Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» (далі ТОВ «Укр кредит фінанс») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії за №1474-9324 від 22 листопада 2024 року в розмірі 23 704,20 грн, з яких: 7400 грн сума прострочених платежів по тілу кредиту, 11 494.20 грн заборгованість за нарахованими процентами, 3700 грн - заборгованість за процентами згідно ст. 625 ЦК України та 1110 грн заборгованість за комісією. В обґрунтування вимог позивач вказав, 22 листопада 2024 року між ТОВ «Укр кредит фінанс» та [PERSON] за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр кредит фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії за №1474-9324. Згідно умов кредитного договору ТОВ «Укр кредит фінанс» надало відповідачу кредит у сумі 6700 грн, строком на 365 днів, з базовим періодом 28 днів, із зниженою процентною ставкою 0,90 % в день, стандартною процентною ставкою 1 % в день та 15 % від суми кредиту комісії за видачу кредиту. 14 грудня 2024 року сторони уклали Додаткову угоду №1 до договору про відкриття кредитної лінії №1474-9324 від 22.11.2024 року, згідно з умовами якої сторони домовилися про надання додаткових коштів у розмірі 700 грн. Позивач свої зобов`язання згідно кредитного договору виконав належним чином та надав кредит. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання Кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти. Відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання коштів. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим заборгованість за договором кредитної лінії станом на 05 травня 2025 року становить 23 704.20 грн, з яких: 7400 грн прострочена заборгованість за кредитом, 11 494,20 грн заборгованості за нарахованими процентами, 3700 грн заборгованість за процентами нарахованими згідно ст. 625 ЦПК та 1110 грн заборгованість за комісією. Посилаючись на наведене, позивач просить задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 червня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений належним чином. Попередньо подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та не заперечив проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Попередньо не повідомив суд про причини неявки та відзив на позов не подавав. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 22 листопада 2024 року між ТОВ «Укр кредит фінанс» та [PERSON] в електронній формі був укладений договір про відкриття кредитної лінії №1474-9324 (далі - Договір). Вказаний кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором A9299. Відповідно до умов п. 2.2 Договору, ТОВ «Укр кредит фінанс» відкрило відповідачу кредитну лінію шляхом надання кредиту на умовах строковості, поворотності, платності для задоволення особистих потреб. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити нараховані відсотки, а також інші платежі передбачені договором. Згідно умов п. п. 2.3 , 4.1.,4.2 договору, дата видачі кредиту 22.11.2024 року, сума кредиту 6700 грн. Базовий період складає 28 календарних днів. Перебіг першого Базового періоду починається з дати надання/видачі Кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого Базового періоду. Перебіг кожного наступного Базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього Базового періоду, крім наступного випадку: якщо Позичальник у поточному Базовому періоді має заборгованість зі сплати процентів і здійснив повне погашення цієї заборгованості, в дату погашення вказаної заборгованості перебіг поточного Базового періоду припиняється достроково та з наступного календарного дня починається перебіг наступного Базового періоду. Перебіг останнього Базового періоду закінчується в останній день строку дії цього Договору (п. 4.8.). Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною ставкою: -Стандартна процентна ставка становить 1.00 % за кожен день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 180 к.к. з дати укладення договору. В цей період можливе використання права користування Кредитом за Промо-ставкою та/або Зниженою, та/або Пільговою процентною ставкою; -0,75 % за кожень день користування кредитом починаючи з 181 к.к. дії кредитного договору і до закінчення строку дії договору або фактичного повернення всієї суми кредиту (п. 4.10.). Строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику: 365 календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику (далі Строк кредитування). Дата повернення (виплати) кредиту 21.11.2025 року. Продовження Строку кредитування в односторонньому порядку Кредитодавцем або Позичальником не допускається (п. 4.13). Орієнтовна загальна вартість Кредиту на дату укладення Договору (за весь Строк кредитування) складає: 29 061.25 грн та включає в себе: суму Кредиту, проценти за користування та комісію за видачу кредиту (п.4.115.). У Розділі 13 договору зазначено реквізити особистого електронного платіжного засобу відповідача [NUMBER] . 14 грудня 2024 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії №1474-9324. Вказана додаткова угода підписана відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А4129 Згідно з умовами п. 1 Додаткової угоди, Кредитодавець та Позичальник підтверджують, що станом на момент укладення цієї Додаткової угоди: - сума Кредиту, яка була надана Позичальнику за Договором та неповернута на момент укладення цієї Додаткової угоди становить 6700 грн; - сума нарахованих та несплачених процентів за користування Кредитом 1386.90 грн; 1005 грн сума несплаченої комісії. Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику у Кредит додаткові грошові кошти в розмірі 700 грн (п.2.1 Додаткової угоди). Відповідно до п. 3 Додаткової угоди, після укладення цієї Додаткової угоди та надання додаткових грошових коштів у Кредит будуть змінені умови кредитування за Договором. У зв`язку із зазначеним після укладення цієї Додаткової угоди та отримання Позичальником додаткових грошових коштів у Кредит: - Сума Кредиту становить 7400 грн; - кількість днів користування Кредитом, що залишається після укладення цієї Додаткової угоди становить 365 календарних днів; - орієнтовна реальна річна процентна ставка за час з моменту укладення цієї Додаткової угоди до моменту закінчення строку кредитування: 8459.26 процентів; - орієнтовна загальна вартість наданого кредиту за час з моменту укладення цієї Додаткової угоди до моменту закінчення строку кредитування: 33 424.10 грн. Як слідує з листа АТ КБ «Приват Банк» від 09 травня 2025 року, 22 листопада та 14 грудня 2024 через платіжну систему «LiqPay» було перераховано кошти в розмірі 6700 грн та 700 грн за договором № 1474-9324 на платіжну карту № [NUMBER] . Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором кредитної лінії № 1474-9324 від 22.11.2024 року, заборгованість [PERSON] станом на 07 травня 2025 року складає 23 704.20 грн, з яких: 7400 заборгованість по тілом кредиту, 11 494.20 грн заборгованість за процентами, 3700 грн заборгованість за відсотками згідно ст. 625 ЦК та 1110 грн заборгованість за комісією. Проценти нараховані в межах строку кредитування. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В силу вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Положеннями ч. 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як вбачається із матеріалів справи відповідачем підписано договір про надання кредиту за № 1474-9324 шляхом підписання вказаних документів за допомогою електронного підпису одноразовими ідентифікаторами А9299. Крім того, 04 січня 2024 року між сторонами укладено Додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 1474-9324, згідно якої позивач нарахував відповідачу додаткові кошти в розмірі 700 грн. Доказів протилежного відповідач суду не надала. В силу вимог ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створенням електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Таким чином, на підставі укладеного між сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору. Згідно з вимогами п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до вимог абз. 1 ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно абз. абз. 1, 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про електронну комерцію»). У силу ч. 3 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Вищенаведене свідчить про належне укладення кредитного договору, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так, у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. Отже, між сторонами досягнута згода щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. З огляду на вищевикладене, суд доходить до висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства між ТОВ «Укр кредит фінанс» та [PERSON] у встановленому законом порядку укладено договір кредитної лінії № 1474-9324 від 22.11. 2024 року та додаткову угоду від 14.12.2024 року. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В силу вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З матеріалів справи встановлено, що 22 листопада 2024 року між ТОВ «Укр кредит фінанс» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії за №1474-9324 та 12 грудня 2024 підписано додаткову угоду, за умовами яких відповідач отримав кредит у розмірі 7400 грн, шляхом перерахування кредитних коштів на його банківську картку, на строк 365 днів. Відповідач належним чином не виконував зобов`язання, будь-яких коштів не вносив, у зв`язку з чим допустив виникнення заборгованості . Вказані обставини підтверджуються наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором кредитної лінії № 1474-9324. Відповідач в судове засідання не з`явився та будь-яких доказів на спростування вимог позивача, надання іншого розрахунку заборгованості суду не надав. Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача тіла кредиту в розмірі 7400 грн та процентів за корсиування коштами на суму 11 494.20 грн є обґрунтовані та їх слід задовольнити. Щодо вимог про стягнення заборгованості за відсотками, слід зазначити, що такі проценти нараховані в межах строку дії договору з 22.11.2024 року по 30 квітня 2025 року та у розмірі, який не суперечить положенням ЗУ «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру процентної ставки. Оскільки доказів належного виконання [PERSON] своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором матеріали справи не містять, а сума заборгованості останнього підтверджується матерілами справи, які надані суду та відповідачем не спростовані, позовні вимоги в частині стягенння тіла кредиту та процентів, згідно умов договору, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, ту обставину, що фактично отримані та використані відповідачем кредитні кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення із [PERSON] в користь ТОВ «Укр кредит фінанс» заборгованості за договором кредитної лінії №1474-9324 від 22.11.2024 року в сумі 18 894.20 грн, з яких: 7400 сума заборгованості по тілу кредиту та 11 494.20 грн сума заборгованості за процентами, оскільки позивач має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення суми кредитних коштів, відсотків. Вказана сума відповідачем не спростована. Щодо вимог про стягнення заборгованості за комісією за видачу кредиту . Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 8 цього Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Відповідно до вимог ч. 5 ст 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Аналіз умов кредитного договору свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 1110 грн (15 % від суми кредиту), встановлена в п. 4.11. Договору. Умови договору не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику. Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15. Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства. Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15, від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 та від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що положення кредитного договору щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту суперечать положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією за надання кредиту в розмірі 1110 грн. Щодо вимог про стягнення 3700 грн заборгованості за процентами згідно ст. 625 ЦК України, слід зазначити наступне. Положеннями п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України установлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, згідно із Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 5-30 год 24 лютого 2022 року, який діє до теперішнього часу. Враховуючи вищенаведені вимоги закону, суд вважає, що підстав для стягнення 3700 грн процентів нарахованих згідно ст. 625 ЦК України не має, а тому в їх задоволенні слід відмовити. Крім того, на підставі вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1930.85 грн (18894.20*2422.4/23 704.20), пропорційно до задоволених позовних вимог На підставі наведеного,

Outcome: partial