Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» звернулось з позовом до [PERSON] та просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором в сумі 62920 гривень, у тому числі: 12870 гривень простроченої заборгованості за кредитом, 50050 гривень - простроченої заборгованості за процентами. Свої вимоги мотивує тим, що 05 березня 2024 року між ним та відповідачем на офіційному веб-сайті creditkasa.com.ua було укладено в електронній формі договір про відкриття кредитної лінії №1359-6649, за умовами якого останній отримав у кредит грошові кошти в сумі 8800 гривень. Крім того, 07 березня 2024 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до вказаного вище договору, згідно з якою відповідач отримав у кредит грошові кошти в сумі 4400 гривень. Зазначений договір та додаткову угоду було підписано відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позивач зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти в обумовлених розмірах, натомість відповідач обов`язок щодо погашення заборгованості за кредитом не виконав належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість. Ухвалою суду від 08 вересня 2025 року відкрито провадження у цій цивільній справі та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 07 жовтня 2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, що був сформований 06 жовтня 2025 року в системі «Електронний суд» представником відповідача Скользнєвою Валерією Владиславівною. У відзиві представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що у цивільній справі відсутні докази перерахування позивачем коштів відповідачу, також посилається на несправедливий розмір процентів за користування кредитом, визначений позивачем, та вважає, що розмір процентів підлягає зменшенню. 10 жовтня 2025 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення, що були сформовані 09 жовтня 2025 року в системі «Електронний суд» представником позивача Кожушком Владиславом Олександровичем, у яких він навів свої міркування та заперечення щодо відповіді на відзив на позовну заяву, та просив позовні вимоги задовольнити. Також подав клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 15 жовтня 2025 року клопотання представника позивача Кожушка Владислава Олександровича було задоволено та витребувати у акціонерного товариства «А-Банк» письмові докази. 24 листопада 2025 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення, які були сформовані того ж дня в системі «Електронний суд» представником відповідача Скользнєвою Валерією Владиславівною. Сторони про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, представник позивача просив справу розглядати у його відсутності, відповідач в силу положень частини 5 статті 130 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання, про причину неявки не повідомив. Представник відповідача Скользнєва Валерія Владиславівна просила розгляд справи здійснювати у відсутності відповідача, зазначила, що останній проходить військову службу у складі Збройних Сил України та обізнаний про дату розгляду справи судом. В судовому засіданні представник позивача щодо задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях, та доповнила, що при укладанні кредитного договору відповідач був позбавлений можливості повноцінно оцінити умови кредитування, запропоновані позивачем, оскільки ознайомлення відбувалось на веб-сайті, умови були викладені не в повній мірі зрозуміло для відповідача. Також зазначила, що розмір нарахованих позивачем процентів за користування кредитом суперечить принципу справедливості, оскільки в три рази перевищує суму основного боргу. Вважає справедливим буде стягнення процентів в розмірі, що дорівнює заборгованості за основним зобов`язанням, й тоді розмір загальної заборгованості має становити 26400 гривень, або ж доцільним буде нарахування процентів за користуванням кредиту із застосуванням відсоткової ставки 1% від суми заборгованості, що має становити 51480 гривень.\~\~ Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 05 березня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1359-6649 (далі - Договір), невід`ємними частинами якого є Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), паспорт споживчого кредиту, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (графік платежів за договором) відповідно до Методики Національного банку України (пункт 12.13 Договору). Згідно з умовами Договору кредитодавець відкрив для позичальника невідновлювальну кредитну лінію на умовах, визначених цим Договором (п.2.1 Договору); кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання Позичальнику кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором (п.2.2 Договору); для мінімізації загальних витрат позичальника за кредитом, кредитодавець рекомендує позичальнику здійснити повне погашення кредиту не пізніше останнього дня першого Базового періоду строку кредитування згідно розрахунку (п.2.3 Договору); цей договір укладений сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію» (п.3.1 Договору); загальний розмір кредиту становить 8800 гривень (п.4.1 Договору). Дата надання/видачі кредиту: 05 березня 2024 року (п.4.2 Договору); базовий період складає 10 календарних днів (п.4.8 Договору); сплату процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше визначених графіком платежів дат, які є останніми днями відповідних базових періодів (п.4.9 Договору); стандартна процентна ставка становить 2,50% за кожен день користуванні кредитом (п.4.10 Договору); строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику, дата повернення (виплати) кредиту 29 грудня 2024 року (п.4.12 Договору); реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає 407430,20 відсотків (п.4.13 Договору); орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає 78000 гривень та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом (п.4.14 Договору). 07 березня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії №1359-6649 (надалі-Додаткова угода), за умовами якої позивач зобов`язався надати відповідачу у кредит додаткові грошові кошти в розмірі 4400 гривень. Додаткова угода є невід`ємною частиною Договору, а невід`ємними частинами Додаткової угоди є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (графік платежів за договором) відповідно до Методики Національного банку України (пункти 6,8 Додаткової угоди). Після укладення Додаткової угоди та надання додаткових грошових коштів у кредит змінено умови кредитування за Договором: сума неповернутого кредиту - 13200 гривень, кількість днів користування кредитом, що залишається після укладення Додаткової угоди, - 298 календарних днів, орієнтовна реальна процентна ставка з моменту укладення Додаткової угоди до моменту закінчення строку кредитування - 524884,19%, орієнтована загальна вартість кредиту - 111980 гривень (п.3 Додаткової угоди). Зазначені обставини підтверджуються копіями договору №1359-6649 від 05 березня 2024 року (а.с.10-18), правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «CreditKasa» (а.с.19-26), які були підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором С1840, паспорту споживчого кредиту та графіку платежів за договором (а.с.26(зворотній бік)-28), які були підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А1840, та додаткової угоди до Договору від 07 березня 2024 року з Додатком (Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки) (а.с.зворотній бік 36-38), які були підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором С2693. 05 березня 2024 року та 07 березня 2024 року позивачем через систему платежів LiqPay на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] було перераховано кошти за Договором та Додатковою угодою відповідно в сумі 8800 гривень, платіж №2433512205 та в сумі 4400 гривень, платіж №2434622139, що підтверджується листом акціонерного товариства «А-Банк» №20.1.0.0.0./7-20251027/0159 від 04 листопада 2025 року, відомостями про рух коштів (а.с.146, 149-151), довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс`про перерахування суми кредиту №1359-6649 (а.с.39), копією листа акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про перерахування коштів через систему LiqPay (а.с.33-36) . Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором станом на 14 липня 2025 року загальна заборгованість відповідача складає 106499 гривень 25 копійок, у тому числі: 12870 гривень основний борг, 93629 гривень 25 копійок залишок відсотків. У позовні заяві представник просить стягнути з відповідача не повну суму заборгованості, а лише її частину в сумі 62920 гривень (12870 гривень за основним боргом, 50050 гривень за процентами), з огляду на прийняття позивачем рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності. За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отож, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень частини 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов`язки відповідно до договору. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З наданих представником позивача письмових доказів вбачається, що кредитний договір та додаткова угода до нього з відповідачем були укладений в електронній формі, останній підписав вказані документи аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора, при цьому відповідач ознайомивсяч з правилами кредитування. У день підписання Договору та Додаткової угоди позивач перерахував відповідачу кошти в обумовлених договірними відносинами сумах на платіжну картку, реквізити якої зазначив відповідач, укладаючи відповідні правочини. Ураховуючи викладене, суд вважає, що відповідач порушив договірні зобов`язання по сплаті заборгованості за кредитним договором й має сплатити заборгованість позивачу, а тому позовні вимоги слід задовольнити в межах позовних вимог позивача. При цьому, суд вважає безпідставними твердження представника відповідача щодо відсутності доказів перерахування коштів відповідачу на його картковий рахунок, оскільки обставини щодо перерахування коштів підтверджуються сукупністю досліджених в судовому засіданні письмових доказів, наданих позивачем, й витребуваних судом за клопотанням представника останнього. Обмірковуючи правомірність заперечень відповідача щодо несправедливого розміру процентів за користування кредитом, суд зважає на таке. Згідно з положеннями статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. З огляду на викладене й враховуючи принцип свободи договору, закріплений статтею 627 ЦК України, суд вважає, що умови кредитного договору щодо розміру процентів за користування коштами та процентної ставки не можна вважати несправедливими, оскільки розмір процентів за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою сторін правочину. Підписавши кредитний договір, відповідач діяв добровільно та засвідчив, що погодився на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені Договором та Додатковою угодою. А отже, вказані доводи представника відповідача також є необґрунтованими. Позивач сплатив судовий збір в сумі 2422 гривні 40 копійок, у порядку статті 141 ЦПК України вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просила стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 гривень. З огляду на положення статті 141 ЦПК України, а також те, що представником відповідача не було надано суду доказів на підтвердження факту здійснення та розміру понесених відповідачем витрат на правничу правову допомогу, суд вважає, що витрати відповідача на правничу допомогу відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved