Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

У вересні 2025 року позивач Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 3 серпня 2021 року між відповідачем та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», правонаступником якого є Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», укладено договір кредитний договір №5225552418, на підставі якого відповідачем отримано кошти в розмірі 23 950,00 грн., строком на 36 днів із сплатою процентів за користування кредитом. Посилаючись на те, що кредитор виконав своє зобов`язання по видачі кредиту шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача, але останнім кредит не погашається, правонаступник первісного кредитора звернувся до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за Кредитним договором №5225552418 в розмірі 51 932,65,00 грн., з яких: -23 950,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -3,41 грн. - сума заборгованості по річним процентам; -27 979,24 грн. - заборгованість по щомісячним процентам. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлений належним чином. У прохальній частині позову просив провести розгляд за відсутності представника та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, заяв та клопотань від до суду не надходило. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого розгляду справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 03 січня 2021 року між ТОВ «ФК « Центр Фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір №5225552418. Даний кредитний договір було підписано [PERSON] особистим підписом. 01 вересня 2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» укладено договір факторингу №01/09/21, за умовами якого до АТ «Таскомбанк» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №5225552418 від 03 серпня 2021 року. За п. 1.1. договору факторингу, згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах визначених цим договором. Відповідно до реєстру прав вимоги до Договору про відступлення права вимоги від 04.08.2021 року загальна сума заборгованості становить 23 983,43 грн. з яких: заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 23 950,00 грн.; сума заборгованості по річним процентам у розмірі 0,01 грн.; сума заборгованості по щомісячним процентам у розмірі 33,42 грн. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 03.06.2024 року заборгованість позичальника за кредитним договором №5225552418 від 03.08.2021 року становить 51 932,65 грн., яка складається з 23 950,00 грн. заборгованості по тілу кредиту, 3,41 грн. заборгованості по річним процентам, 27 979,24 грн. заборгованості по щомісячним процентам. Обґрунтовуючи поданий позов, АТ «Таскомбанк» зазначило, що [PERSON] не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, заборгованість не погасила у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість у сумі 51 932,65 грн. На підтвердження позовних вимог АТ «Таскомбанк» за договором надало: кредитний договір № 5225552418 від 03 серпня 2021 року; паспорт споживчого кредиту; заяву-анкету на отримання послуг в ТОВ «ФК «ЦФР»; договір факторингу №01/09/21; витяг з реєстру прав вимоги до договору факторингу; розрахунок заборгованості за кредитним договором №5225552418 від 03 серпня 2021року. Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Так, звертаючись до суду із позовом АТ «Таскомбанк» надало належні та допустимі докази укладення [PERSON] кредитного договору із ТОВ «ФК «ЦФР». [PERSON] отримала кредит за договором №5225552418, проте не виконала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, кошти не повернула. Відтак, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення із [PERSON] на користь АТ «Таскомбанк» заборгованості за основною сумою боргу та нарахованими відсотками. У порядку розподілу судових витрат, з [PERSON] на користь АТ «Таскомбанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved