Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Представник позивача Рассказов Д.І., який діє на підставі довіреності №2705/25-14 від 27.05.2025, звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №23.06.2023-100000780 від 23.06.2023 в розмірі 18\~168 грн. та судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 23.06.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір, на підставі якого відповідач отримав у кредит грошові кошти в розмірі 12\~000 грн. строком на 28 днів. Всупереч умов договору відповідач не здійснював платежів на погашення заборгованості внаслідок чого станом на дату подання позову розмір його заборгованості складає 18\~168 грн., з яких: 12\~000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 4\~368 грн. заборгованість за процентами; 1 800 грн. комісія, пов`язана з наданням кредиту. З метою стягнення відповідних сум заборгованості позивач звернувся до суду. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. 05.11.2025 судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте у позовній заяві виклав клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що визнає позовні вимоги та обставини, якими вони обґрунтовані. Пояснив, що з 02.03.2022 він проходить військову службу, оскільки призваний у ЗСУ за мобілізацією на період воєнного стану. Невеликий розмір грошового забезпечення та наявність потреби у додаткових засобах військового спорядження обумовили відсутність можливості своєчасно виконати кредитні зобов`язання. Зазначив, що визнає наявність в нього обов`язку повернути кредитні кошти разом з нарахованими процентами відповідно до умов договору та комісією. Питання про розподіл судових витрат просив вирішити у відповідності до положень процесуального законодавства. 04.12.2025р. суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. ТОВ «Споживчий центр» надає фінансові послуги, зокрема із здійснення різних видів кредитування, з використанням власної інформаційно-телекомунікаційної системи та наданням відповідних послуг через власний веб-сайт https://sgroshi.com.ua, а також мобільні додатки товариства для різних операційних систем, через які позичальнику з використанням його особистого кабінету надається доступ до розділу, який створений для зберігання договірної документації, підтвердження особи позичальника та його взаємодії з товариством. 23.06.2023 між сторонами укладений в електронній формі кредитний договір №23.06.2023-100000780 (далі Договір кредиту), відповідно до якого ТОВ «Споживчий центр» (кредитор) зобов`язувався надати відповідачу (позичальник) кредит на суму 12\~000 грн. строком на 28 днів з дати його надання, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Умови Договору кредиту викладені у наступних документах: пропозиція про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії); заявка кредитного договору №23.06.2023-100000780 (кредитної лінії); відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №23.06.2023-100000780. Умовами Договору передбачені наступні умови кредитування: - сума кредиту 12\~000грн; - строк, на який надається кредит 28 днів з дати його видачі; - дата повернення кредиту 20.07.2023; - період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту («черговий період»); - процентна ставка 1,3% за 1 день користування кредитом; - проценти розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (залишку від всієї суми кредиту) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку; - комісія, пов`язана з наданням кредиту (плата за надання кредиту) 15% від суми кредиту та дорівнює 1800грн, яка нараховується та обліковується в день видачі кредиту; - графік платежів, який передбачає повернення кредиту рівними платежами наступним чином: 06.07.2023 8 658,60 грн. (4 674,60 грн. на погашення тіла кредиту, 2\~184 грн. проценти, 1\~800 грн. комісія); 20.07.2023 8 658,62 грн. (7 325,40 грн. тіло кредиту, 1 333,22 грн. проценти). На виконання умов Договору кредиту ТОВ «Споживчий центр» 23.06.2023 здійснило надання кредитних коштів відповідачу в сумі 12\~000 грн. шляхом грошового переказу через систему електронних платежів LIQPAY на банківську картку № [NUMBER] . З моменту отримання кредитних коштів відповідач не здійснював платежів на погашення кредитної заборгованості. Відповідно до довідки-розрахунку, складеної ТОВ «Споживчий центр», розмір заборгованості позичальника за кредитним договором №23.06.2023-100000780 від 23.06.2023 складає 18\~168 грн., яка складається з наступних сум: заборгованість за тілом кредиту 12\~000 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 4\~368 грн.; комісія за надання кредиту 1\~800 грн. Оскільки до теперішнього часу відповідачем не виконане грошове зобов`язання за Договором кредиту, то позивач звернувся до суду з даним позовом. Таким чином, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК) та Закону України №1734-VIII від 15.11.2016 «Про споживче кредитування» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон №1734). За змістом статей 626, 628 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК). Відповідно до положень ст. 13 ЦПК цивільне судочинство ґрунтується на принципі диспозитивності, відповідно до якого сторони розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положеннями статті 206 ЦПК передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що сторони не заперечують того, що відповідач отримав від позивача у позику грошові кошти на умовах, укладеного між ними в електронній формі кредитного договору №23.06.2023-100000780 від 23.06.2023 і на теперішній час залишок кредитної заборгованості відповідача перед позивачем складає 18\~168 грн. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що визнає позовні вимоги. Оцінивши обставини справи, суд доходить висновку, що визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб та не суперечить вимогам ст.ст. 6, 626-629, 1049 ЦК, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що такі витрати складаються з судового збору, сплаченого позивачем за подання позову в розмірі 2 422,40 грн. /а.с. 1/. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За обставинами судового провадження відповідачка визнала позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, про що заявила у судовому засіданні. За таких обставин на підставі ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК суд приходить до висновку про необхідність відшкодування позивачу витрат з оплати судового збору за рахунок відповідача в розмірі 1211,20 грн. та шляхом повернення йому з державного бюджету іншої частини судового збору в сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved