Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Позивач ТОВ «Свеа фінанс», інтереси якого представляє Паладич А.О., звернувся до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості на суму 59\~807,45 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 29.05.2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та\~ [PERSON] \~було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1535275, за яким [PERSON] надано кредит у розмірі 15000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності. Відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання, тому у нього виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 59807,45 гривень, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 13899,95 гривень, заборгованості за відсотками у розмірі 40657,50 грн та пені у розмірі 5250,00 грн. 29.04.2025 року між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «Свеа фінанс», (надалі Позивач, Новий кредитор) було укладено договір факторингу №01.02-09/25, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором. Відповідно до додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу №01.02-09/25 від 29.04.2025 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 59\~807,45 грн. На підставі наведеного позивач просить стягнути заборгованість за договором споживчого кредиту на суму 59\~807,45 грн та понесені судові витрати на суму 2\~422,40 грн. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, разом з позовною заявою подала клопотання в якому просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи (а.с.60). Відповідач\~ [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про місце, день та час слухання справи був повідомлений\~належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем проживання, вказаним в позовній заяві, та шляхом розміщення оголошення про виклик особи, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме на сайті Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву не подав. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України. 03 грудня 2025 року судом\~постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд приходить до наступного. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 12,13,81,89 ЦПК України передбачено: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 29.05.2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та\~ відповідачем [PERSON] \~через інформаційно-телекомунікаційну систему укладено електронний договір про надання споживчого кредиту № 1535275, який підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «Х940». За умовами кредитного договору відповідач [PERSON] отримав від ТОВ «Селфі кредит» кредит у сумі 15\~000,00 грн, дата надання кредиту 29.05.2024, строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів шляхом перерахування коштів на його картку № [NUMBER] , зі сплатою стандартної процентної ставки за весь строк користування кредитом в розмірі 1,5% від суми кредиту за кожний день користування ним (а.с.10-15). Підписавши договір про надання споживчого кредиту № 1535275 та паспорт споживчого кредиту від 29.05.2024, відповідач підтвердив отримання інформації про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, а також отримання всіх пояснень необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за таким договором (а.с. 16-17). Таким чином, 29.05.2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1535275 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Селфі кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало відповідачу грошові кошти у сумі 15 000,00 грн, шляхом їх перерахування на картку позичальника [NUMBER] , яку відповідач вказав при оформленні кредиту, що підтверджується листом ТОВ «Пайтек» вих. № 20250508-2017 від 08.05.2025 (а.с.32). Відповідач [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № 1535275 від 29.05.2024, внаслідок чого у нього перед ТОВ «Селфі кредит» виникла заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості станом на 29.04.2025 становить 59\~807,45 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 13\~899,95 грн, заборгованість по відсотках 40\~657,50 грн, пеня 5250,00 грн (а.с.28-31). 29.04.2025 між ТОВ «Селфі кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс», було укладено договір факторингу №01.02-09/25, відповідно до умов якого клієнт передає (відступає) фактору свої права вимоги, а фактор набуває права вимоги клієнта за кредитними договорами та сплачує клієнту за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. Також на підтвердження договору факторингу додано акт прийому-передачі, реєстру боржників та платіжну інструкцію (а.с.33-44). Згідно додатку 1 (реєстр боржників) до договору факторингу № 01.02-09/25 від 29.04.2025, ТОВ «Селфі кредит» відступило ТОВ «Свеа фінанс» право вимоги до боржника [PERSON] , сума заборгованості останнього за договором №\~1535275 від 29.05.2024 склала 59\~807,45 грн. (а.с.47). Відповідач здійснював часткове погашення заборгованості згідно розрахунку заборгованості, (19.06.2024 року: 0,01 грн - тіло кредиту, 2227,50 грн - проценти за користування; 11.07.2024 року: 0,01 грн - тіло кредиту, 4950,00 грн - проценти за користування; 17.07.2024 року: 1100,00 грн - тіло кредиту, 1350,00 грн - проценти за користування; 13.08.2024 року: 0,01 грн - тіло кредиту, 5629,50 грн - проценти за користування; 12.09.2024 року: 0,01 грн - тіло кредиту, 6255,00 грн - проценти за користування; 16.10.2024 року: 0,01 грн - тіло кредита, 7089,00 грн - проценти за користування, 2250,00 грн штрафні санкції), однак, як вбачається із розрахунку заборгованості станом 29.04.2025 заборгованість відповідачем [PERSON] у повному обсязі не погашена. Таким чином, аналіз матеріалів справи та викладене свідчить про наявність доказів на підтвердження того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце, документи, надані позивачем, містять відомості про те, що право вимоги за кредитом відповідача увійшло до пакету передачі активів на користь позивача. Щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню, суд зважив на наступне. Положення п. 18 розд.«Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~визначають, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На підставі викладеного, у даному випадку відсутні підстави для стягнення з відповідача 5250,00 грн. неустойки (штраф, пеня) та/або процентами за порушення грошового зобов`язання, оскільки така нарахована ТОВ «Селфі кредит», право вимоги згідно укладеного договору факторингу, від якого перейшло до нового кредитора (позивача ТОВ «Свеа фінанси»)у період дії в Україні воєнного стану, що є неправомірним. З наведених підстав, сума сплачена відповідачем 16.10.2024 у розмірі 2250,00 грн, та зарахована на погашення заборгованості за штрафними санкціями має бути зарахована на погашення заборгованості по тілу кредиту. Отже сума заборгованості за тілом кредиту, яка підлягає до стягнення становить 13899,95 грн - 2250,00 грн = 11649,95 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення суми заборгованості за процентами, суд зазначає наступне. За ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Разом з тим, Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Зі змісту ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. У відповідності до ч. 5 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Закон України «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. Статтею 1 ЗУ «Про споживче кредитування» визначено терміни, зокрема 1-1) договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; 1-2) денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. 22.11.2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, який набрав чинності 24.12.2023 року, та яким внесено зміни до ЗУ «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. У п. 4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3498-ІХ визначено необхідність надавачам фінансових послуг, не зазначеним у пункті 3 цього розділу, та надавачам допоміжних послуг протягом 30 днів з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього Закону. Отже, починаючи з 25.12.2023 року (наступний день після набрання Законом № 3498-ІХ чинності), максимальний розмір денної процентної ставки за договором не може перевищувати 1 %. При цьому, надавачі фінансових послуг, яким зокрема є позивач, зобов`язувалися привести свою діяльність у відповідність вищевказаних змін. У той же час, пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, перші 120 днів тривають з 24 грудня 2023 року по 22 квітня 2024 року, наступні 120 днів з 23 квітня 2024 по 20 серпня 2024 року. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Водночас, позивач незважаючи на те, що договір про надання споживчого кредиту № 1535275 від 29.05.2024 укладено після набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, не привів свою діяльність, а також умови укладеного ним договору відповідно до вимог чинного законодавства в частині нарахування щоденної процентної ставки і продовжив нараховувати відповідачу відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 1,5 % на день за період з 29.05.2024 по 29.04.2025 (а.с.28-31). Таким чином, суд погоджується із умовами кредитного договору щодо нарахування відповідачу за період з 29.05.2024 року по 19.08.2024 року відсотків за користування кредитом виходячи з процентної ставки 1,5 % на день, що з урахуванням суми кредиту (15000,00 грн) та частковим погашенням заборгованості по відсоткам становить 1251,00 грн. Однак, починаючи з 20.08.2024 року нарахування відсотків не могло бути більшим за 1,0 %, а тому за період з 20.08.2024 по 29.04.2025 (період визначений позивачем) відсотки підлягають перерахунку в сторону зменшення та повинні становити 35164,47 грн (138,99 грн за день х 253 дні = 35164,47 грн). Тобто, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача проценти в загальному розмірі (з урахуванням сплачених відповідачем 12.09.2024 та 16.10.2024 на суму 13344,00 грн ) 23071,47 грн (35164,47+1251 грн -13344,00 грн). Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором про\~надання споживчого\~ кредиту\~№ 1535275\~від 29.05.2024\~року\~ підлягають задоволенню частково на загальну суму 34721,42 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 11649,95 грн, та заборгованості по відсотках у розмірі 23071,47 грн. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжною інструкцією позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн (а.с.9). Позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 59807,45 грн, однак позов підлягає задоволенню на суму 34721,42 грн, тобто відсоток задоволених позовних вимог становить 58,05 %, тому сума судового збору, яка підлягає стягненню, складає 1406,20 грн (2422,40 х 58,05 % : 100). На підставі викладеного,

Outcome: partial