Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

представник ТОВ "Коллект Центр" звернувся до Металургійного\~районного суду\~м.\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області\~з позовом\~до[PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 101302638 від 04.09.2021 в розмірі 27110,77 грн, а також понесених судових витрат. Позов мотивовано тим, що 047.09.2021 між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 101302638, який підписано електронним підписом позичальника. Відповідно до умов договору сума кредиту 5000 грн. Кредит надається строком на 20 днів з 04.09.2021, дата повернення кредиту - 24.09.2021. 17 січня 2022 року було укладено договір факторингу № 17-01/2022-54 відповідно до якого ТОВ "Мілоан" відступило на користь ТОВ "Вердикт капітал" права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором № 101302638. 10 березня 2023 року було укладено договір № 10-03/2023/01, відповідно до якого ТОВ "Вердикт капітал" відступило на користь ТОВ "Коллект центр" права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором № 101302638. Таким чином, ТОВ "Коллект центр" наділено правом вимоги до відповідача за договором № 101302638. Ухвалою Металургійного районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.06.2025 дану цивільну справу було направлено до Криворізького районного суду Дніпропетровської області за територіальною підсудністю. Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24.07.2025 дану цивільну справу було направлено до Широківського районного суду Дніпропетровської області за територіальною підсудністю. Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 16.09.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явилися. Представником позивача було заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, представника позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, зокрема шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, про причини своєї неявки не повідомила. Заяв, клопотань від неї не надходило. Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). Суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачу були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне ухвалити відповідне рішення, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 04 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 101302638. Відповідно до умов договору сума кредиту 5000 грн. Кредит надається строком на 20 днів з 04.09.2021, дата повернення кредиту - 24.09.2021. Загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 1800 грн в грошовому виразі та 27,258.00 % річних. Комісія за надання кредиту - 550 грн, яка нараховується за ставкою 11 % від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом - 1250 грн, які нараховуються за ставкою 1.25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 %від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Вказаний договір укладений в електронній формі та підписаний одноразовим ідентифікатором Z11254. Згідно квитанції від 04 вересня 2021 року, на карту № [NUMBER] були перераховані грошові кошти в розмірі 5000 грн, 04.09.2021, призначення платежу - кошти згідно договору 101302638. На підставі договору факторингу № 17-01/2022-54 , укладеного 17 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вердикт капітал", первісний кредитор відступив позивачу право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором № 101302638. Відповідно до\~витягу з\~реєстру боржників\~до договору\~факторингу №17-01/2022-54\~від 17.01.2022,\~ [PERSON] \~має непогашену\~заборгованість перед\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~"Мілоан"\~в розмірі\~18792,57\~грн,\~з яких\~4378\~грн -\~заборгованість за\~тілом кредиту,\~13864,57\~грн -\~заборгованість по\~процентам, 550 грн - заборгованість по комісії. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Вердикт капітал" становить 27110,77 грн, з яких 4378 грн - заборгованість за тілом кредиту, 13864,57 грн - заборгованість по процентам, 550 грн - заборгованість по комісії, 8 318,20 грн - нараховані відсотки. 10 березня 2023 року було укладено договір № 10-03/2023/01, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт капітал" відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект центр" права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором № 101302638. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Коллект центр" станом на 13.06.2025 становить 27110,77 грн, з яких 4378 грн - заборгованість за тілом кредиту, 550 грн - заборгованість по комісії, 22182,77 грн - заборгованість за відсотками. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Так, відповідно до п. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію"\~визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У частині першій статті 509 ЦК України зазначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до\~статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього кодексу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зроблено висновок, що "припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання". Згідно з вищевказаного розрахунку заборгованості [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ "Коллект центр" за кредитним договором № 101302638 у розмірі 27110,77 грн, з яких 4378 грн - заборгованість за тілом кредиту, 550 грн - заборгованість по комісії, 22182,77 грн - заборгованість за відсотками. При вирішенні спору судом враховується, що відповідач отримав кредитні кошти, був повідомлений про умови, правила та відсотки банку, однак належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, що створило заборгованість. Крім того, відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, а відтак наданий банком розрахунок заборгованості за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин справи, суд всебічно та повно з`ясував обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Згідно зі\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом\~ст. 137 ЦПК\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено,\~що понесені\~ТОВ "Коллект\~центр" витрати на правничу допомогу в розмірі 13000 грн, підтверджуються матеріалами справи: договором про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024; заявкою про надання юридичної допомоги № 692 від 01.05.2025 за кредитним договором № 101302638; витягом з акту № 10 про надання юридичної допомоги від 30.05.2025. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі є співмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, за відсутності заперечень щодо таких витрат від відповідача, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 13000 грн підлягають стягненню з відповідача. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжною інструкцією переказу коштів № 0531120058 від 20.06.2025 позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: approved