Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача в якому просить суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , визначивши розмір аліментів у розмірі 1/4 від доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 12.05.2025 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 липня 2015 року ухвалено стягувати з відповідача [PERSON] , [INFO] , на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісяця, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання дочки значно зросли. Ухвалою судді від 19.06.2025 позов залишено без руху. 26.06.2025 до суду від позивача надійшли докази на усунення недоліків позову. Ухвалою судді від 07.07.2025 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено розгляд справи без виклику сторін 11.09.2025 від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та визнання позову. 24.09.2025 до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. Відповідачем до суду відзив на позовну заяву не подано. Під час підготовки до розгляду справи судом встановлено, що до заяви відповідача про розгляд справи без його участі та визнання позову не додано доказів, які посвідчують особу відповідача (належним чином завірену копію паспорту тощо). Крім того, у поданій заяві відповідач зазначає адресу проживання: [ADDRESS] . В той же час, судом направлено відповідачу поштовим направленням ухвалу судді від 07.07.2025 з примірником позовної заяви за адресою: [ADDRESS] , тобто за адресою, яку зазначає відповідач у заяві. Однак, вищезазначене поштове направлення повернуте до суду без вручення з відміткою поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Ухвалою суду від 10.10.2025 здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання. 03.11.2025 до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. 25.11.2025 від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та визнання позову, до якої додано належним чином завірену копію паспорта відповідача. Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Вивчивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.12.2012. Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON] , [INFO] батьком якої є відповідач. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 липня 2015 року у справі № 405/5208/15-ц ухвалено стягувати з відповідача [PERSON] , [INFO] , на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісяця, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Розглядаючи спір по суті, суд враховує таке. Згідно з вимогами ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Вказане кореспондується положеннями правової позиції Верховного Суду України у справі за N 143цс13 від 05.02.2014 року, яка враховується судом, якою визначено, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). У відповідності до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, який стягується на дитину не може бути менший ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, а статтями 11, 12 вказаного Закону передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Якщо платник аліментів не має доходу взагалі, розмір аліментів обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника для даної місцевості. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, її вік; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів та те, що він не має виплат по іншим виконавчим документам. Обов`язок утримувати дитину це найважливіше правове зобов`язання батьків. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.91 року N 789X11 (78912) та набула чинності для України 27.09.91 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року N 31111/04 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Олсон проти Швеції" (N 2) від 27.11.92 року, N 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно із частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідач позов визнав повністю. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] у відповідності до заявлених нею вимог. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішення законної сили. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати в сумі 1 211,20 грн.

Outcome: approved