Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Акціонерне товариство «ТАКСОМБАНК» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що 30.06.2023 року між АТ «ТАКСОМБАНК» та [PERSON] було укладено Заяву-договір № 20677485 RESTRUCT про надання споживчого кредиту. Відповідно до п. 1 розділу 1 «Предмет та умови кредитування» Кредитного договору [PERSON] просила надати споживчий кредит на рефінансування заборгованості в рамках кредитного продукту «Врегулювання кредитної заборгованості» на умовах Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб на загальну суму кредиту 82201,17 грн. зі строком кредиту на 60 місяців та зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,001 % річних та сплати комісії за обслуговування кредиту в розмірі 2,9 % щомісячно. Кредит надавався на рефінансування заборгованості [PERSON] в АТ «ТАСКОМБАНК» в сумі \~ \~ \~ \~82201,17 грн. шляхом їх перерахування на поточний рахунок [PERSON] № [NUMBER] , відкритий в АТ «ТАСКОМБАНК». Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в Кредитному договорі, а тому позивач свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. Натомість, відповідач перестала виконувати умови кредитного договору в повній мірі та перестала сплачувати заборгованість по кредиту, процентах та комісії. Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, станом на 05.05.2025 року, заборгованість за Заявою - договором № 20677485 RESTRUCT про надання кредиту від 30.06.2023 року становить 125105,03 грн., яка складається: із заборгованості по тілу кредиту (в тому числі простроченої) в розмірі 82201,17 грн., заборгованості по процентах (в тому числі простроченої) в розмірі 1,02 грн., заборгованість по комісії (в тому числі простроченій) в розмірі 42 902,84 грн. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] в користь Акціонерного товариства «ТАКСОМБАНК» заборгованість за заявою-договором № 20677485_RESTRUCT про надання споживчого кредиту від 30.06.2023 року в розмірі 125105,03 грн. та судові витрати по справі в сумі 2422,40 грн. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06.06.2025 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У строк, встановлений судом, в ому числі повторно, відповідач відзив на пред`явлений позов не подала. Таким чином, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку про те, що позов підлягає до часткового задоволення. Позивач подав докази, які підтверджують існування між сторонами договірних відносин, докази невиконання умов кредитних договорів відповідачем. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З матеріалів справи встановлено, що 30.06.2023 року між АТ «ТАКСОМБАНК» та [PERSON] було укладено Заяву-договір №20677485 RESTRUCT про надання споживчого кредиту на рефінансування заборгованості в рамках кредитного продукту «Врегулювання кредитної заборгованості» на умовах Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб на загальну суму кредиту 82201,17 грн. зі строком кредиту на 60 місяців та зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,001 % річних та сплати комісії за обслуговування кредиту в розмірі 2,9 % щомісячно. Кредит надавався на рефінансування заборгованості [PERSON] в АТ «ТАСКОМБАНК» в сумі \~ \~ \~ \~82201,17 грн. шляхом їх перерахування на поточний рахунок [PERSON] № [NUMBER] , відкритий в АТ «ТАСКОМБАНК». Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору № 20677485 RESTRUCT від 30.06.2023 року, внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, станом на 05.05.2025 року, виникла заборгованість, що становить 125105,03 грн., яка складається: із заборгованості по тілу кредиту (в тому числі простроченої) в розмірі 82201,17 грн.; заборгованості по процентах (в тому числі простроченої) в розмірі 1,02 грн., заборгованості по комісії (в тому числі простроченої) в розмірі 42 902,84 грн. Судом встановлено, що відповідачем умови договорів належним чином не виконано, порушено вимоги правил надання банківських послуг, якими передбачено зобов`язання позичальника погашення заборгованості за кредитом, процентів за його користування. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За таких обставин та враховуючи, що доказів належного виконання своїх договірних зобов`язань відповідачем суду не надано, факт отримання кредиту та розмір заборгованості відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з\~відповідача на користь позивача\~заборгованості в розмірі 82202,19\~грн., що становить заборгованість по тілу кредиту та заборгованість по процентах. В той же час, позовні вимоги про стягнення заборгованості за комісією в розмірі 42902,84\~грн. до задоволення не підлягають з огляду на наступне. Так, пунктом 1.4 заяви-договору про надання кредиту на «Врегулювання кредитної заборгованості» № 20677485_RESTRUCT\~ від\~30.06.2023\~року встановлено, що позичальник сплачує комісію за обслуговування кредиту. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 зазначила, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». В пункті 1.4 заяви-договору про надання кредиту на «Врегулювання кредитної заборгованості» № 20677485_RESTRUCT\~ від\~30.06.2023\~року передбачено плату за обслуговування кредиту. Тобто, фактично встановлено плату позичальника за обслуговування кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Отже, вимоги пункту 1.4 заяви-договору про надання кредиту на «Врегулювання кредитної заборгованості» № 20677485_RESTRUCT\~від 30.06.2023\~року про обов`язок позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними. З урахуванням наведеного, позовна вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією задоволенню не підлягає. Таким чином, суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку про те, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 82202,19\~грн. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги підлягають до задоволення на 66%, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в розмірі 1598,52 грн. (2422,40х66:100).

Outcome: partial