Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

18.08.2025 року до суду надійшов позов [PERSON] ,\~в інтересах\~якої діє\~адвокат Горщар Б.А. до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування поданого позову вказано, що 18.10.2008 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Славутського району, актовий запис №266. Від даного шлюбу подружжя мають двох дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує, що у зв?язку з тим, що вона з відповідачем спільно не проживала, діти перебували на її утриманні, а відповідач не надавав допомоги на їх утримання. Рішенням Славутського міськрайонного суду від 04.09.2014 року її позовні вимоги задоволено, стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі, в розмірі 800 гривень на обох дітей щомісяця, починаючи з 07.07.2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Славутського міськрайонного суду від 30.03.2015 року у справі шлюб між сторонами, зареєстрований 18.10.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області розірвано. У зв?язку із збільшенням витрат на дітей та вважаючи, що відповідач, будучи працездатним, зобов?язаний працювати і заробляти кошти на утримання дітей, позивачка 24.10.2017 року звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів, що стягувались з відповідача на підставі рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 04.09.2014 року на користь позивача на утримання двох неповнолітніх дітей. Рішенням Славутського міськрайонного суду від 24.10.2017 року позовні вимоги задоволено, змінено розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 04.09.2014р. з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. на обох дітей щомісячно, починаючи з 07.07.2014 року і до досягнення дітьми повноліття, та стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1500 грн. на обох дітей щомісячно до досягнення дітьми повноліття. На виконання рішення суду, 14.11.2017 року видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні у Славутському відділі державної виконавчої служби у Шепетівському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 10.11.2021 року позивачка уклала шлюб із [PERSON] , який зареєстрований виконавчим комітетом Улашанівської сільської ради Славутського району Хмельницької області, актовий запис №8, змінивши прізвище на « [PERSON] ». Позивачка вказує, що на даний час вона не працює, має періодичний непостійний заробіток, чого не вистачає для належного утримання дітей, які з нею проживають. У зв?язку зі зростанням економічної кризи в державі її матеріальне становище, аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням суду не вистачає на утримання дітей. Витрати на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту, харчування дітей постійно збільшуються. Наразі саме на позивачку лягає тягар утримання дітей. Присуджений рішенням суду до стягнення з відповідача [PERSON] розмір аліментів недостатній для належного утримання дітей. Просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 24.10.2017 року про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліментів на утримання неповнолітніх дітей : сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми на стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення ними повноліття. Ухвалою суду від 21.08.2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 25.09.2025. Ухвалою суду\~від 25.09.2025\~року підготовче\~судове засідання\~у справі\~закрито і\~цивільну справу\~призначено до\~судового розгляду\~по суті\~на 23.10.2025\~року. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача щодо позову заперечував, вказуючи на те, що матеріальне становище відповідача не покращилося, а навпаки, він наразі доглядає за мамою, яка хворіє та потребує стороннього догляду, утримує дружину, яка хворіє на онкологічне захворювання, а також її сина, з яким він проживає однією сім`єю і який потребує лікування. Крім того, відповідач постійно сплачує аліменти у розмірі, визначеному рішенням суду, заборгованості по аліментах немає, з липня 2025 року сплачує аліменти у більшому розмірі, ніж зазначено у рішенні суду. Також додатково допомагає дітям, придбав їм велосипеди, ноутбуки та мобільні телефони. Тому, в разі зміни судом способу стягнення аліментів, він не матиме змоги сплачувати аліменти у розмірі, визначеному із середньомісячної заробітної плати для даної місцевості, бо немає постійного заробітку. Заслухавши вступні слова сторін по справі, дослідивши докази у справі в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку. Під час розгляду даної справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 30.03.2015 року №682/359/15-ц шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. [PERSON] 10.11.2021 року уклала шлюб із [PERSON] і змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 10.11.2021 року серія [NUMBER] . Відповідно до рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 24.10.2017 року №682/2669/17 та виконавчого листа, виданого Славутським міськрайонним судом Хмельницької області від 24.10.2017 року №682/2669/17 з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. на обох дітей щомісячно до досягнення повноліття дітьми повноліття. З довідки наданої стороною відповідача, [PERSON] сплачував аліменти на користь [PERSON] по 3200 з липня по серпень 2025 р. Згідно акту №3 про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 23.01.225 року, відповідач [PERSON] здійснює постійний догляд за [PERSON] , якій згідно висновку №3, виданого Славутською амбулаторією загальної практики-сімейної медицини, рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , яка змінила прізвище на [PERSON] . Згідно медичної довідки №34 від 24.09.2025 року [PERSON] знаходиться на лікуванні у лікаря невропатолога/психіатра. Потребує постійного медикаментозного лікування. З довідки Улашанівської сільської ради від 21.10.2025 року слідує, що [PERSON] , дружина відповідача, зареєстрована та проживає разом із сином - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Моральне виховання та матеріальне утримання дітей є одним із найголовніших та найважливіших обов`язків батьків, що випливає з усталених моральних принципів суспільства й чинного законодавства. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Способи виконання обов`язків батьків щодо утримання дитини за загальним правилом визначаються за домовленістю між ними. При відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, той із батьків, з ким проживає дитина, має право на стягнення аліментів у судовому порядку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. За правилами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Верховний Суд при вирішенні спорів про зміну способу та розміру аліментів неодноразово наголошував на тому, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися. Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України (далі СК) розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.06.2021 (справа 643/11949/19, провадження № 61-2698св21) суд дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення не залежить від зміни матеріального становища платника аліментів. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У пунктах 17, 23 постанови № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Відповідно до частини другої статті 182 СК, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01.01.2025 становить 2563 гривні, від 6 до 18 років - 3196 гривень. Згідно з частиною другою статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Обґрунтовуючи позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на стягнення аліментів у частці від доходу платника аліментів, позивачка вказує на збільшення витрат на утримання дитини, а також на можливість відповідача сплачувати аліменти у частці від всіх видів його доходу, оскільки він є працездатним і отримує доходи. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11.03.2020 у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Аліменти на утримання дитини є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. При цьому, виходячи з положень чинного законодавства, доступ дитини до даних благ не залежить від перебування батьків у шлюбі. Аліменти є власністю самої дитини, а не батьків. Батьки лише отримують та використовують їх від імені дітей. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Тобто перебування батьків у шлюбі або його розірвання не впливає на обов`язок батьків утримувати дитину. З урахуванням принципу змагальності процесу, співмірності, потреб дітей, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, матеріальне становище сторін, виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів дітей, з огляду на те, що стаття 180 СК України покладає обов`язок на обох батьків утримувати дитину, неодноразове звернення позивачки до суду із позовами про збільшення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, збільшення потреб дітей та неможливості за рахунок аліментів у твердій грошовій сумі, визначеній судом забезпечити необхідні умови проживання дітей, право стягувача аліментів на зміну способу стягнення аліментів відповідно до ст. 181,184 СК України, суд вважає справедливим та обґрунтованим змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на 1/3 частину доходу відповідача, яка стягуватиметься судом щомісячно на утримання двох неповнолітніх дітей. Розмір аліментів на рівні 1/3 частини доходів відповідача відповідає вимогам законодавства, є необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дітей. Представник відповідача, як платника аліментів, проти зміни способу стягнення аліментів заперечував, посилаючись на погіршення матеріального становища відповідача та неможливість відповідача сплачувати аліменти у частці від доходу, проте доказів на спростування покращення його матеріального становища суду не надав, як і не надав доказів на підтвердження неможливості сплати аліментів після зміни способу їх стягнення. А надані представником відповідача докази підтверджують лише збільшення складу його сім`ї та потребу у їх лікуванні, натомість відповідач не надав доказів про понесення витрат на утримання членів сім`ї. А з довідки Славутського ВДВС у Шепетівському районі Хмельницької області, наданої відповідачем слідує, що [PERSON] має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж визначено за рішенням суду від 24.10.2017 року. Тому зазначені представником відповідача доводи та надані докази щодо погіршення його матеріального стану суд вважає необгрунтованими. Щодо розподілу судових витрат. На підставі статті 141 ЦПК з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, від сплати якого позивачка звільнена на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 8000 грн. На підтвердження понесених витрат надав договір про надання правової допомоги від 16.08.2025 року, укладений між [PERSON] та Адвокатським бюро "Богдан Горщар і партнери", акт виконаних робіт (наданих) послуг за договором про надання правової допомоги від 16.08.2025 року за 22.10.2025 року, на суму 8000 грн., які [PERSON] має сплатити протягом місяця з дня складення акту. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. За таких обставин, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивачки підлягають стягненню понесені витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн, оскільки представником відповідача надано заперечення щодо співмірності зазначених витрат, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. є співмірним із складністю справи та необхідним для її розгляду. Посилання представника відповідача на відсутність доказів, на підтвердження оплати позивачкою послуг за надання правничої допомоги не заслуговує на увагу, оскільки питання оплати послуг адвоката перебуває у площині договірних відносин адвоката та клієнта і не стосується відповідача (Постанова ВП ВС від 16.11.2022 справі № 922/1964/21). З цих підстав позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial