Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

03.02.2022 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Манерко Лариса Миколаївна про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, згідно прохальної частини якої просить суд: визнати позовну заяву такою, що подана в межах строку позовної давності; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Манерко Ларисою Миколаївною 08.04.2015 року, зареєстрований в реєстрі за №69; стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача усі судові витрати за подання позовної заяви. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 23.11.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11083096000, відповідно до якого [PERSON] були надані у користування кредитні кошти в сумі 205\~000,00 дол. США, зі сплатою 10,8% річних, з кінцевим терміном повернення до 23.11.2027 року включно. Задля належного виконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором, між позичальником та АКБ «УкрСиббанк» було укладено договори забезпечення: договір застави майнових прав №221, укладений між [PERSON] та АКБ «УкрСиббанк», посвідчений 23.11.2006 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М. та зареєстрований в реєстрі за номером 6354; договір поруки №64443 від 23.11.2006 року, укладений між [PERSON] та АКБ «УкрСиббанк». 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» передало ПАТ «Дельта банк» права вимоги за кредитним та забезпечувальними договорами. Відповідно до договору №2260/К про відступлення прави вимоги від 17.06.2020 року, укладеним між ПАТ «Дельта банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал», до позивача перейшли всі права та обов`язки кредитора за кредитним договором та договорами забезпечення. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.04.2014 року, позовні вимоги ПАТ «Дельта банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості задоволені. Повторне заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.05.2016 року, позовні вимоги ПАТ «Дельта банк» до [PERSON] та [PERSON] задоволені. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17.01.2017 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.05.2016 року залишено без змін. На підставі виконавчого листа №638/4996/13-ц від 21.02.2017 року, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова, ПАТ «Дельта банк» звернувся з заявою про примусове виконання до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича. 11.03.2020 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61523078. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бистрицькою А.П. 13.03.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 637, належала квартира за адресою: [ADDRESS] . 08.04.2015 року [PERSON] відчужила квартиру [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Манерко Ларисою Миколаївно. Тобто, [PERSON] , усвідомлюючи, що в останньої наявні невиконані зобов`язання зі сплати боргу, вирішила позбавити себе нерухомого майна, з метою уникнення звернення стягнення на майно. На момент вчинення оспорюваного правочину, [PERSON] була обізнана , як про наявність заборгованості за кредитним договором, так і про наявність судового провадження, в якому розглядалась справа про стягнення заборгованості, а тому могла передбачити негативні для себе наслідки задоволення цих позовних вимог. Отже, оспорюваний правочин був укладений з метою уникнення звернення стягнення на майно, належне [PERSON] , тобто всупереч інтересам позивача, що вказує на наявність умислу приховати справжні наміри його укладення, а саме вивести нерухоме майно з власності [PERSON] , під час існування у неї боргових зобов`язань, з метою уникнення виконання відповідного грошового зобов`язання на підставі рішення суду. Вказане свідчить про наявність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійним договору купівлі-продажу квартири. Що стосується строку позовної давності, позивач зазначає, що Товариство не могло знати про віжчужену квартиру, оскільки вона не перебувала в іпотеці або заставі, держателем (кредитором) якої біло Товариство. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.08.2022 року відкрито провадження в цивільній справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження (головуючий суддя Орос О.В.). 31.10.2023 року до суду від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» - адвоката Таран В.А. надійшла заява про зміну предмету позову, згідно прохальної частини якої просить суд: визнати позовну заяву такою, що подана в межах строку позовної давності; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Манерко Ларисою Миколаїівною 08.04.2015 року, зареєстрований в реєстрі за №69; скасувати запис номер 9325474 про право власності від 08.04.2015, що внесене державним реєстратором приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Манерко Ларисою Миколаївною про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] ; поновити запис номер 9323119 про право власності за [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] ; стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача усі судові витрати. Зазначена заява обґрунтована тим, що первісні позовні вимоги не зможуть в повній мірі захистити порушені права позивача, а тому задля ефективного захисту порушених прав, позивач звернувся до суду із заявою про зміну предмету позову. На підставі розпорядження №02-06/165 від 22.02.2024 року проведено повторний автоматизований розподіл справи та визначено нового головуючого суддю для розгляду вказаної справи Хайкіна О.В., що підтверджує протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2024 року. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.03.2024 року цивільну справу прийнято до провадження судді Хайкіна В.М. та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.07.2024 року прийнято до розгляду заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» - адвоката Таран В.А. про зміну предмету позову у справі №638/1440/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Манерко Лариса Миколаївна про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним. Розгляд справи постановлено здійснювати з урахуванням заяви про зміну позовних вимог та відкладено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.11.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 06.01.2025 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Скребець О.М. до суду через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позов, в якому останній просить зокрема застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні в повному обсязі. Для вирішення спору в часті визнання договору купівлі-продажу квартири від 08.04.2015 року врахувати загальні строки позовної давності, а в частині вирішення спору щодо скасування дій державного реєстратора застосувати строки позовної давності у шість місяців. Представник у відзиві зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» є неналежним позивачем. Відповідно до пункту 1 Договору факторингу від 17.06.2020 року, до нового кредитора не перейшли права вимог до третіх осіб, які не визначені вимогами пункту 1 Договору факторингу, а саме до покупців нерухомого майна. [PERSON] не є належним відповідачем по зобов`язанням іншої особи, оскільки він не є учасником будь-яких фінансових/кредитних відносин, не є поручителем, іпотекодавцем, заставодавцем або іншою особою, яка є правонаступником прав та обов`язків боржника, будь-яких договорів [PERSON] з позивачем не укладав, а тому у останнього відсутні будь-які зобов`язання перед позивачем в розумінні вимог статті 509 ЦК України. Також зазначає, що позивач не має будь-якого відношення до спірної квартири відповідача, а тому не має права претендувати на квартиру. До 26.09.2018 року, майно [PERSON] не перебувало під арештом, а також на час вчинення договору купівлі-продажу від 08.04.2015 року були відсутні дані про обтяження. Зазначене свідчить про те, що договір від 08.04.2015 року та державна реєстрація прав власності на нерухоме майно відбулись відповідно до вимог діючого законодавства, з урахуванням даних реєстру. Оскільки відповідач [PERSON] набула статусу боржника з 11.03.2020 року, а тому станом на час вчинення правочину, матеріали справи не містять даних про те, що відносно останньої були відкриті інші провадження, до яких має відношення позивач. Представник зазначає, що [PERSON] є добросовісним набувачем квартири. 11.02.2025 року від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» - Бутової М.Е. до суду надійшли письмові пояснення. Представник зазначає, що доводи відповідача про застосування строку позовної давності є безпідставними, оскільки лише в червні 2020 року до позивача перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні щодо даного боржника та лише після аналізу справи боржника, а згодом його майнового стану в межах виконавчого провадження, позивач дізнався про оспорюваний договір купівлі-продажу та порушене право. У даній справі наявні підстави вважати поведінку відповідачів недобросовісною, а договір купівлі-продажу недійсним, зміст якого суперечить ЦК України. 10.10.2025 року від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» - Бутової М.Е. до суду надійшли додаткові пояснення. В судовому засіданні представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» - Осадча К.О. підтримала вимоги позову, надала пояснення щодо позову та зазначила, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] усвідомлювали, що з квітня 2013 року відносно останніх було відкрито судове провадження, наявні невиконані зобов`язання зі сплати боргу по кредитному договору, у добровільному порядку не виконали рішення суду та надалі ухиляються від його виконання, на теперішній момент у останніх відсутнє будь-яке нерухоме майно, за рахунок якого кредитор може задовольнити свої вимоги. Також представник зазначила, що [PERSON] уклала договір купівлі-продажу квартири з метою уникнення від зобов`язання зі сплати боргу. Представник відповідача [PERSON] адвокат Скребець О.М. просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки позивач є неналежною стороною у даній справи, відповідач [PERSON] є добросовісним набувачем. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялись своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові документи та матеріали справи, причину неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву, який би відповідав вимогам статті 178 ЦПК України, чи будь-яких письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів, заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не надали. Третя особа приватним нотаріус Харківського міського нотаріального округу Манерко Лариса Миколаївна в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності, по суті позовних вимог зазначила, що останньою дійсно було посвідчено договір купівлі-продажу квартири від 08.04.2015 року за реєстровим номером №69, на момент вчинення правочину будь-які обмеження, обтяження, арешти та ніші відповідні записи стосовно відчужуваної квартири та власника були відсутні, підстав для відмови у вчинення правочину не було, правочин вчинено з дотриманням вимог та норм діючого законодавства. Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши доводи сторін, які викладені у письмових заявах по суті справи, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків та встановив наступні обставини. Матеріалами справи встановлено, що 23.11.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11083096000, відповідно до умов якого банк зобов`язується надати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит в іноземній валюті в сумі 205\~000 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим Договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 1\~035\~250,00 грн. Строк кредитування з 23.11.2006 року по 23.11.2027 рік. 23.11.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки №64443, відповідно до умов якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов`язань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту №11083096000 від 23.11.2006 року, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі. Поручителю добре відомі усі умови основного договору. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року, Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». 08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Відповідно до додатку №1 переліку прав вимоги за кредитами частина А, до Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №11083096000 від 23.11.2006 року на загальну суму 205\~000,00 доларів США. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.04.2014 року у справі №638/4996/13-ц, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором №11083096000 від 23.11.2006 року у розмірі 1\~989\~513,17 грн. В рамках даної цивільної справи накладено арешт на майно, що належить [PERSON] в межах позовних вимог. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.02.2015 року, скасовано заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.04.2014 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та справу призначено до розгляду в загальному порядку. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова (повторне) від 25.05.2016 року у справі №638/4996/13-ц, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості задоволені. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором №11083096000 від 23.11.2006 року у розмірі 1\~989\~513,17 грн. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17.01.2017 року, повторне заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.05.2016 року залишено без змін. 11.03.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Юрієм Володимировичем на підставі виконавчого листа №638/4996/13-ц, виданого 21.02.2017 року Дзержинським районним судом м. Харкова відкрито виконавче провадження №61523078 про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» заборгованості за кредитним договором №11083096000 від 23.11.2006 року у розмірі 1\~989\~513,17 грн. 17.06.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» укладено договір №2260/К про відступлення прави вимоги, відповідно до умов якого за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або поручителів, зазначених у додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору. Відповідно до додатку №1 до договору №2260/К про відступлення прав вимоги від 17.06.2020 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» перейшло прави вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №11083096000 від 23.11.2006 року на загальну суму 4\~764\~268,47 грн. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.12.2020 року, замінено стягувача ПАТ «Дельта банк» у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.05.2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості №638/4996/13-ц, 2/638/1334/16, правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» з переходом прав кредитора. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича від 28.01.2021 року у виконавчому провадженні №61523078, замінено стягувача виконавчому провадженні АСВП №61523078, згідно ухвали №638/4996/13-ц від 08.12.2020 року, виданої Дзержинським районним судом м. Харкова. 08.04.2015 року між [PERSON] , від імені якої діяла за довіреністю [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Манерко Л.М. та зареєстровано в реєстрі за №69. Пунктом 3 Договору визначено, що за домовленістю сторін ціна продажу квартири установлюється у сумі 535 000,00 грн., які представник продавця одержав від покупця до укладання цього договору, згідно з чинним законодавством. Згідно зі звітом про незалежну оцінку майна, складеним фізичною особою-підприємцем [PERSON] 01.04.2015 року, ринкова вартість квартири складає 533 800,00 грн. У пункті 5 Договору зокрема зазначено, що: квартира під забороною (арештом) та у заставі, в податковій заставі не перебуває. Згідно з Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави від 08.04.2015 року за №46750827, записи щодо сторін відсутні. Згідно з Витягами за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на об`єкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виконаними Манерко Л.М., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу (ідентифікатори: 92655016, 92655268, дата: 08.04.2015), актуальні відомості про наявність обтяжень і реєстрації іпотек відсутні; квартиру як внесок до статутного капіталу юридичних осіб не передано; квартира не є предметом шлюбного контракту; обтяжень, а також будь-яких прав у третіх осіб щодо квартири немає; договір не укладається під впливом тяжкої для продавця обставини. Зазначений договір купівлі-продажу від 08.04.2015 року станом на дату розгляду справи є чинним. Згідно з пунктом 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (частина 2 статті 13 ЦК України). Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя статті 13 ЦК України). Згідно зі\~статтею 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення, породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (Постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року в справі № 759/24061/19). Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення приватних прав та інтересів або ж їх відновлювати. До правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Тобто, правовим наслідком недійсності договору є по своїй суті «нівелювання» правового результату породженого таким договором (тобто вважається, що не відбулося переходу / набуття / зміни / встановлення / припинення прав взагалі). Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (частина третя\~статті 215 ЦК України). Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц зроблено висновок, що: «позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6\~статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя\~статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена\~статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена\~статтею 228 ЦК України». Тобто, Велика Палата Верховного Суду у справі № 369/11268/16-ц сформулювала підхід, за яким допускається кваліфікація фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні як: фіктивного (стаття 234 ЦК України); такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті\~3,\~13 ЦК України); такого, що порушує публічний порядок (частини перша та друга\~статті 228 ЦК України). Відповідно до змісту\~статті 234 ЦК України\~фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц зроблено висновки про те, що фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний. Така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним. Договір як приватно-правова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, покликаний забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Приватно-правовий інструментарій (зокрема, вчинення фраудаторного договору) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення чи унеможливлення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили, чи виконавчого напису (Постанова Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 523/17429/20). Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, дружина чи колишня дружина боржника, чоловік чи колишній чоловік боржника, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника) (постанова Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року в справі № 755/17944/18). Разом з тим відповідно до частини першої\~статті 627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента, визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Оспорюваний договір купівлі-продажу квартири укладено сторонами у належній формі та сторони приступили до його фактичного виконання (проведена оплата та здійснено реєстрацію права власності за покупцями), що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 08.04.2015 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером №36080713 від 08.04.2015 року. Перед укладенням оспорюваного договору [PERSON] була власником квартири, яка належала останній на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бистрицькою А.П. 13.03.2008 року за реєстровим номером №637, мала право розпоряджатися квартирою на власний розсуд, спірне нерухоме майно не мало жодних обтяжень права власності, не перебувало ні під арештом, ні під заставою, що було встановлено нотаріусом під час посвідчення правочину. За загальним правилом, у спорі про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (висновки, сформовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №905/1227/17, від 02.10.2019 у справі №587/2331/16-ц, від 22.10.2019 у справі №911/2129/17, від 19.11.2019 у справі №918/204/18). Відповідно до правової позиції викладеній у Постанові КГС ВС від 18.04.2024 року у справі № 907/935/21 щодо критеріїв (ознак) за якими правочин може бути кваліфікований як фраудаторний Верховний суд зазначено таке: Фраудаторні угоди - це угоди, що завдали шкоди боржнику (як приклад, угода з метою виведення майна). Мета такого правочину в момент його укладання є прихованою, але проявляється через дії або бездіяльність, що вчиняються боржником як до, так і після настання строку виконання зобов`язання цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку. Фраудаторним правочином може бути як оплатний (договір купівлі-продажу), так і безоплатний договір (договір дарування), а також може бути як односторонній, так і двосторонній чи багатосторонній правочин. Формулювання критеріїв фраудаторності правочину залежить від того, який правочин на шкоду кредитору використовує боржник для уникнення задоволення їх вимог. Зокрема, але не виключно, такими критеріями можуть бути: - момент вчинення оплатного відчуження майна після відкриття провадження судової справи, відмови в забезпеченні позову і до першого судового засіданні у справі); - контрагент, з яким боржник вчинив оспорювані договори (родичі боржника, пов`язані або афілійовані юридичні особи); - (ринкова, неринкова ціна), і цей критерій має враховуватися. У Постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 182/2214/16-ц Верховним Судом України зроблено висновок про те, що не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства та недопустимості зловживання правом. Критеріями, які Верховний Суд називає для кваліфікації договору, як фраудаторного, є, зокрема: - відчуження майна за наявності значної непогашеної заборгованості; - відчуження майна боржником після пред`явлення до нього позову про стягнення такої заборгованості (хоча є і виключення з цього правила, головне довести, що боржник розумів, що має заборгованість і ухилявся таким чином від її сплати); - майно відчужено на підставі безвідплатного правочину (з цього правила є також виключення, зокрема, якщо ціна за оплатним договором занижена тощо); - майно відчужене на користь пов`язаної особи (родичу або на користь власної юридичної особи); - після відчуження майна у боржника відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором. Саме ці обставини і є вирішальними при доведенні фраудаторності, а отже й недійсності відповідного договору, адже наявність вказаних обставин свідчать про те, що боржник діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як боржника. Аналогічний висновок також наведений у постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 405/1820/17 та у постанові Верховного Суду від 14 липня 2020 року у справі № 754/2450/18. Суд звертає увагу на те, що під час розгляду цивільної справи №638/4996/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, судом було постановлено ухвалу від 23.01.2014 року про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, що належить [PERSON] . Проте, матеріали справи не містять доказів пред`явлення зазначеної ухвали до виконання з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором. А обтяження на майно [PERSON] та [PERSON] накладено зовсім за іншими виконавчими провадженнями. Окрім цього, щодо набуття [PERSON] права власності оспорювану квартиру, суд зазначає. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, [PERSON] до придбання квартири [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] , яку було передано у власність [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 08.04.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Тимченко Т.В. за реєстровим номером №424. Зважаючи на вищевикладене у своїй сукупності, суд приходить до однозначного висновку, що позивач не довів обставин, необхідних для визнання оспорюваного договору недійсним з підстав фраудаторності, як і не довів порушення своїх прав та законних інтересів укладенням оспорюваного договору купівлі-продажу квартири. Судом не встановлені обставини про те, що боржник діяв очевидно не добросовісно та зловживав правами, оскільки вчинив оспорюваний договір, які порушують майнові інтереси кредитора і направленні на недопущення звернення стягнення на майно боржника, а отже «вчинив право на зло». Позивачем не доведено також вчинення неправомірних дій відповідача, а саме того, що на день укладення договору купівлі-продажу квартири [PERSON] не є платоспроможною чи не була такою на час зобов`язання про повернення кредитної заборгованості та її майновий стан унеможливлював чи унеможливлює виконання зобов`язання за кредитним договором на теперішній час. Не підтверджено будь-якими належними доказами і явно занижена ціна на квартиру. Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. До обставин, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору відноситься: момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, дружина чи колишня дружина боржника, чоловік чи колишній чоловік боржника, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника)\~(постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року в справі № 755/17944/18 (провадження № 61-17511св19),\~ постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від\~26 квітня 2023 року в справі № 644/5819/20 (провадження № 61-1787св23)). Позивачем в даній справі не доведено, що [PERSON] є близьким родичем [PERSON] . Тобто, аналізуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позивач не довів обставин, необхідних для визнання оспорюваного договору недійсним з підстав фраудаторності, як і не довів порушення своїх прав та законних інтересів укладенням оспорюваного договору купівлі-продажу квартири, адже між продавцем квартири та позивачем виникли кредитні правовідносини, позивач не є стороною спірних правочинів, власником, користувачем, чи іпотеко держателем спірної квартири чи іншим чином пов`язаним з правами на цю квартиру, вимог про визнання права власності не заявляв; на час укладення оспорюваного договору [PERSON] була власником квартири, мала право розпоряджатися нею на власний розсуд, спірне нерухоме майно не мало жодних обтяжень права власності, не перебувало ні під арештом, ні під заставою, що підтверджується Витягом з Державного реєстру іпотек та відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на день укладення вищезазначених договорів інформація щодо спірного об`єкта нерухомого майна відсутня, а тому вчинення приватним нотаріусом дій з нотаріального посвідчення відповідного правочину свідчить про те, що необхідні документи та відомості сторонами правочину були надані та приватні нотаріуси діяли відповідно до вимог\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, не порушуючи їх приписів; позивачем не доведено також вчинення неправомірних дій відповідача, а саме того, що на день укладення договору купівлі-продажу квартири [PERSON] не є платоспроможною чи не була такою на час зобов`язання про повернення кредитних коштів та її майновий стан унеможливлював чи унеможливлює виконання зобов`язання за кредитним договором на цей час; не підтверджена будь-якими належними доказами і явно занижена ціна на квартиру, а також що покупцем квартири є близький родич продавця. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити за безпідставністю вимог. Згідно частиною 1 статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог суд відмовляє повністю, судовий збір, сплачений позивачем при подані позову, розподілу не підлягає та повністю покладається на позивача.

Outcome: dismissed