Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

27 жовтня 2025 року Новокодацьким районним судом міста Дніпра розглянута з винесенням судового рішення цивільна справа 205/13421/25 за позовною заявою ТОВ «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким було задоволено позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» та стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №03.01.2023-100001421 від 03 січня 2023 року в розмірі 15 106,01 грн., яка складається з заборгованості: за тілом кредиту - 7 000 грн., процентами 7\~056,01 грн., комісією 1 050 грн., та судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. 30 жовтня 2025 року представник заявника ТОВ «Споживчий центр» Літовченко О.О. сформувала в системі «Електронний суд» заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила суд ухвалити додаткове рішення у справі № 205/13421/25 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» витрат на правову допомогу в сумі 6 000 грн. В обґрунтування зазначила, що разом із позовною заявою ТОВ «Споживчий центр» зазначав, що орієнтовний розмір витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи, становить 8 422,40 грн., які складаються з судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Між ТОВ «Споживчий центр» та АО «Лекс Верітас» 01 квітня 2025 року було укладено договір про надання правничої допомоги №01/25-СЦ. На підтвердження обсягу виконаних робіт позивач надає звіт про виконану роботу відповідно до договору № 01/25-СЦ про надання правничої допомоги від 01 квітня 2025 року, відповідно до якого на дату звернення адвокатом надано послуги: 1) на підставі прийнятого замовником рішення щодо звернення з позовом до відповідача у справі, сформовано запит на складання розрахунку ціни позову та отримання переліку необхідних доказів; 2) складено позов (на підставі отриманих документів); 3) роздруковано позов, додатки до позову та один примірник позову з додатками надано замовнику для відправлення відповідачу; 4) замовлено сплату судового збору; 5) проведена детальна консультація замовника щодо дій після відкриття провадження у справі та надано інші консалтингові послуги в розрізі проведення претензійно-позовної роботи. Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 31 жовтня 2025 року прийнято до розгляду заяву представника заявника ТОВ «Споживчий центр» Літовченко О.О. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі з призначенням судового засідання. Представник заявника ТОВ «Споживчий центр» Літовченко О.О. у своїй заяві про ухвалення додаткового рішення просила проводити розгляд справи без участі представника позивача Подколодний О.В. у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, однак заперечень проти заяви суду не представив. На підставі вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши заяву представника заявника та матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Враховуючи, що рішення суду у цій справі було ухвалено 27 жовтня 2024 року, представник заявника звернулась 30 жовтня 2025 року з заявою про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу у визначені ч. 8 ст. 141 ЦПК України строки. Частиною 1 та пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. В матеріалах справи наявна позовна заява, в якій представником позивача було зазначено, що попередній (орієнтовний) розмір витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи, становить 8422,40 грн., які складаються з судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу позивачу ТОВ «Споживчий центр» на підставі договору про надання правничої допомоги №01/25-СЦ від 01 квітня 2025 року надавало Адвокатське об`єднання «Лекс Верітас», в особі керуючого партнера - адвоката Моісеєнка М.Ю., який діє на підставі статуту. Відповідно до п. 1.1. вищезазначеного договору виконавець бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами. Пунктом 3.1. вказаного договору передбачено, що вартість послуг визначається наступним чином: 6\~000 грн. за один позов без врахування вартості поштових витрат та судового збору, які сплачуються замовником самостійно. Крім того, зі змісту звіту від 25 жовтня 2025 року про виконану роботу відповідно до договору №01/25-СЦ про надання правничої допомоги від 01 квітня 2025 року по клієнту [PERSON] вбачається перелік юридичних послуг: 1) на підставі прийнятого замовником рішення щодо звернення з позовом до відповідача по справі, сформовано запит на складання розрахунку ціни позову та отримання переліку необхідних доказів; 2) складено позов (на підставі отриманих документів); 3) роздруковано позов, додатки до позову та один примірник позову з додатками надано замовнику для відправлення відповідачу; 4) замовлено сплату судового збору; 5) проведена детальна консультація замовника щодо дій після відкриття провадження у справі та надано інші консалтингові послуги в розрізі проведення претензійно-позовної роботи. В матеріалах справи також наявна платіжна інструкція №СЦ00050103 від 29 жовтня 2025 року на суму 6\~000 грн. з призначенням платежу «оплата за надання правничої допомоги згідно додаткової угоди №1 до договору №01/25-СЦ від 01 квітня 2025 року за позовом до [PERSON] ». За таких обставин, враховуючи зміст поданих документів на підтвердження понесених позивачем судових витрат за надання правової допомоги, судом встановлено та підтверджено відповідними доказами, що позивачу було надано правову допомогу в цій справі АО «Лекс Верітас». Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06 березня 2019 року у справі №922/1163/18. Також слід зазначити, що відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих адвокатом доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 19 січня 2023 року у справі №345/136/18, від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд вважає, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 у справі №904/4507/18). Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 6 000 грн. не відповідають у повній мірі критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечать принципу розподілу таких витрат, оскільки з матеріалів справи вбачається відсутність співмірності з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних правових (юридичних) послуг та їх необхідністю, обсягом наданих адвокатом послуг. Однак, враховуючи, що рішенням суду позов задоволено, що дає суду підстави зазначити про здійснення адвокатом належного захисту позивача, але судом враховується недотримання співмірності затрат на правничу допомогу, тому необхідно зменшити розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до суми 2 000 грн., що відповідає критерію розумності, встановлений їхньою дійсністю, необхідністю у цій справі та пропорційності задоволених позовних вимог, а тому заява підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial