Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

До Дніпровського районного суду міста Києва звернулась представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» - Єфремова Л.О. з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води у розмірі 82 944,35 грн, інфляційні втрати у сумі 18 850,88 грн та 3% річних у сумі 7 434,53 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що ТОВ «Євро-Реконструкція» здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку [ADDRESS] . Згідно наявної у позивача інформації, відповідачі та члени їх родини є мешканцями квартири [ADDRESS] , отже користувачами послуг ТОВ «Євро-Реконструкція» з централізованого опалення та постачання гарячої води. Представник позивача зазначає, що відповідачі своєчасно з жовтня 2014 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та з серпня 2017 року за отримані послуги з гарячого водопостачання, в результаті чого станом на 23 лютого 2022 року утворилась заборгованість у розмірі 82 944,35 грн, з яких 48 057,73 грн - заборгованість з централізованого опалення; 34 886,62 грн - заборгованість зі сплати послуг за гаряче водопостачання. Посилаючись на ст. 625 ЦК України, позивачем нараховано інфляційні втрати в розмірі 18 850,88 грн та 3% річних у розмірі 7 434,53 грн. Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21 березня 2023 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та витребувано з Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» відомості про те, за ким та на підставі яких документів зареєстровано право власності на об`єкт нерухомості - квартиру [ADDRESS] . Цією ж датою, за зареєстрованим місцем проживання відповідачів направлено копію вказаної ухвали суду з копією позовної заяви та доданими до неї документами, яку відповідачами отримано не було, конверти разом з надісланими документами повернулися до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідачі не скористалися своїм правом та не направили до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно зі ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів. За змістом ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Судом установлено, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку [ADDRESS] здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року № 198. (а.с. 45) З матеріалів справи убачається, що згідно листа КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» та доданих до нього: копії договору дарування 1/3 частки квартири від 23 липня 2009 року та свідоцтва про право власності на житло від 30 вересня 1998 року, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.61-66). За відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА, [PERSON] та [PERSON] з листопада 1990 року зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 53, 54). Отже, відповідачі є споживачем послуг з постачання гарячої води та централізованого опалення. Частиною ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно зі ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів. За змістом ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. (Постанова Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 638/11034/15-ц). Внаслідок невиконання відповідачами своїх зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати спожитих послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, у відповідачів виникла заборгованість за період з жовтня 2014 року за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії у розмірі 48 057,73 грн та з серпня 2017 року за отримані послуги з постачання гарячої води в розмірі 34 886,62 грн, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості (а.с. 18-20) та бухгалтерською довідкою (а.с.21-23). Отже відповідачі не виконали взяті на себе зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», несвоєчасно та не в повному обсязі здійснюють платежі за житлово-комунальні послуги, що не спростовано відповідачем відповідно до наявних у матеріалах справи доказів. За змістом ст. 322 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. №572, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі статтею 55 Конституції України кожен мас право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень i протиправних посягань. Одним із способів захисту порушених суб`єктивних прав є звернення до суду. Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджуване порушення було обґрунтованим та підтвердженим. За наведених обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та зазначає, що діюче законодавство надає кредитору право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Вирішуючи позовні вимоги ТОВ «Євро-Реконструкція» по суті, суд виходить із того, що у відповідачів [PERSON] та [PERSON] наявний солідарний обов`язок зі сплати заборгованості, яка виникла у зв`язку із споживанням послуг, наданих ТОВ «Євро-Реконструкція», в розмірі 82 944,35 грн, яка підлягає солідарному стягненню з них на користь позивача. У ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15). З огляду на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинний сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми. (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 14-448цс19-ц). Згідно розрахунків заборгованості, за послуги з централізованого опалення/постачання телової енергії позивачем нараховано по 23 лютого 2022 року 3% річних - 5 013,50 грн, інфляційні втрати - 13 355,69 грн (а.с. 18-20) та за послуги з гарячого водопостачання/постачання гарячої води по 23 лютого 2022 року 3% річних - 2 421,03 грн, інфляційні втрати - 5 495,19 грн. (а.с.21-23) За наведених обставин, з відповідачів на користь позивача також підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 18 850,88 грн та 3% річних в розмірі 7 434,53 грн. З огляду на викладене вище, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору а розмірі по 1 342,00 грн з кожного відповідача.

Outcome: approved