Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Стислий виклад позовних вимог 18 червня 2025 року ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 71723,75 гривні. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 24 серпня 2023 року ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали Кредитний договір №298940328 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора PBJZ-8246. Відповідно до п. 2.1. договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 14300,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, згодом укладено додаткові угоди, якими продовжено строк договору та відповідно до умов яких перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №298940328 від 24 серпня 2023 року. 10 жовтня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу№10/1024-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №298940328 від 24 серпня 2023 року на загальну суму 71723,75 гривні. 29 травня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» уклали договір факторингу №29/05/25-Е, за результатами якого право грошової вимоги за кредитним договором №298940328 від 24 серпня 2023 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс». Загальна сума заборгованості на час подання позовної заяви за кредитним договором №298940328 від 24 серпня 2023 року становить 71723,75 гривні, яка складається з наступного: 14299,06 гривень заборгованість за тілом кредиту, 57424,69 гривні заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. З огляду на наведене, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №298940328 від 24 серпня 2023 року в розмірі 71723,75 гривні та понесені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 гривні та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 гривень. 03 грудня 2025 року позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №298940328 від 24 серпня 2023 року в розмірі 47379,89 гривень, а також понесені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 гривні та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 гривень. Рух справи в суді Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 19 червня 2025 року справу прийнято до розгляду, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали. Судове засідання призначено на 20 серпня 2025 року. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 19 червня 2025 року витребувано від Акціонерного товарситва «Універсал Банк» письмові докази. Протокольною ухвалою суду від 20 серпня 2025 року судове засідання відкладено на 09 жовтня 2025 року. Протокольною ухвалою суду від 09 жовтня 2025 року судове засідання відкладено на 29 жовтня 2025 року. Протокольною ухвалою суду від 29 жовтня 2025 року судове засідання відкладено на 17 листопада 2025 року. Протокольною ухвалою суду від 17 листопада 2025 року судове засідання відкладено на 08 грудня 2025 року. Позиція учасників судового розгляду В судове засідання представник позивача не з`явився, проте в позовній заяві зазначив, що просить провести розгляд цивільної справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом надіслання судової повістки про виклик до суду на адресу зареєстрованого місця проживання та розміщення оголошення у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України на офіційному веб-сайті судової влади України. Причину неявки в судове засідання останній не повідомив, відзив на позов не подав. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 24 серпня 2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач [PERSON] уклали Договір кредитної лінії №298940328 1 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора PBJZ-8246 (а.с. 12 - 21). Відповідно до п. 2.1. договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 14300,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Згідно з п. 2.3. договору кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 14300,00 гривень 24 серпня 2023 року (що є датою надання кредиту). Відповідно до п. 2.4. договору другий та решта траншів з договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах передбачений цим договором . Згідно з п. 3.1. договору позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 30 (тридцять) днів від дати отримання позичальником першого траншу. Відповідно до п. 3.2. договору сторони погодили, що встановлений в п.3.1. договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. Згідно з п. 3.3. договору для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 (тридцять) днів дисконтного періоду проценти у розмірі 1887,60 гривень. Про суму нарахованих процентів, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій позичальник інформується через особистий кабінет. Пунктом 5.1. договору передбачено, що кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця, на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 5375-41XX-XXXX-7086, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором. Відповідно до п. 7.1. договору рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування - 23.09.2023 року, а саме протягом 30 (тридцять) днів від дати отримання першого траншу позичальником. Згідно з п. 7.3. договору кінцева дата повернення (виплати) кредиту - 23.09.2028 року. Відповідно до п.п. 7.4.2. договору після закінчення дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно. Згідно з п.п. 8.3.1. договору за період від дати видачі кредиту до 23.09.2023 року (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 160,600 (сто шістдесят цілих шість десятих) відсотків річних, що на день укладення договору становить 0,440 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним (далі дисконтна процентна ставка). Згідно з п.п. 8.3.2. договору у разі якщо позичальник вчинить описані в п.3.2. договору дії щодо продовження дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 23.09.2023 року проценти нараховуються за ставкою 636,300 (шістсот тридцять шість цілих три десятих) відсотків річних, що на день укладення договору становить 1,740 відсотків в день від суми кредиту за кожний день користування ним (далі індивідуальна процента ставка). Відповідно до п.8.4. договору після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,700 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,980 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним. Згідно з п. 11.1. договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 (п ' яти) років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання. Відповідно до п. 12.4. договору сторони погодили, що за користування грошовими коштами після закінчення строку дії договору чи його дострокового розірвання позичальник позичальник зобов`язаний сплачувати на користь кредитодавця проценти за користування чужими грошовими коштами за ставкою 1087,70 % річних. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч.2 ст. 625 ЦПК України. Із дослідженого судом договору встановлено, що [PERSON] ознайомлений та згідний з умовами договору, що підтверджується його електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. Уклавши договір, підтвердив, що ознайомився повністю, розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримувались Правил надання грошових коштів позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, текст яких розміщений на сайті www.moneyveo.ua (а.с. 22-25). Вищевказані умови кредитування визначені і в паспорті споживчого кредиту «СМАРТ» до Договору №298940328 від 24 серпня 2023 року та підписаний сторонами (а.с. 26-27). Згідно з копією заяви на отримання грошових коштів в кредит від 24 серпня 2023 року [PERSON] зазначив свої персональні дані з номером карти №5375-41XX-XXXX-7086 (а.с. 28). Довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» стверджується, що заявку на отримання кредиту [PERSON] подано 24 серпня 2023 року о 21:28 год, цього ж дня договір відправлено позичальнику, акцепт оферти позичальника (підписання договору одноразовим ідентифікатором) PBJZ-8246 та перераховано грошові кошти позичальнику 24 серпня 2023 року о 21:29 год, а також зазначено паспортні дані і номер телефону позичальника (а.с. 38). Платіжним дорученням від 29 серпня 2023 року та листом АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] -e223-4d4d-9202-b7c5a98ecde0 від 24 серпня 2023 року підтверджується переказ коштів ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» через банк платника АТ КБ «ПриватБанк» Яцина О.А. згідно з договором №298940328 від 24 серпня 2023 року для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] в сумі 14300,00 гривень (а.с. 46). На виконання ухвали суду від 19 червня 2025 року про витребування доказів, АТ «Універсал Банк» надав лист та виписку про рух коштів по картці за період з 24 серпня 2023 року по 29 серпня 2023 року, з яких вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту №5375-41XX-XXXX-7086, ( [NUMBER] ). Із виписки по рахунку вбачається, що 24 серпня 2023 року здійснено переказ коштів на суму 14300,00 UAH. Номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] за період з 24 серпня 2023 року по 29 серпня 2023 року та який знаходиться в анкетних даних [PERSON] ідентичний - [NUMBER] . Зазначені реквізити банківської карти співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними у Договорі. Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу №28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року (а.с. 54-57). 28 листопада 2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін (а.с. 59 зворот). 31 грудня 2020 року між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду №26 від 31 грудня 2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28 листопада 2018 року та №28/1118-01 (а.с.60-63). 31 грудня 2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року (а.с. 65). 31 грудня 2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року (а.с. 65 зворот). 31 грудня 2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року (а.с. 66). З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3. Договору під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2. визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги. Пунктом 4.1. встановлено, що право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку цього Договору. Відповідно до Реєстру прав вимоги №260 від 28 листопада 2023 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором №298940328 від 24 серпня 2023 року у розмірі 36356,62 гривень, яка складається з 14299,06 гривень сума заборгованості за основним зобов`язанням, 22057,56 гривень заборгованість за нарахованими відсотками (а.с. 67-68). 10 жовтня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №10/1024-01 строк дії якого закінчується 31 грудня 2024 року (а.с. 70-73). Згідно з п. 1.3. Договору факторингу №10/1024-01 від 10 жовтня 2024 року право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №2 від 10 жовтня 2024 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача за кредитним договором №298940328 від 24 серпня 2023 року у розмірі 71723,75 гривень, яка складається з 14299,06 гривень сума заборгованості за основним зобов`язанням, 57424,69 гривень заборгованість за нарахованими відсотками (а.с. 75-76). 29 травня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали Договір факторингу №29/05/25-Е. За цим договором Фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту (а.с. 78-81). Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу №29/05/25-Е від 29 травня 2025 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №298940328 від 24 серпня 2023 року у розмірі 71723,75 гривень, яка складається з 14299,06 гривень сума заборгованості за основним зобов`язанням, 57424,69 гривень заборгованість за нарахованими відсотками (а.с. 83-84). Як вбачається розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за договором №298940328 від 24 серпня 2023 року, станом на 28 листопада 2023 року (перехід права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс»), [PERSON] має заборгованість у розмірі 36356,62 гривень, яка складається з 14299,06 гривень сума заборгованості за основним зобов`язанням, 22057,56 гривень заборгованість за нарахованими процентами (а.с.89-90). Як вбачається розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» за договором №298940328 від 24 серпня 2023 року, станом на 10 жовтня 2024 року (перехід права вимоги від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»), [PERSON] має заборгованість у розмірі 71723,75 гривні, яка складається з 14299,06 гривень сума заборгованості за основним зобов`язанням, 57424,69 гривень заборгованість за нарахованими процентами (а.с.91-92). З виписки з особового рахунку за кредитним договором №298940328 від 24 серпня 2023 року вбачається, що заборгованість [PERSON] становить 71723,75 гривні, з яких: 14299,06 гривень прострочена заборгованість за тілом кредиту, 57424,69 гривень прострочена заборгованість за відсотками (а.с. 93). ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Ейс» не здійснювали нарахувань за кредитним договором №298940328 від 24 серпня 2023 року. Сума заборгованості за кредитним договором №298940328 від 24 серпня 2023 року, яку просить стягнути позивач, складається з наступного: 14299,06 гривень заборгованість за тілом кредиту, 57424,69 гривень заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. Всього сума заборгованості становить 71723,75 гривні. Згідно квитанцій, які були долучені до матеріалів справи відповідач [PERSON] здійснив часткову оплату, а саме, 29.09.2025 року у розмірі 8114,62 гривень (квитанція ID№3763899444846346), 29.09.2025 року у розмірі 8114,62 гривень (квитанція ID№3763899444845521) та 01.11.2025 року у розмірі 8114,62 гривень (платіжна інструкція №8868-АТАК-В4Х4-1634). Загальний розмір повернутих коштів становить 24343,46 гривні. Контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності відповідач суду не подав. Таким чином, установлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з кредитного договору . Висновки суду та мотиви прийнятого рішення Спір у даній справі виник у зв`язку із невиконанням [PERSON] зобов`язання з повернення кредитної заборгованості. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до закону, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у певних випадках. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами ст. 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Предметом даного позову є стягнення заборгованості за договором позики. Відповідно до ч. 1 ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В силу ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Правилами ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України унормовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Положеннями ч. 2 ст.\~1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Коли позикодавцем є юридична особа договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми позики (ст. 1047 ЦК України). За змістом ч. 1 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. В силу ст.\~639\~ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст.3,12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. За змістом ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК). У постанові від 07.04.2021у справі№ 623/2936/19 Верховний суд дійшов висновку, що використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором при укладенні договору відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Укладений 24 серпня 2023 року [PERSON] договір кредитної лінії №298940328 із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за формою відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, який є аналогом власноручного підпису. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до\~ст.\~512\~ЦК України\~кредитор у\~зобов`язанні\~може бути\~замінений іншою\~особою внаслідок: 1)\~передання ним\~своїх прав\~іншій особі\~за правочином\~(відступлення\~права вимоги); 2)\~правонаступництва; 3)\~виконання обов`язку\~боржника поручителем\~або заставодавцем\~(майновим\~поручителем); 4)\~виконання обов`язку\~боржника третьою\~особою. Кредитор\~у зобов`язанні\~може бути\~замінений також\~в інших\~випадках,\~встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризики настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що матеріалами справи доведено факт укладення 24 серпня 2023 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] договору кредитної лінії №298940328 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Матеріалами справи також підтверджується, що до позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» перейшло право стягнення з відповідача кредиторської заборгованості. Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 129\~Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. Станом на час розгляду справи відповідач не спростував заявлений позивачем розмір заборгованості за тілом кредиту, не надав доказів сплати ним зазначеної суми в повному розмірі. Оскільки відповідач не довів, що сплатив за договором усю суму тіла кредиту, тому для доведення розміру заборгованості суд використовує докази, які надав позивач. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, вказане свідчить про порушення прав позивача, яке підлягає захисту шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Зважаючи на те, що позивачем доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 14300,00 гривень, яка ним частково сплачена (26.09.2023 року сплачено 0,94 копійки), що жодним чином не спростовано відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 14299,06 гривень тіла кредиту. Отже, відповідач не виконав повністю свого обов`язку з повернення кредитних коштів у передбачений чинним законодавством та договорами строк, чим допустив прострочення виконання грошового зобов`язання. Доказів протилежного відповідачем суду не надано. Разом з тим, щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом суд зазначає наступне. З наданого стороною позивача розрахунку заборгованості ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором №298940328 від 24 серпня 2023 року вбачається, що проценти за ставкою 0,44% в день нараховані відповідачу протягом дисконтного періоду, тобто, з 24 серпня 2023 року до 23 вересня 2023 року включно у відповідності до п. 8.3.1 договору. Дисконтний період було продовжено на 30 днів з 26 вересня 2023 року до 25 жовтня 2023 року включно шляхом сплати 26.09.2023 року 2634,06 гривень процентів. З наступного дня, тобто з 27 вересня 2023 року проценти нараховувалися за ставкою 1,74% в день (п. 8.3.2. договору). В подальшому після закінчення дисконтного періоду проценти за вказаним кредитним договором нараховувались за процентною ставкою 2,98% в день у відповідності до п. 8.4. даного кредитного договору до відступлення права вимоги за кредитним договором ТзОВ «Таліон Плюс», тобто до 28 листопада 2023 року. Сума нарахованих ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відсотків становить 22057,56 гривень. В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» нарахувало відповідачу відсотки за користування кредитом за період з 28 листопада 2023 року до 10 жовтня 2024 року і заборгованість за відсотками склала 57424,69 гривні. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» не здійснювали нарахувань відсотків за кредитним договором №298940328 від 24 серпня 2023 року. Суд звертає увагу на ту обставину, що ТзОВ «Таліон Плюс» після набуття ним у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги за договором №298940328 від 24 серпня 2023 року до [PERSON] , не мало права нараховувати відсотки у порядку, встановленому п.8.4 договору, оскільки не є стороною договору, а ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», як сторона договору, відчужуючи 28 листопада 2023 року таке право в користь ТзОВ «Таліон Плюс» вважало, що строк платежу за договором №298940328 від 24 серпня 2023 року настав 28 листопада 2023 року. Таким чином, суд вважає, що в даному випадку позивачем відповідачу нараховано проценти за користування кредитом поза строком кредитування, які відповідно до п. 12.4. договору є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України. При цьому суд зауважує, що нарахування і стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовна вимога про стягнення відсотків підлягає до задоволення частково у розмірі 22057,56 гривень за період з 24 серпня 2023 року по 28 листопада 2023 року включно. Відтак, відсотки, нараховані у період з 28 листопада 2023 року до 10 жовтня 2024 року не підлягають до задоволення. У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за №910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення з боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Звертаючись до суду із цим позовом, ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» не заявляло вимоги про стягнення процентів згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт існування у [PERSON] перед позивачем заборгованості за вищевказаним договором кредитної лінії, яка ним добровільно не сплачується. Станом на час розгляду справи відповідач не надав доказів сплати ним зазначеної суми заборгованості за кредитом, останній не надав суду контррозрахунок суми заборгованості, який би суд міг належним чином оцінити чи інший доказ, наприклад, висновок експертизи про невірність наданого позивачем розрахунку, відтак, у суду відсутні законні підстави для того, що піддати сумніву суму боргу в розмірі 36356,62 гривень, враховуючи, що вона підтверджена наданими позивачем доказами. Відповідно до норм ЦПК України, саме на сторону лягає обов`язок довести ті обставини на які вона посилається. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною першою статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №298940328 від 24 серпня 2023 року підлягають задоволенню частково у розмірі 36356,62 гривень, яка складається з 14299,06 гривень сума заборгованості за тілом кредиту, 22057,56 гривень сума заборгованості за відсотками за користування кредитом. Щодо судових витрат у справі Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15 (провадження №14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження витрат на правову допомогу стороною позивача надано суду наступні докази: копію договору про надання правничої допомоги від 29 травня 2025 року №29/05/25-01, протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги, додаткову угоду №25770780042 до договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29 травня 2025 року, копію акта прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29 травня 2025 року, відповідно до якого на складання позовної заяви затрачено 2 години, вартість послуги 5000,00 гривень, вивчення матеріалів справи 2 години, вартість послуги 1000,00 гривень, підготовка адвокатського запиту 1 година, вартість послуги 500 гривень, підготовка та подача клопотання - 1 година, вартість послуги 500 гривень. Суд дійшов висновку про те, що заявлений розмір на професійну правничу допомогу 7000,00 гривень не може вважатись обґрунтованим. А навпаки, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Виходячи зі змісту ч. 4, п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України розгляд даної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження, як малозначної справи, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ці обставини свідчать про те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є явно неспівмірним із складністю справи, витраченим адвокатом часом, обсягом наданих послуг та значенням справи для позивача. Враховуючи те, що правова допомога позивачу все ж таки надавалась, а рішення суду ухвалено на користь позивача, на думку суду, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 гривень будуть співмірними по відношенню до обставин, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України та відповідатимуть характеру і обсягу узгоджених між сторонами і фактично наданих адвокатом послуг. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 гривень. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги суд задовольнив на 76,73% (36356,62х100:47379,89), тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1858,71 гривень (2422,40х76,73:100). На підставі викладеного,

Outcome: partial