Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до Чернівецького районного суду міста Чернівців із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилався на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі, який між ними зареєстровано 15.09.2011 року у якому у них народилося двоє дочок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем. Вказував, що підставою розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів з відповідачкою, різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння. Між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Близько року шлюбні відносини між ними припинено, внаслідок чого вважає, що подальше спільне проживання, збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. Зазначив, що після фактичного припинення відносин їх спільні діти проживають разом з ним. Відповідачка самоусунулась від участі у житті дітей, не цікавиться ними, не утримує їх та не бере участі у їх вихованні. При цьому він здійснює опіку над ними, доглядає та ними та піклується про їх стан здоров`я, духовний та моральний розвиток, навчання. Діти забезпечені належними умовами для проживання, а також одягом, взуттям, продуктами харчування, засобами гігієни, іграшками, ліками та іншим. На підставі викладеного просив розірвати шлюб між ними. Після розірвання шлюбу неповнолітніх дітей залишити проживати разом із батьком на його самостійному вихованні та утриманні. У судове засідання позивач не з`явився. Від нього надійшли пояснення згідно яких підтримав обставини наведені у позові. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Від неї надійшла нотаріально посвідчена заява у якій просила розглянути справу без її участі. Позов визнала в повному обсязі та не заперечувала, щодо позовних вимог. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 15.09.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1652, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . У шлюбі у сторін народилися [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідно до копій свідоцтв про народження. Як було встановлено в ході розгляду справи, спільне життя сторін на склалось через різні погляди на сімейне життя та інтереси та постійні конфлікти внаслідок цього. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Таким чином, суд вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо вирішення питання про залишення дітей проживати разом з батьком на його самостійному вихованні та утриманні суд зазначає наступне. Відповідно до нотаріально посвідченого договору, приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Олійник І.М., між батьками щодо здійснення виховання, утримання та визначення місця проживання дітей від 06.10.2025 року, батьки досягли згоди, що спільні діти проживатимуть з батьком який самостійно їх виховуватиме, піклуватиметься про здоров`я дітей, фінансово утримуватиме та забезпечить достатній рівень освіти. Згідно довідок з навчального та дошкільного закладів батько дітей активно приймає участь у вихованні та навчанні дітей, відвідує батьківські збори та діти забезпечені всім необхідним. Сімейним лікарем також зазначено, що за медичною допомогою, профілактичними оглядами дітей звертається батько дітей та виконує всі рекомендації лікаря. Відповідно до письмових пояснень [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , батько [PERSON] дійсно самостійно виховує та утримує неповнолітніх дітей без участі матері. Зазначене свідчить, що дійсно неповнолітні діти проживають разом із батьком та перебувають на його утриманні та вихованні. Також суд приймає до уваги, що відповідачкою визнано позовні вимоги у повному обсязі, що свідчить про відсутність спору між батьками щодо місця проживання дітей. Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу. Виходячи з того, що із змісту заяв по суті наданих як позивачем так і відповідачкою жодного сумніву щодо відсутності спору з приводу того з ким будуть проживати діти, у суду не виникає, обидві сторони згідні з тим, що діти після розірвання шлюбу залишаються проживати разом із батьком та перебуватимуть на його самостійному вихованні та утриманні, виходячи із інтересів дітей, суд вважає, що дане питання можливо вирішити одночасно із вимогою про розірвання шлюбу.

Outcome: approved