Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

01.09.2025 від ТОВ "Газорозподільні мережі України", в\~особі Харківської філії ТОВ\~"Газорозподільні мережі України" надійшла позовна заява до [PERSON] з\~наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача вартість послуги з\~розподілу природного газу, що надані за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 11 182 грн 67 коп., стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп. На обґрунтування позовної заяви зазначено, що ТОВ "Газорозподільні мережі України", в\~особі Харківської філії ТОВ\~"Газорозподільні мережі України" є газорозподільним підприємством, що здійснює діяльність з розподілу природного газу в Харківській області, та керується Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494, Правилами безпеки систем газопостачання тощо. Вказана діяльність товариства здійснюється на підставі виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Ліцензії (посилання https://www.nerc.gov.ua/acts/pro-vidachu-licenziyi z-rozpodilu-prirodnogo-gazu-tov-gazorozpodilni-merezhi-ukrayini) (постанови від 26 грудня 2022 року № 1839 та 28.06.2023 № 1131). Відповідно до п. 1 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ; до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. На виконання статті 40 Закону України "Про ринок природного газу" Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, постановою від 30.09.2015 № 2498 затвердила Типовий договір розподілу природного газу https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/z1384-15#Text). (посилання Типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламентує порядок та умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (п. 1.1. Договору). Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494 (п. 1.2. Договору). Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Предметом позову є зобов`язання, які виникають з надання послуг з розподілу природного газу в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] Відповідно до пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу з 01 січня 2021 року річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, але не може бути меншою за: 39 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі; 126 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі; 314 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, або об`єкта споживача, що не є побутовим. Відповідно до статті 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору. Відповідно до статті 17 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг: - розробляє та затверджує нормативно-правові акти, зокрема, порядки (методики) формування, розрахунку та встановлення державних регульованих цін і тарифів для суб`єктів природних монополій у сферах енергетики та комунальних послуг, а також для інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом;- встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом. Фактом приєднання відповідача [PERSON] до умов договору є: 1) забезпечення її домоволодіння природним газом, його фізична доставка та цілодобовий доступ об`єкта споживача (за адресою: [ADDRESS] ) до газорозподільної системи. Отже, між сторонами виникли договірні відносини щодо надання позивачем послуг з розподілу (доставки) природного газу до будинку відповідача, а остання прийняла ці послуги, користуючись природним газом (тобто прийняла оферту). Відповідач [PERSON] зобов`язання по оплаті за розподілений їй природний газ за період з липня 2023 року по липень 2025 року не виконує зобов`язань, станом на 31.07.2025, має заборгованість за послуги розподілу природного газу у розмірі 11 182 грн 67 коп. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 26.09.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 20.10.2025. 20.10.2025 у зв`язку з першою неявкою відповідача судовий розгляд відкладено на 08.12.2025. 08.12.2025 належним чином повідомлені учасники справи не з`явилися у судове засідання не з`явилися повторно. Представник позивача Ляшко О. Ю. у заяві від 20.10.2025 просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] \~не повідомила про причини повторного нез`явлення в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавала. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, яка повідомлялася про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, і від якої не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за її відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого представник позивача не заперечувала і, що відповідає передбаченим статтею 2 ЦПК України завданням та основним засадам цивільного судочинства, в тому числі і щодо розумності строків розгляду справи судом. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі №361/8331/18). У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого заочного рішення, не відкладаючи розгляду справи. Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування, а також докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. \~ \~ \~ \~ На підставі відомостей позовної заяви та письмових доказів, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 18.11.2024 відмовлено у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України", в\~особі Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу. Зазначені обставини стали підставою для пред`явлення в суді цього позову (а.\~с.\~20, 21). З відповіді № 1814980 від 25.09.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 32). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 399687950 від 17.10.2024, відповідач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] (а. с. 19). ТОВ "Газорозподільні мережі України", в\~особі Харківської філії ТОВ\~"Газорозподільні мережі України" є газорозподільним підприємством, що здійснює діяльність з розподілу природного газу в Харківській області. До позовної заяви додано копію типового договору розподілу природного газу, який затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2498, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1384/27829, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, розмір якої за період 01.07.2023 по 31.07.2025\~наведено у відповідному розрахунку (а. с. 9-18). Оскільки відповідач [PERSON] є споживачем послуг з розподілу природного газу, які надаються ТОВ "Газорозподільні\~мережі України",\~в\~особі Харківської\~філії ТОВ\~"Газорозподільні\~мережі України" за адресою: вул. Берізки, буд. 16, м. Зміїв, Чугуївський район, Харківська області. Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 №\~2494. Згідно пунктів 17, 35 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників). Розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу. Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України "Про ринок природного газу", розподіл природного газу здійснюється на підставі та на умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Типовий договір розподілу природного газу, що затверджено на виконання вимог статей 12 та 40 України "Про ринок природного газу", є публічним та регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Крім того, Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк, а його умови є однаковими для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону і Кодексу ГРМ. Відповідно до пункту 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ, фактом приєднання Споживача до умов Договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема, надання підписаної Споживачем заяви-приєднання та/або сплати рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Фактом приєднання, як побутового споживача, до умов Договору розподілу природного газу (акцептування договору) є дії, які засвідчують бажання укласти Договір, зокрема, здійснення споживання природного газу на об`єкті нерухомості, про що свідчить зміна показників лічильника газу в сторону збільшення. Відповідно до пункту 23 розділу III Правил, розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди. Порядок розрахунків і планові величини середньомісячного споживання (якщо по них будуть здійснюватися розрахунки) визначаються в заяві-приєднанні. Крім того, згідно з положеннями п. 4.4 розділу IV Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу. Згідно із пунктом 4.3. Типового договору постачання природного газу, розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць, а відповідно до пункту 4 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем та пункту 5.5 розділу V Типового договору розподілу природного газу «побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх газорозподільному підприємству у спосіб, визначений договором розподілу природного газу. У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних,фактичний об`єм розподілу газу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог Кодексу. Визначені на таких умовах об`єми розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Оператор ГРМ відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача. Визначені за умовами глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу природного газу (алокація) є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Коригування розподілених об`ємів газу в разі невиконання споживачем договірних зобов`язань у частині своєчасного повідомлення показників лічильника газу Оператору ГРМ ні кодексом ГРМ, ні умовами договору не передбачено. Пунктом 4.6. Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, установлено, що плата за надані послуги з газопостачання при розрахунку за квитанціями абонентської книжки повинна вноситись споживачем не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, при розрахунку за платіжними документами (рахунками постачальника) - у терміни, визначені в рахунку. Частинами 1, 2 статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що одиниця виміру обсягу спожитого споживачем природного газу визначається правилами постачання природного газу, що затверджуються уповноваженим законом органом. Постачання та розподіл природного газу мають забезпечуватися безперервно, з гарантованим рівнем безпеки та якості. ТОВ "Газорозподільні мережі України", в\~особі Харківської філії ТОВ\~"Газорозподільні мережі України" виконало свої зобов`язання та надало споживачу послуги з газопостачання, розподілу газопостачання, однак, споживач систематично порушувала зобов`язання, щодо своєчасної та повної сплати за надані послуги з розподілу газопостачання, що в результаті призвело до заборгованості за вказані послуги. Відповідно до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Доказів, які б спростовували зазначену суму заборгованості або обов`язок щодо її погашення, відповідачем не надані. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. За змістом статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору (7, 8).

Outcome: approved