Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

Представник ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" Столітній Михайло Миколайович звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №4758615 від 23.06.2024 в сумі 35183, 42 грн , а також понесених судових витрати у виді судового збору у розмірі 2422,40 грн, та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. Окрім того, просить в порядку ч.ч.10, 11 ст.265 ЦПК України доручити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України за формулою: розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) - s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, розрахунок 3 % річних: С* 3:100: 365 * Дн., де С - сума основного боргу; 3 - 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 - кількість днів у році; Дн. - кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал"; роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23 червня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" (далі ТОВ "Лінеура Україна) та [PERSON] укладено електронний договір № 4758615 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. За взаємною згодою сторони погодили наступні умови: сума кредиту 6000 грн; строк кредиту 360 днів, з 23 червня 2024 року по 17 червня 2025 року, з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. ТОВ "Лінеура Україна" свої зобов`язання перед [PERSON] виконало у повному обсязі та надало їй кредит у сумі 6000 грн, шляхом перерахування коштів на платіжну картку № [NUMBER] . Пунктом 1.2.1. Договору сторони передбачили, що, за взаємною згодою Сторін сума кредиту може бути збільшена, про що Сторонами укладається Додатковий договір. При цьому сторони погодили, що збільшення суми кредиту можливе до дати здійснення клієнтом першого платежу за Договором, відповідно до Графіку платежів (п.1.3 цього Договору). Враховуючи, зазначені вище умови Договору, 23.06.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем було укладено Додатковий договір до Договору № 4758615 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 23.06.2024 року. Сторони за взаємною згодою домовились, що згідно умов цього Додаткового договору Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п. 1.2. Додаткового договору) Сума кредиту, яка було надана згідно з Додатковим договором складає: 4000 грн. Відповідно до зазначених вище умов Додаткового договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 4000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «ПЕЙТЕК». Враховуючи внесені зміни до Договору, які оформлені Додатковим договором, з урахуванням зміненої суми кредиту за Договором (п.п.1.2-1.3. Додаткового договору) сума кредиту на дату укладення Додаткового договору, склала 10000 грн. Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов`язань перед первісним кредитором, 31 березня 2025 року ТОВ "Лінеура Україна" на підставі договору факторингу № 31/03/2025 за плату відступило, а ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4758615 від 23.06.2024 року в загальній сумі 35183,42 грн, з яких: тіло кредиту 5839,99 грн, заборгованість за процентами 22510,63грн та суми заборгованості за процентами нарахованими позивачем за 78 календдарних днів 6832,8 грн. У зв`язку з чим, просить суд стягнути з відповідача на користь товариства вказану заборгованість та судові витрати. Ухвалою суду від 29 вересня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано докази від АТ КБ «Приватбанк» про перерахування кредитних коштів [PERSON] .. До суду 15.10.2025 року від АТ КБ «Приватбанк» надійшла інформація за вих. 20.1.0.0.0/7-251001/49517-БТ від 06.10.2025 про зарахування 23.06.2024 на карту № [NUMBER] [PERSON] грошових коштів в сумі 4000 грн. Судові засідання 27.10.2025, 17.11.2025 у зв`язку з зайнятістю судді. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив справу розглянути без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явивсяся,відзиву на позовну заяву не подав, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджено даними Укрпошти Трекінг R067041160567. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом установлено, що 23 червня 2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] укладено договір № 4758615 ( а. 26-36) про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі Кредитний договір), який підписаний електронним підписом відповідачки шляхом відтворення одноразового ідентифікатора 52081. За умовами Кредитного договору ТОВ "Лінеура Україна" надає [PERSON] кредит у розмірі 6000 гривень (п. 1.2 Кредитного договору) строком на 360 днів , з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (п. 1.3 Кредитного договору). За користування кредитом клієнт сплачує ТОВ "Лінеура Україна" проценти за стандартною процентною ставкою в розмірі 1,5% в день, яка застосовується в межах всього строку кредиту (п. 1.4.1 Кредитного договору). Крім того, що 23 червня 2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] укладено додатковий договір № 4758615 ( а. с. 18-20) про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі Кредитний договір), який підписаний електронним підписом відповідачки шляхом відтворення одноразового ідентифікатора 76449. За умовами Кредитного договору ТОВ "Лінеура Україна" надає [PERSON] кредит у розмірі 4000 гривень (п. 1.2 Кредитного договору) строком на 360 днів , з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (п. 1.3 Кредитного договору). За користування кредитом клієнт сплачує ТОВ "Лінеура Україна" проценти за стандартною процентною ставкою в розмірі 1,4998% в день, яка застосовується в межах всього строку кредиту (п. 1.4.1 Кредитного договору). Сума кредиту на дату укладення цього додаткового договору , з урахуванням платежів , здійснених відповідачем за Договором суладає 10000 грн. ТОВ "Лінеура Україна" на виконання умов Кредитного договору та додаткового договору 23 червня 2024 року надало відповідачеві кредит у розмірі 6000 грн та 4000 грн , перерахувавши на платіжну картку № [NUMBER] , указаною відповідачем при укладенні Кредитного договору, що підтверджується листами ТОВ "ПЕЙТЕК" за вих. 20250401 -544 від 01.04.2025 ( а. с. 16), за вих. № 20250401-546 від 01.04.2025 ( а. с. 17),копією договору на переказ коштів, укладеного між ТОВ ""ПЕЙТЕК" та ТОВ "Лінеура Україна" № 21022-1 від 21.02.2022 ( а. с. 71-76), інформацією Приватбанку № за вих. 20.1.0.0.0/7-251001/49517-БТ від 06.10.2025 року. 31 березня 2025 року ТОВ "Лінеура Україна" відступило право вимоги до відповідачки за Кредитним договором ТОВ "ФК "Фінтраст Україна", згідно з договором факторингу № 31/03/2025 від 31.03.2025 року. Згідно до реєстру боржників ТОВ "Лінеура Україна" відступило ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" право вимоги до [PERSON] за кредитними договорами № 4758615 на суму 33350,62 грн , в тому числі 5839,99 грн - заборгованість за сосновною сумою боргу, 22510,63 грн - за відсотками, 5000 грн штрафні санкції. Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості ТОВ "Лінеура Україна", що заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на 31.03.2025, тобто на момент відступлення права грошової вимоги позивачу за кредитним договором становила 33350,62 грн , в тому числі 5839,99 грн - заборгованість за сосновною сумою боргу, 22510,63 грн - за відсотками, 5000 грн штрафні санкції. Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ ""Лінеура Україна" нараховано первинним кредитором відсотки за користування грошовими коштами за процентною ставкою 1,5% та 1,4998 % у день за період з 23.06.2024 по 31.03.2025 у розмірі 25015,03 грн. Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" позивачем за період з 01.04.2025 по 17.06.2025 за 78 календарних днів було додатково нараховано відповідачеві відсотки за користування грошовими коштами за процентною ставкою 1,5% у сумі 6832,8 грн . Відповідачем заборгованість за кредитним договором не спростована, та останньою щодо правильності розрахунків такої заборгованості не надано заперечень. Рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ "Фінтраст Україна" від 25.11.2024 змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" Згідно з частинами першою, третьою статті 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 5 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" (далі Закону) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ст. 4 Закону України "Про споживче кредитування" законодавство про споживче кредитування в Україні ґрунтується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо надання послуг споживачам. Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1,00 %. Зміни до вказаної статті набули чинності з 24 грудня 2023 року відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг". Передбачений п. 17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою: 120 днів 2,5%, 120 днів 1,5%, поширюється лише на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання Законом чинності. Про це зазначено у ч. 2 розділу II Прикінцевих і перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг". Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Таким чином, укладаючи 23 червня 2024 року Договору позики та додатковий договір , який за своєю суттю є договором споживчого кредитування, первинний кредитор не мав права визначати проценту ставку в розмірі 1,5 % та 1,4998% за кожен день користування кредитом, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% на день. Судом проведено власний розрахунок заборгованості [PERSON] відсотків протягом строку дії Договорів позики за процентною ставкою 1%, яка складає: 10000 грн (сума позики) х 1% : 100 % х 5 (днів) =500 грн за період з 23.06.2024 по 27.06.2024; 5840 ( 10000 - 4160 грн сплачено відповідачем 28.06.2024 = 5840 грн (сума позики) х 1% : 100 % х 255( 360 днів строк кредитування - 5 (днів) = 255 ) днів = 14892 грн за період з 28.06.2024 по 17.06.2025, а всього 15392 ( 500+ 14892=15392) грн. Поряд з цим , відповідачем сплачено процентів згідно розрахунків первинного кредитора та позивача на суму 2504,4 ( 840 +1664,4= 2504,4)грн , в тому числі 28.06.2024 - 840 грн, 17.07.2024 -1664,4 грн. Таким чином , необхідно стягнути з відповідача на користь позивача проценти за користування коштами за період з 23.06.2024 по 17.06.2025 в розмірі 12667,6 ( 15392 грн ( сума нарахованих процентів за 360 днів - 2504,4 грн ( сума сплачених процентів відповідачем =12887,6 )грн . Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, надані позивачем витяги з реєстрів боржників до договорів факторингу не можуть уважатися належними доказами наявності такої заборгованості. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши укладення між первісним кредитором та відповідачем Кредитного договору та додаткового договору , наявність заборгованості за ним, перехід права вимоги за вказаним договором до позивача, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" заборгованості у загальній сумі 18727,6 грн, з яких: 5840 грн заборгованість за сумою позики; 12887,6 грн заборгованість по відсотках. Щодо нарахування інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань та 3% річних на підставі статті 625 ЦК України суд зазначає наступне. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи наведені норми чинного законодавства, суд не знаходить підстав для задоволення позовної вимоги про зобов`язання органу (особі), який здійснюватиме примусове виконання рішення суду в порядку ч.ч. 10, 11 ст.265 ЦПК України, нарахувати інфляційні втрати та 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України. Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, то суд прийшов до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 10000 грн, які підтверджуються заявкою № 10563 на виконання доручення до Доголволру № 10 /12-2024 від 10.12.2024 року ( а. с. 22-23) , копією ордера серії АІ № 1999781 від 22.09.2025 ( а. с.37), договором про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" , актом № 10563 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 ( а. с. 53) , копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Столітнього М. М. ( а.с. 63) рахунком на оплату № 10357-22/09-2025 від 22 вересня 2025 року. Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2020 у справі № 201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial