Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом права на завершення приватизації та здійснення державної реєстрації права власності з отриманням витягів з Державного реєстру на земельні ділянки. \~ \~ \~ \~Свої вимоги обґрунтував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] 13 липня 1996 року спадкодавець склав заповіт на усе своє майно в користь позивача. При житті спадкодавець одержав та не реалізував своє право приватизації земельних ділянок, які передавались для приватизації згідно рішення Солов"ївської сільської ради. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв позивач та бажає закінчити приватизацію земельних ділянок, які передавались його батькові. Тому позивач просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право на завершення приватизації та здійснення державної реєстрації права власності з отриманням витягу з Державного реєстру на земельні ділянки: площею 0,2095 га, для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] (кадастровий номер: 0725085502:02:002:0120); площею 0,1400 га, для ведення особистого селянського господарства в с.Комарове, Ковельського району Волинської області (кадастровий номер: 0725085502:02:002:0119); площею 0,0600 га, для ведення особистого селянського господарства в с.Комарове, Ковельського району Волинської області (кадастровий номер: 0725085502:02:001:0145). \~ \~ \~ \~Відповідач відзиву на позов не подав. \~ \~ \~ \~ Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримав та просив його задовольнити. Від Сереховичівської сільської ради до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності їхнього представника. Позов визнали. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 04 листопада 2025 року Старовижівського районного суду Волинської області відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання на 09.00 год. 04 грудня 2025 року. В порядку підготовчого провадження витребувано від державного нотаріуса Старовижівської державної нотаріальної контори А.В.Хвещук спадкову справу (належним чином завірені копії документів), заведену після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідач подав до суду заяву про визнання позовних вимог. Дана обставини, в силу вимог\~статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до частин 3, 4\~статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2\~статті 247 ЦПК України\~без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини справи, встановлені судом 24 червня 1996 року помер [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Був зареєстрований та постійно проживав в [ADDRESS] . При житті 13 липня 1996 року [PERSON] склав заповіт на усе своє майно в користь свого сина позивача [PERSON] . Рішенням Солов"ївської сільської ради Старовижівського району Волинської області від 14 жовтня 1993 року № 13/5 [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки для обслуговування житлового будинку і господарчих будівель та для ведення особистого селянського господарства, площею 0,69 га. При житті [PERSON] не реалізував своє право приватизації земельних ділянок, які передавались йому для приватизації. Рішенням Солов"ївської сільської ради від 15 червня 2012 року № 16/12 видано позивачу [PERSON] , як спадкоємцю [PERSON] , державні акти на право власності на земельні ділянки загальною площею 0,69 га: 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд в [ADDRESS] ; 0,24 га - для ведення особистого селянського господарства в с.Комарове урочище «Хутір»; 0,06 га - для ведення особистого селянського господарства в с.Комарове урочище «Під річкою». Спадщину після смерті [PERSON] прийняв його син - позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом. Про що подав заяву нотаріусу. Доказів про існування інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов`язкову частку, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] судом не встановлено. 19 серпня 2008 року державним нотаріусом Хвещук А.В. було заведено спадкову справу №399 після смерті [PERSON] . Проте нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки в зв`язку з відсутністю у спадкодавця документів, що підтверджують право власності на них по причині незавершеної ним їх приватизації. Про що винесена постанова. \~ \~ \~ \~ Оцінка суду Згідно зі статтею 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції встановлене право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Відповідно до вимог статті 5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України\~передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не прийнялися внаслідок його смерті. Статтею 1268 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини 3\~статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини він не заявив про відмову від неї. Згідно з\~статтею 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Частиною першою\~статті 116 ЗК України\~встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої\~статті 152 ЗК України. ЗК України\~у редакції, чинній до 01 січня 2013 року, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю чи укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до\~статті 1216 ЦК України\~не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу\~Х\~Перехідні положення ЗК України. Відповідно до\~статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: - цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; - свідоцтвом про право на спадщину. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до\~статті 1216 ЦК України\~не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1\~розділу X "Перехідні положення" ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі\~статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абзацу 2 пункту 1\~розділу X "Перехідні положення" ЗК України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до\~Декрету КМ України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок»\~(втратив чинність на підставі\~Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до\~Декрету КМ України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (частина 3\~статті 116 ЗК України). Як встановлено в судовому засіданні, спадкодавець за життя не завершив приватизацію земельних ділянок. Дана обставина стала причиною не отримання ним правовстановлюючих документів на землю. Що унеможливлює спадкування позивачем [PERSON] даних земельних ділянок. Що узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду (Постанова від 20 березня 2019 року, справа № 350/67/15-ц, провадження № 14-652цс18). Таким чином, в судовому засіданні здобуто достатньо доказів, які підтверджують підставність позову, оскільки до позивача перейшло право спадкодавця щодо завершення приватизації земельних ділянок. Суд, давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному позивачем в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю. Розподіл судових витрат Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Позивачем до позовної заяви додано пенсійне посвідчення серії [NUMBER] , в якому зазначено, що позиву [PERSON] встановлено інвалідність другої групи загального захворювання довічно. Тобто позивач від сплати судового збору звільнений. Згідно частин 1,6 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~пункту 35\~Постанови Пленуму\~Вищого Спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ\~від 17\~жовтня 2014\~року\~ №\~10 «Про\~застосування судами\~законодавства про\~судові витрати\~у цивільних\~справах» вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищенаведене, оскільки позов задоволено повністю, із відповідача Сереховичівської сільської ради Ковельського району Волинської області слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved