Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Брайт Інвестмент» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 18.01.2020 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2028630870 на придбання товару у продавця. Встановлена процентна ставка у розмірі 0,01% річних. Банк свої зобов`язання згідно з умовами Договору виконав, надав відповідачу кредитні кошти, але позичальник взяті на себе зобов`язання виконував з істотними порушеннями договору, що призвело до виникнення заборгованості. 24.03.2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір факторингу № 24/03/23, відповідно до умов якого ТОВ «Брайт Інвестмент» прийняв право грошової вимоги за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором №2028630870 від 18.01.2020 року. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на день відступлення прав вимоги має заборгованість по кредитному договору №2028630870 від 18.01.2020 року в розмірі 26519,53 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 13000,00 грн., заборгованості по відсоткам 13519,53 грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2028630870 від 18.01.2020 року у розмірі 26519, 53 грн. судовий збір у розмірі 2422, 40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмір 5000, 00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, але в позовній заяві просить розглядати справу за її відсутності, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, проте надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 18.01.2020 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2028630870 на придбання товару у продавця. Загальний розмір кредиту 17897,00 грн., дата остаточного повернення кредиту 18.01.2021 року, фіксована процентна ставка у розмірі 0,01% річних. 24.03.2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір факторингу № 24/03/23, відповідно до умов якого ТОВ «Брайт Інвестмент» прийняв право грошової вимоги за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором №2028630870 від 18.01.2020 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №2028630870 від 18.01.2020 року, [PERSON] станом на 24.03.2023 року має заборгованість по кредиту в розмірі 26519,53 грн. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. За ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1ст.512ЦК України Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами, що підтверджує факт укладення кредитного договору № 0214/980/1369573/19 від 26 грудня 2019 року. Проте відповідач умови за кредитним договором № 0214/980/1369573/19 від 26 грудня 2019 року своєчасно і в повному обсязі не виконував, кредит не сплатив. Таким чином відповідачем були порушені вимоги ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, умов Договору і виникла заборгованість перед Банком. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №2028630870 від 18.01.2020 року станом на 24.03.2023 року в розмірі 26519,53 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 13000,00 грн., заборгованості по відсоткам 13519,53 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2422,40 грн. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу суд приходить до наступного. В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 у справі №922/1964/21 викладена правова позиція, в якій зазначено, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. 01.07.2025 року між Адвокатським бюро «Ольги Клещ» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №43115064. Відповідно до акту про надання правової допомоги №2028630870 до договору про надання правової (правничої) допомоги №43115064від 01.07.2025 року, вартість послуги щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] складає 5000,00 грн. Відповідно до частини п`ятої статті 137\~ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Така правова позиція узгоджується із постановою ВС від 13.01.2021 по справі № 596/2305/18. Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137\~ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною: в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19; у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня 2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19); у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: від 18 листопада 2020 року у справі № 922/3706/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 922/3708/19. На підставі вище зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Outcome: approved