Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, мотивуючи позовну заяву тим, що 20.01.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем було укладено договір позики № 3198753, за умовами якого позикодавець надав позичальнику у власність грошові кошти у розмірі 6000,00 грн., на погоджений умовами договору строк - 30 днів, відсоткова ставка 1,99% яка нараховується за кожен день користування позикою, шляхом перерахування на банківський картковий рахунок відповідача. Договір позики укладено в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 6000,00 грн. 30.12.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №30-12/2021 відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики № 3198753 від 30.12.2021 року, що уклали ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та[PERSON]. 10.03.2023 року було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до боржників, в тому числі за договором позики № 3198753 від 30.12.2021 року, що уклали ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] . Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача, в тому числі правом нарахування процентів відповідно до умов договору позики та договорів відступлення права вимоги. Позивач зазначає, що в порушення умов договору [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого загальний розмір її заборгованості становить 16941,21 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 5955,34 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 10784,52 грн.; інфляційні збитки 173,94 грн.; нараховані 3% річних 27,41 грн. Оскільки[PERSON] має непогашену заборгованість, тому позивач звернувся до суду з цим позовом. Ухвалою Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської областівід 03.01.2025 року відкрито спрощене позовне провадження. У відзиві на позовну заяву, відповідач [PERSON] в задоволенні позовних вимог просила відмовити, вказавши, що в матеріалах справи відсутніналежні докази, які б підтверджували факт отримання нею коштів згідно договору. Позивачем не надано виписки за картковим рахунком. Розрахунок заборгованості не є первинним документом, а отже не є належним доказом існування боргу. Крім того позивач не надав суду докази про отримання нею листа на адресу електронної пошти та смс - повідомлення, про здійснення входу нею на сайт товариства за допомогою логіна особисто кабінету і пароля особистого кабінету, а тому в матеріалах справи відсутні докази укладення кредитного договору в електронному вигляді. Також матеріали справи не містять доказів оплати за Договором факторингу укладеним між позивачем та ТОВ «Вердикт Капітал» на час або після його укладення, тобто докази, які б підтверджували належність виконання сторонами договору своїх зобов`язань. Окрім того, заборгованість по процентам нарахована з порушенням вимог закону, оскільки, відповідно до положень ЦК України, позикодавець має право стягнути заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Нарахований позивачем розмір відсотків є несправедливим. Не надано доказів про повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні.' Витрати на правничу допомогу є завищеними та необґрунтованими, а також неспівмірними з витраченим адвокатом часом та обсягом виконаних ним робіт. В поданих письмових поясненнях представник позивача вказувала, що відповідачем не виконано належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором . Вважає позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» обґрунтованими, та просить їх задовольнити у повному обсязі. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК Українирозгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. У позовній заяві позивач просив розглядати справу за відсутності їх представника. Відповідач в судове засідання не з`явилися. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 20 січня 2021 року між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладенов електронній формі договір позики № 3198753 (на умовах повернення позики в кінці строку позики),за умовами якого ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів»передало відповідачці у власність грошові кошти в сумі 6000,00 грн. строком на 30 днів шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а та зобов`язалася повернути таку ж суму грошових коштів до 19 лютого 2021 року та сплатити проценти від суми позики у розмірі 1,99% на день (пункти 1, 2 кредитного договору). Пунктом 3 кредитного договору визначено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Згідно з пунктом 5 кредитного договору цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» - [NUMBER]; [PERSON] [NUMBER]). Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Згідно п.1 Договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. У п. 6 Договору визначено, що Договір укладений в результаті зваженого рішення сторін на взаємовигідних умовах, на принципах ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, згідно з яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог розумності та справедливості. Договір діє з моменту перерахування суми позики протягом строку позики, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за цим договором. Відповідно до Договору, позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі (п.4.2 Договору). Відповідно до п.6.5 Правил надання грошових коштів в позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики) у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення Позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) Товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування Позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення Позики (або її частини) та Процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на Позику (або її частину) за понадстрокове користування Позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на Позику за понадстрокове користування. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Положення ч.1 ст.205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічна позиція наведена у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Згідно з статтею 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, персональні дані якої обробляються; згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. У сфері електронної комерції згода суб`єкта персональних даних може бути надана під час реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції шляхом проставлення відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, за умови, що така система не створює можливостей для обробки персональних даних до моменту проставлення відмітки. Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних. У постанові Верховного Суду від 7.10.2020 по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу. Як вбачається з Довідки вих. № КД-000002720/ТНПП від 20.11.2024, виданої ТОВ «ФК «Фінекспрес», ТОВ «ФК «Фінекспрес» діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку. Підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідно до умов договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції: дата - 20.01.2021; номер платежу 32dda41e-9588-460e-8938-2cff44e4d188; сума - 6000.00 грн; отримувач - ЕПЗ номер [NUMBER] . Оскільки компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-250930/35341-БТ від 03.10.2025, яка надійшла на адресу суду 14.10.2025, на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (ІВАN [NUMBER] ), фінансовий номер телефону [NUMBER] . На карту № [NUMBER] , згідно виписки по рахунку за період 20.01.2021 - 21.01.2021, 20.01.2021 були зараховані грошові кошти в сумі 6000.00 грн. Згідно розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», заборгованість [PERSON] за Договором № 3198753 від 20.01.2021 складається з наступного: тіло кредиту - 5955.34 грн, нараховані проценти -10784,52 грн. Загальна заборгованість станом на 30.12.2021 становить 16739.86 грн. Відповідач здійснила дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Позикодавцем перераховано грошові кошти у розмірі 6000,00 грн. Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Згідно з пунктом першим частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 30.12.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 30-12/2021, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором позики № 3198753 від 20.01.2021, що укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та боржником, яким є [PERSON] , що також стверджується Актом приймання-передавання Реєстру боржників в електронному вигляді за Договором факторингу № 30-12/2021 від 30.12.2021, Реєстром боржниківдо Договору факторингу № 1 від 30.12.2021, платіжним дорученням № 0317260000 від 30.12.2021. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до Договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором позики № 3198753 від 20.01.2021, що укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та боржником [PERSON] , на підтвердження чого позивачем до матеріалів справи долучено Акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023, Реєстр боржників за Договором №10-03/2023/01 від 10.03.2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023, Акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.03.2023. Згідно розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Вердикт Капітал», загальний розмір заборгованості [PERSON] станом на 10.03.2023 становить 16941.21 грн, з яких: заборгованість по основній сумі кредиту -10784,52 грн, нараховані 3 % річних - 27.41 грн, інфляційні збитки - 173.94 грн. Згідно Реєстру боржників до Договору № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором № 3198753 в сумі 16941.21 грн, з яких: сума заборгованості за основним зобов`язанням - 5955.34 грн, сума заборгованості за нарахованими процентами - 10784.52 грн, відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст.625 ЦК України - 201.35 грн. Отже, позивач ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги за договором позики № 3198753 від 20.01.2021. За даними розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Коллект Центр», заборгованість[PERSON] за Договором № 3198753 від 20.01.2021 станом на 06.12.2024 становить 16941.21 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5955.34 грн, заборгованість за відсотками - 10784.52 грн, 3 % річних - 27.41 грн, інфляційні збитки - 173.94 грн. Оскільки [PERSON] не виконала свої зобов`язання за договором позики, ТОВ «Коллект Центр», як новий кредитор, звернулося до суду з даними позовом про стягнення заборгованості. З положень ч. 13 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України слідує, що обов`язокщодо обґрунтованості тадоведеностірозміру заборгованості покладається на позивача, а відповідач, у разі запереченьщодо обставин, викладених упозові, повинен спростувати наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитом та її розмір. Доказування не може гуртуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України). Договір позики, укладений між відповідачем [PERSON] та первісним кредитором, а також укладені послідуючі договори факторингу, кінцевим кредитором за яким є ТОВ «Коллект Центр», у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідач не довела належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених договором позики, тому наявні підстави для стягнення з неї на користь позивача заборгованості за кредитним договором. У відзиві відповідач зазначає про відсутність у матеріалах справи належних доказів на підтвердження факту отримання нею коштів у позику. Судом встановлено, що за умовами укладеного 20 січня 2021 року договору № 3198753 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язалося передати позичальнику у власність грошові кошти у сумі 6000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника. У реквізитах[PERSON] зазначено номер рахунку [NUMBER] . ТОВ ФК «Фінексперс» 20 січня 2021 року здійснило переказ на платіжну картку [NUMBER] на ім`я [PERSON] в розмірі 6000,00 грн згідно умов договору № 3198753, що підтверджується листами ТОВ ФК «Фінексперс» № КД-000002720/ТНПП від 20 листопада 2024 року та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» №22/11/24-17 від 22 листопада 2024 року. На виконання ухвали суду від 28.05.2025 року від АТ КБ «ПриватБанк» надійшов лист №20.1.0.0.0/7-250930/35341-БТ від 03 жовтня 2025 року, у якому зазначено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] . Додатково направлено виписку по рахунку № [NUMBER] за період 20.01.2021-21.01.2021, яка містить зарахування 20.01.2021 року на суму 6000,00 грн. Таким чином, вказаний договір підписаний електронними підписами, використання яких не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Відтак, вказані докази узгоджуються із наявними в матеріалах справи доказами, а тому позиція [PERSON] в цій частині відхиляєтьсясудом. Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зазначив, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У цій справі [PERSON] не довела належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених кредитним договором, розмір заборгованості за тілом кредиту та процентами не спростувала. Доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, ідентифікаційний номер, реквізити банківської картки на яку первісним кредитором здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були викрадені/використанні іншими особами, зокрема товариством для укладення кредитних договорів від його імені, відповідачем до суду не надано, як і не надано доказів щодо оскарження правомірності (дійсності) укладеного договору. Щодо надання виписок з рахунку позичальника з відображенням всіх операцій по такому рахунку, то позивач не є банком в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність», а є фінансовою установою і діє відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії». Таку виписку по рахунку позичальника формує та надає банк, що обслуговує картковий рахунок відповідача, який був вказаний ним на отримання кредитних коштів і на який були перераховані кошти за Договором позики. Відповідно до абзацу другого частини першої статті 1076 ЦК України відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених Законом України «Про банки і банківську діяльність». Згідно зі ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківською таємницею є інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк. Банківською таємницею, зокрема, є інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини. Перерахування коштів відбувається на рахунок боржника у банківській установі та до вказаних відомостей позивач доступу не має, оскільки такі відомості є даними клієнта банку, які не підлягають розголошенню. Також і не заслуговують на увагу твердження відповідача з приводу нарахування заборгованості по процентам поза межами строку кредитування, а саме після 19 лютого 2021 року з огляду на наступне. Так у договорі позики [PERSON] підтвердила, що до моменту його підписання вона вивчила цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, що розміщені на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначені в Правилах процедуру і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація). Відповідно до п.6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» в редакції станом на 20 січня 2021 року, у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) нараховуються проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Відповідно до п. 6.10 Правил, у випадк невиконання або неналежного виконання зобов`язання щодо повернення позики та сплати процентів, зарахування внесених коштів в рахунок погашення заборгованості та штрафних санкцій за договором позики, здійснюється в наступному порядку: У першу чергу - погашаються проценти за понадстрокове користування позико (п. 6.10.1); У другу чергу - погашаються проценти (п. 6.10.2); У третю чергу - погашається позика (або її неоплачена частина) (п. 6.10.3); У четверту чергу - погашаються штрафні санкції (якщо такі були застосовані) (п.6.10.4). У розділі 7 Правил визначено порядок продовження строку користування позикою. Так, згідно з п.7.1 Правил, позичальник має право продовжити строк користування позикою. За продовження строку користування позикою, позичальник сплачує товариству проценти на умовах, обраних позичальником для здійснення певного виду пролонгації. Пунктом 7.2 встановлено, що умови пролонгації вказуються в особистому кабінеті позичальника на сайті. При цьому, розмір процентів, що сплачує позичальник для оформлення пролонгації визначається виходячи з процентної ставки, зазначеної у Договорі позики та кількості днів, на яку позичальник бажає оформити пролонгацію. Пунктом 7.6. Правил передбачено, що позичальник має право продовжити строк користування позикою необмежену кількість разів. Відповідно до п.7.7 Правил, при кожному подовженні строку користування позикою, змінюється кінцева дата строку позики та кінцева дата строку (терміну) дії Договору позики на відповідну кількість календарних днів. Після кожного оформлення пролонгації, на електронну адресу позичальника, яку позичальник зазначив як контактну при реєстрації на сайті, товариство відправляє повідомлення з інформацією про формлену позичальником пролонгацію. Таке повідомлення містить інформацію, зокрема, щодо нового строку позики, кінцевої дати строку позики, розміру заборгованості до повернення позичальником. Крім цього, інформація щодо нової кінцевої дати строку позики та розміру заборгованості доступна позичальнику в особистому кабінеті. Відповідно до п. 7.9. Правил позичальник погоджується, що при виконанні умов, встановлених Товариством для оформлення пролонгації та продовження строку (терміну) дії Договору позики, таке оформлення та продовження відбувається автоматично, а згода позичальника проявляється у здійсненні дій по внесенню грошових коштів на ім`я товариства та без будь-якого додаткового документального оформлення. З наданого позивачем розрахунку заборгованості, здійсненого попереднім позикодавцем ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», слідує, що загальна сума заборгованості [PERSON] за Договором станом на 30.12.2021 становить 16739,86 грн., з яких заборгованість за тілом позики - 5955,34 грн., заборгованість за процентами - 10784,52 грн Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] було здійснено наступні платежі на виконання Договору: 19.02.2021 - 579,60 грн.; 06.03.2021 - 662,40 грн.; 21.03.2021 - 662,40 грн.; 06.04.2021 -41,40 грн.; 07.04.2021 - 579,60 грн.; 22.04.2021 - 132,80 грн.; 24.04.2021 - 182,80 грн.; 25.04.2021 - 207,00 грн.; 30.04.2021 - 289,80 грн.; 07.05.2021 - 124,20 грн; 11.05.2021 - 82,80 грн.; 13.05.2021 - 82,80 грн.; 15.05.2021 - 165,60 грн.; 18.05.2021 - 124,20 грн.; 22.05.2021 - 165,60 грн.; 25.05.2021 - 124,20 грн.; 30.05.2021 - 165,60 грн.; 04.06.2021 - 331,20 грн.; 09.06.2021 - 124,20 грн.; 13.06.2021 - 141,84 грн.; 14.06.2021 - 289,80 грн.; 20.06.2021 - 82,80 грн.; 23.06.2021 - 124,20 грн.; 27.06.2021 - 999,62 грн.; 01.07.2021 - 165,60 грн.; 03.07.2021 - 124,20 грн.; 08.07.2021 - 248,40 грн.; 14.07.2021 - 165,60 грн.; 18.07.2021 - 165,60 грн.; 22.07.2021 - 165,60 грн.; 26.07.2021 - 248,40 грн.; 31.07.2021 - 207,00 грн.; 06.08.2021 - 248,40 грн.; 12.08.2021 - 248,40 грн.; 18.08.2021 - 207,00 грн.; 23.08.2021 - 165,60 грн.; 28.08.2021 - 597,00 грн.; 30.08.2021 - 358.20 грн.. З вищевказаного розрахунку слідує, що внаслідок внесення позичальником зазначених платежів первісним позикодавцем відповідно до п.7.9. Правил здійснювалося подовження строку користування позикою задля запобігання понадстрокового користування позикою (її частиною), після закінчення якого ним було продовжено нарахування процентів за понадстрокове користування позикою у межах строку, визначеного п. 6.5. Правил, відтак нарахування процентів за користування позикою здійснювалося первісним позикодавцем у межах строку кредитування, а тому необґрунтованими є доводи відповідача про їх нарахування поза межами вказаного строку. Відхиляються також доводи [PERSON] з приводу того, що розмір процентів є несправедливим та суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки сторони, укладаючи договір позики, погодили всі його умови, в тому числі щодо порядку нарахування та сплати процентів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Слід зазначити, що статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливими умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»,несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Однак, дана норма стосується вимог щодо нарахування пені, яку позивач не нараховував та не заявляв до стягнення. Також [PERSON] зазначає про те, що вона не була повідомлена про відступлення права вимоги. Як передбачено положеннями статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. У частині другій цієї статті зазначено, що якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. [PERSON] доказів того, що вона виконала свій обов`язок щодо повернення коштів первісному кредиторові, тобто здійснила належне виконання, не надала, а тому її доводи в цій частині не заслуговують на вагу. Також необхідно зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У пункті 18 розділу « Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України зазначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Воєнний стан в Україні введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022. З розрахунку заборгованості слідує, що 3% річних нараховано за період з 30 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 27,41 грн, а інфляційні збитки в розмірі 173,94 грн за лютий місяць 2022 року. Відтак, розрахунок не суперечить вимогам пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. За викладених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач свої договірні зобов`язання не виконує належним чином, існує порушення виконання своїх зобов`язань, право позивача порушене, тому порушене право підлягає захисту, відповідач повинний нести відповідальність відповідно до умов договору та сплатити на користь позивача суму заборгованості в розмірі 16941,21 грн. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо вимоги позивача про відшкодування витрат на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 9000,00 грн., то вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав. За ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Слід зазначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024 року, прайс-лист АО «ЛігалАссістанс», заявку на надання юридичної допомоги №176 від 01.11.2024 року, витяг з акту №1 про надання юридичної допомоги від 29.11.2024 року. Згідно з п. 4.1. договору про надання правової допомоги, вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору. Сума, визначена актом про надання юридичної допомоги цього договору є гонораром адвокатського об`єднання за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає (п. 4.5 договору). Відповідно до Витягу з акту №1 про надання юридичної допомоги від 29.11.2024 року, адвокатським об`єднанням було надано наступну юридичну допомогу: надання усної консультації вартістю 3000 грн. (витрачено 2 години); складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 6000,00 грн. (витрачено 2 години). У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 9000,00 грн., слід приймати до уваги викладене нижче. Згідно з висновком Великої Палати у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial