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів (1 година) 500,00 грн, підготовка та подача клопотання про зарахування кредитних коштів (1 година) 500,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 у справі № 910/15357/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Беручи до уваги вищенаведене, а також заочний розгляд справи, суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу у цій справі в сумі 7000 грн є завищеним, враховуючи категорію та складність справи. А відтак, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню в розмірі 4000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 2422,40 грн. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості в сумі 26475,02 грн, 4000 грн витрат на правову допомогу та 2422,40 грн судового збору.

Outcome: approved