Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

09.10.2025 [PERSON] через представника, адвоката Карпова С.О. звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання її покійного чоловіка, [PERSON] зі спадкодавцем, його матір`ю, [PERSON] на час відкриття спадщини. Заяву обґрунтовує тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , [INFO] , який [INFO] помер. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є дружина, заявниця в справі, а також їх син [PERSON] . Покійний [PERSON] в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняв спадщину, що складається із 1/6 частини житлового будинку, що за адресою [ADDRESS] , після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , де вони разом проживали, однак відповідне право документально не оформив.\~ 19.09.2025 [PERSON] звернулася до Смілянської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/12 частину житлового будинку, що за адресою [ADDRESS] , що за життя належала [PERSON] однак у видачі свідоцтва їй відмовлено. Метою встановлення факту спільного проживання померлого чоловіка заявниці [PERSON] зі спадкодавцем, його матір`ю [PERSON] є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, однак у даному випадку вказаний юридичний факт може бути встановлений винятково рішенням суду. У зв`язку із викладеними обставинами заявник звернулася до суду та просить встановити факт постійного проживання вказаних осіб за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14.12.2025 заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі окремого провадження. В судове засідання заявниця, яка про дату та час судового розгляду повідомлена належним чином в порядку, передбаченому п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, не прибула, однак була представлена представником, який заяву підтримав з підстав, викладених у ній, просив задовольнити. Додатково пояснив, що [PERSON] та його мати [PERSON] , на праві приватної власності мали по 1/6 частині будинку за адресою [ADDRESS] , де постійно проживали станом на час смерті останньої [INFO] . На даний час заявниця отримала свідоцтво про право власності на спадщину, що складається із 1/12 частини будинку за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] свого чоловіка, [PERSON] , їх син [PERSON] свідоцтва про право власності на іншу 1/12 частину будинку не отримував. Встановлення факту, що має юридичне значення, потрібне заявниці для оформлення права власності на частину будинку за адресою [ADDRESS] , що за життя належала [PERSON] , після її смерті [INFO] була успадкована чоловіком заявниці, [PERSON] на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, який право власності на відповідне майно не оформив належним чином. Заінтересована особа, [PERSON] в судове засідання не прибув, про дату та час судового розгляду повідомлений належним чином в порядку, передбаченому п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Представник заінтересованої особи, Смілянської міської ради, в судове засідання не з`явилася, однак 30.10.2025 через систему «Електронний суд» звернулася із заявою про розгляд справи без її присутності. Свідок [PERSON] в судовому засідання надала показання про те, що [PERSON] була її рідною сестрою, померлий [PERSON] був сином останньої, відтак для неї доводився племінником, заявниця [PERSON] його дружина. [PERSON] тривалий час постійно проживала по [ADDRESS] , на момент смерті із нею постійно проживали син, його дружина та двоє їх синів на ім`я [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] показала, що з 1990-х років була знайома із [PERSON] , яка проживала в сусідньому будинку, що за адресою [ADDRESS] . З нею разом постійно проживали її син [PERSON] , його дружина [PERSON] , їх сини, а пізніше ще і мати заявниці. Свідок [PERSON] надала показання про те, що товаришувала із [PERSON] . Остання, а також мати заявниці в справі, [PERSON] придбали будинок за адресою [ADDRESS] , в якому надалі фактично проживали вказані особи, а також син [PERSON] на ім`я [PERSON] , його дружина [PERSON] , двоє їх синів. Суд, заслухавши представника заявника та свідків, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що за договором міни від 29.11.1994 [PERSON] обміняв належний йому на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого в Смілянській нотаріальній конторі 28.07.1987 під номером 3147, зареєстрованого в Смілянському БТІ 27.10.1987, будинок за адресою [ADDRESS] на квартиру за адресою [ADDRESS] , належну [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також квартиру за адресою [ADDRESS] , що належить [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , був рідним сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 10.04.1964. [INFO] в м. Сміла Черкаської області померла [PERSON] , вказане підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , що видане 21.04.2004 Відділом реєстрації актів цивільного стану Смілянського міського управління юстиції Черкаської області. [PERSON] з 06.08.2001 і до дня смерті [INFO] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , інших осіб, в тому числі неповнолітніх дітей, за вказаною адресою зареєстровано не було, що встановлено судом із відомості про реєстрацію місця проживання особи від 12.09.2025 №01-16/2620. Вказана інформація додатково підтверджується довідкою за підписом голови квартального комітету №16 м. Сміла, за змістом якої [PERSON] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , однак за вказаною адресою не проживала. Відповідно до довідки за підписом голови квартального комітету №12 м. Сміла, [PERSON] з 18.01.1995 до 06.08.2001 була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . За вказаною адресою постійно проживала до дня смерті [INFO] . Після смерті [PERSON] до Смілянської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася, що вбачається із відповіді, наданої на виконання ухвали суду за підписом державного нотаріуса Зайцевої О.А. [INFO] в м. Сміла Черкаської області помер [PERSON] , вказане підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , що видане 27.06.2023 Смілянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Місце проживання [PERSON] в період із 28.12.1994 і до дня його смерті [INFO] було зареєстроване за адресою [ADDRESS] , де разом із ним були зареєстровані також [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вказана інформація вбачається із довідки про реєстрацію місця проживання особи від 07.10.2025 №4867. [PERSON] з 12.11.1983 перебував у зареєстрованому шлюбі із заявницею в справі, [PERSON] (прізвище до реєстрації шлюбу - [PERSON] ), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом ДРАЦС Смілянського ВК Черкаської області. Відомості про розірвання даного шлюбу відсутні. За даними свідоцтва про право на спадщину за законом, що зареєстроване в реєстрі під номером 1270 від 20.08.2025, спадкоємцями майна [PERSON] , 1964 року народження, який помер [INFO] , є в рівних частках, по 1/2 частині, його дружина [PERSON] (заявниця в справі) та син [PERSON] (заінтересована особа в справі). Спадщина, на яку видане дане свідоцтво, складається із 1/6 частки у праві власності на житловий будинок із відповідною частиною господарських будівель та споруд за адресою [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину на 1/12 частку вказаного нерухомого майна видане [PERSON] , на іншу 1/12 частку не видавалося. Вказані обставини додатково підтверджуються витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі свідоцтва про право на спадщину від 20.08.2025, а також витягом із державного реєстру речових прав, за змістом якого [PERSON] на праві спільної часткової власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину номер 1270 від 20.08.2025 належить частка в розмірі 1/12 в праві власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] . Додатково судом\~ відповідно до ч. 2 ст. 294 ЦПК України, шляхом безпосереднього доступу до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, встановлено, що [PERSON] на праві спільної часткової власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину номер 1269 від 20.08.2025 належить частка в розмірі 1/6 в праві власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] . Заявниця по справі [PERSON] зверталася до Смілянської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/12 частки будинку за адресою [ADDRESS] , що за життя належала [PERSON] 27.09.2025 Смілянською державною нотаріальною конторою заявниці надано роз`яснення щодо порядку оформлення спадкових прав. Звертаючись до суду, заявниця просила встановити факт постійного проживання її покійного чоловіка, [PERSON] зі спадкодавцем, його матір`ю, [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті останньої, за адресою [ADDRESS] . Відповідно до частин першої та другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Такий правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду від 21.10.2020 в справі №569/15147/17; від 18.11.2020 в справі №523/19010/15-ц; від 02.04.2021 в справі №191/1808/19; від 28.04.2021 в справі №204/2707/19. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] на дату смерті була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , однак фактично постійно проживала за адресою [ADDRESS] , де був зареєстрований, а також постійно проживав її син [PERSON] . Вказані обставин підтверджуються довідками про реєстрацію місця проживання названих осіб, довідками, що видані головами квартальних комітетів, а також показаннями свідків. Відсутність реєстрації місця проживання [PERSON] як спадкодавця за адресою [ADDRESS] не може бути доказом того, що остання не проживала за вказаною адресою, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" не є абсолютним підтвердженням обставин про місце проживання спадкоємця, спадкодавця, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані та оцінені судом. Близькі за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду від 10.01.2019 в справі №484/747/17, від 07.06.2022 в справі №175/4514/20. За загальним правилом, визначеним статтею 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, що є одним із основоположних його принципів. За змістом частини третьої зазначеної норми, обов`язок доведення обставин, які мають значення для справи і на які посилається особа як на підставу своїх вимог або заперечень, покладається на кожну із сторін. Згідно із частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, існують достатні підстави встановити той факт, що [PERSON] постійно проживав разом зі спадкодавцем, своєю матір`ю [PERSON] на час відкриття спадщини, [INFO] за адресою: [ADDRESS] . На підставі ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved