Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

04.07.2025 року позивач в особі свого представника за довіреністю засобами електронного суду звернувся до суду із заявою, в якій просив суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №19678290 від 15.05.2023 року строком на 60 місяців до 15.05.2028 року у сумі 108456,21 грн., у розмірі 145188,80 грн., з яких 94864,02 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1,10 грн. - заборгованість за відсотками та 50323,68 грн. - заборгованість за комісією, а також 2422,40 грн. - судового збору. В обгрунтування позову було зазначено, що відповідачка, отримавши кошти у позивача в порядку рефінансування кредитної заборгованості, належним чином свої зобов`язання не виконує, що є підставою для стягнення з неї отриманих кредитних коштів з відповідними процентами та комісіями, що відповідає вимогам укладеного кредитного договору та є відповідним способом захисту прав кредитора. Ухвалою судді від 25.07.2025 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, наданий сторонам час для подання усіх заяв по суті позову (а.с.28). Позивач вказану ухвалу отримав засобами електронного суду у порядку ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.30), а відповідачка вказану ухвалу отримала у порядку п.6 ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.33). Заяви, клопотання у справі відсутні та інші процесуальні дії у справі не застосовувалися. Відзив від відповідачки не надходив. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами у межах строків, визначених ст.275 та ч.2 ст.279 ЦПК України. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 15.05.2023 року між відповідачкою та позивачем був укладений кредитний договір на рефінансування заборгованості у позивача у формі заяви-договору «Врегулювання кредитної заборгованості» №19678290, відповідно до умов якого відповідачка отримала у позивача грошові кошти у розмірі 108456,21 грн. строком на 60 місяців до 15.05.2028 року зі сплатою 0,001% річних та комісії за обслуговування кредиту у розмірі 2,90%, що складає 3145,23 грн.(а.с.11-15). Кошти відповідачкою були отримані, що підтверджується первинним бухгалтерським документом - випискою по рахункам з 15.05.2023 року до 06.06.2025 року (а.с.19-23). Відповідачка належним чином виконувала зобов`язання до лютого 2024 року, після чого жодного платежу на користь позивача не здійснила. У зв`язку з чим позивач, встановивши наявність заборгованості, яка відповідачкою не погашається 25.10.2024 року звернувся до відповідачки із вимогою про погашення заборгованості у повному обсязі (а.с.7, зворотній бік). Розрахунок заборгованості, наданий позивачем щодо відповідачки (а.с.18) суд приймає як належний доказ, оскільки його нарахування відповідають укладеному між сторонами договору у повному обсязі у період з 15.05.2023 року до 06.06.2025 року. Крім цього, суд погоджується із нарахуваннями у вигляді комісії, оскільки вона не тільки була погоджена сторона, у вищевказаному договорі було чітко визначеного її розмір, правову природу та порядок нарахування, а тому вважати її такою, що здійснена за послуги, які позивач повинен надавати безоплатно не можна, ця умова кредитного договору є дійсною та підлягає стягненню з відповідачки у повному обсязі. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи, що суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати за розгляд справи у суді у розмірі сплаченого судового збору у сумі 2422,40 грн. Окремо суддя зазначає, що як вбачається з правового висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Також суддя зазначає, що із правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) вбачається, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Відносно даної справи, суд зазначає, що укладений між сторонами договір припинив дію після надходження від позивача позовної заяви до суду 03.07.2025 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved