Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

До Ємільчинського районного суду Житомирської області звернулась [PERSON] з позовом до ПП «Злагода Агро», в якому просить розірвати договір оренди землі, укладений між орендодавцем [PERSON] та ПП «Злагода Агро», а також стягнути 7766,21 грн. заборгованості за договором оренди землі та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є спадкоємицею земельної ділянки з кадастровим номером: 1821781400:05:000:0063, площею 4,2639 га, яка розташована на території Будо-Бобрицької сільської ради, Звягельського (Ємільчинського) району, Житомирської області та належала її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . 01.09.2021 року між [PERSON] та ПП «Злагода-Агро» було укладено договір оренди землі №143, предметом якого є вказана земельна ділянка. Зазначений договір було укладено строком на 10 років, орендна плата становила - 1977,53 грн. Починаючи з 2022 року відповідач припинив сплачувати орендну плату орендодавцю за користування належною земельною ділянкою, про що вона їй неодноразово повідомляла, а після її смерті та прийняття нею спадщини, відповідач також не сплатив заборгованість з орендної плати і їй, чим на її думку в односторонньому порядку допустив порушення умов укладеного договору. На момент звернення з позовною заявою до суду за відповідачем рахується заборгованість за 2022-2024 роки. Вона зверталася до відповідача із вимогою щодо сплати заборгованості з орендної плати та про намір розірвати договір в разі несплати. Однак, відповідач проігнорував дану вимогу та не сплатив заборгованість з орендної плати та і взагалі не надав жодної відповіді. Крім того позивач переконана, що з відповідача на її користь необхідно стягнути заборгованість за договором оренди землі, яка складається із заборгованості по орендній платі за вказаний період в розмірі 5936,59 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а саме у сумі 7766,21 грн. 15.10.2025 року представник відповідача ПП «Злагода-Агро» надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що 14.12.2022 року [PERSON] було виплачено орендну плату за 2022 рік. Позивач, яка успадкувала земельну ділянку не повідомила відповідача про набуття права власності, що їй необхідно було зробити впродовж одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї. Відповідач сплачував орендну плату у розмірі, який перевищував суму, передбачену умовами договору, що свідчить про добросовісне виконання ним своїх договірних зобов`язань та відсутність наміру ухилятися від сплати. У невиплаті орендної плати відсутня вина відповідача, а навпаки, причиною такої невиплати є саме невиконання позивачем вимог законодавства в частині повідомлення про спадкування прав на земельну ділянку. Щодо нарахування інфляційних втрат за всі роки представнику відповідача незрозуміло, на підставі яких даних позивач здійснила відповідні розрахунки, оскільки до 2024 року орендна плата сплачувалася [PERSON] , а за 2024 рік відповідач не мав можливості здійснити оплату, оскільки спадкоємець не повідомила відповідача належним чином про набуття права власності на земельну ділянку. В судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суд про причини неявки у засідання. Письмових пояснень не подав. У відповідності до ч.2 ст.247\~ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.13 ЦПК України). Судом встановлено, що згідно договору оренди землі №143 від 01.09.2021 року [PERSON] (орендодавець) надала, а ПП «Злагода-Агро» (орендар) прийняло в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 4,2639 га, кадастровий номер 1821781400:05:000:0063, на строк 10 років (а.с. 12-17). Відповідно до ксерокопії свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.11.2024 року спадкоємицею майна [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме земельної ділянки площею 4,2639 га, яка розташована на території Барашівської територіальної громади є її дочка [PERSON] (а.с. 9). Згідно ксерокопії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №437094809 від 28.07.2025 року земельна ділянка з кадастровим номером 1821781400:05:000:0063, площею 4,2639 га, на праві власності належить [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 08.11.2024 року. Крім того зареєстровано також право оренди за ПП «Злагода-Агро» та право суборенди за ТОВ «Нива Березнегувате» щодо вказаної земельної ділянки. (а.с.18). Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору щодо [PERSON] за період з січня 2023 року по червень 2025 року орендної плати від ПП «Злагода-Агро» не надходило (а.с. 19). Частиною 1 ст.41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.3 ст.41\~Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. В силу ч.1 ст.15 ЦК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Згідно із ч.1 ст.626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим до виконання (ст.629 ЦК України). За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (стаття 792 ЦК України). Як визначено у ст.1\~Закону України\~«Про оренду\~землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно із ч.1 ст.6\~Закону України\~«Про оренду\~землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до ч.1 ст.13\~Закону України\~«Про оренду\~землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. В силу ч.1 ст.30\~Закону України\~«Про оренду\~землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. Зміст прав та обов`язків, що виникають в орендодавця та орендаря земельної ділянки, порядок їх реалізації та виконання опосередковуються договором оренди землі. Зокрема, на підставі договору в орендодавця виникає обов`язок передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а в орендаря - обов`язок використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства та сплачувати орендну плату в порядку і розмірі, встановленому договором або законом. Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (частина перша статті 15 Закону України «Про оренду землі»). За частиною першою статті 14\~Закону України\~«Про оренду\~землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі, а статтею 18\~цього Закону передбачено, що договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. За змістом статті 19\~Закону України\~«Про оренду\~землі» строк дії договору оренди землі як істотна умова договору визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Закінчення строку дії договору оренди землі спричиняє усталені та законодавчо визначені наслідки, зокрема припиняються права та обов`язки, що випливають із договору, за винятком тих, які продовжують існувати після закінчення договірних відносин. Власник земельної ділянки вправі користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою після закінчення договору оренди за правилами статті 317 ЦК України, укладати договори оренди з іншими орендарями на власний розсуд. Майнові відносини, які виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору, тому, окрім спеціальних актів земельного законодавства - ЗК України та Закону про оренду землі, регулюються загальними нормами цивільного законодавства щодо договору та щодо договору найму. Згідно з частиною 3 ст.31\~Закону України\~«Про оренду\~землі» договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Статтею 32\~Закону України\~«Про оренду\~землі» врегульовано правовідносини щодо припинення договору оренди землі шляхом його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.141\~Земельного кодексу\~України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Частинами 1, 2 ст.15\~Закону України\~«Про оренду\~землі» передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.21\~ЗУ «Про\~оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Згідно з ч.1 ст.24\~ЗУ «Про\~оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також орендної плати за водний об`єкт. Отже, розглядаючи спори про розірвання договору оренди з підстав заборгованості по орендній платі, слід мати на увазі, що згідно зі статтями 13, 15, 21\~Закону України\~«Про оренду\~землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Таким чином, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Заперечуючи проти позовних вимог позивача представником відповідача надано до суду ксерокопію відомості на видачу готівки №58 орендна плата за земельні ділянки 2021 року, відповідно до якої [PERSON] отримала кошти в сумі 613,00 грн., тоді як згідно договору оренди землі орендна плата за рік становить 1977,53 грн., а також ксерокопію відомості на видачу готівки №60 за 14.12.2022 року, відповідно до якої [PERSON] були отримані кошти в сумі 4500,00 грн., однак у примітці зазначено договір оренди від 18.11.2016 року, хоча з матеріалів справи слідує, що між [PERSON] , спадкоємицею якої є [PERSON] та відповідачем підписано договір №143 від 01.09.2021 року. У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року в справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до 6 ст.13\~ЗУ «Про\~судоустрій і\~статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Отже, судом встановлено, що ПП «Злагода-Агро» протягом 2022-2024 років не виплачувалась орендна плата за договором оренди землі №143 від 01.09.2021 року, а сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди. Тобто позивач як власник земельної ділянки не отримав вчасно того, на що він розраховував при наявності діючої угоди. Неналежне виконання умов договору, а саме невиконання обов`язку зі своєчасної сплати орендної плати, є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке, з огляду на положення статті 526 ЦК України, дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена заборгованість у подальшому. Доказів на підтвердження протилежного відповідачем не подано. У відповідності до ст.ст.12, 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідач допустив порушення істотних умов договору щодо виплати орендної плати, що порушило передбачене договором право орендодавця на її своєчасне отримання, тому беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині розірвання договору оренди землі. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за договором оренди землі суд зазначає наступне. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно положень статті 625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Оскільки орендна плата є грошовим зобов`язанням, то у зв`язку з невиконанням орендарем умов договору оренди землі про повну та своєчасну виплату орендної плати для нього настають наслідки, передбачені ст.625 ЦК України. В постанові ВСУ від 26 квітня 2017 року по справі № 3-1522гс16 (№ 918/329/16) зазначено, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто, таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат виникає за кожен місяць (за кожен день такого прострочення) з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Позивача вказує, що ПП «Злагода-Агро», в порушення строку та обов`язку, передбачених договором оренди землі від 01.09.2021 року, не здійснив сплати орендної плати в сумі 5936,59 грн. за 2022-2024 роки. На спростування цих обставин відповідачем не було подано жодних належних та допустимих доказів. Позивачем проведений розрахунок інфляційних збитків за період з 01.01.2023 року по 15.09.2025 року, сума яких за вказаний період становить 1829,62 грн. Судом перевірений розрахунок позивача в частині нарахування інфляційних збитків, який є правильним, будь-яких спростувань саме такої суми представником відповідача не надано, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути також суму інфляційних збитків у розмірі 1829 грн. 62 коп. Відповідно до ст.141\~ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позов задоволено в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2422,40 грн з відповідача.

Outcome: approved