Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

У липні 2025 року [PERSON] в особі представника - адвоката Перевертайло Лариси Тимофіївни, звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, який обґрунтований наступним. 21.04.1977 року [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу був посвідчений виконавчим комітетом Бортницької сільської ради депутатів трудящих Бориспільського району Київської області. Договір зареєстровано у книзі для запису нотаріальних дій під № 39. Однак в договорі купівлі-продажу будинку від 21.04.1977 року не була зазначена точна адреса будинку. Зазначено лише, що будинок знаходиться в с. Бортничі. У зв`язку із придбанням [PERSON] у [PERSON] житлового будинку, за [PERSON] була закріплена присадибна земельна ділянка площею 0,08 га. Зазначений факт підтверджується наказом Ордена Леніна совхоза «Бортничи» № 285 від 20.10.1977 року. Однак у цьому наказі неправильно зазначена адреса житлового будинку. Замість адреси [ADDRESS] , зазначена адреса: [ADDRESS] . 24.09.1988 року виконавчий комітет Бортницької селищної ради народних депутатів Бориспільського району Київської області видав [PERSON] довідку для надання до інвентарбюро про те, що він дійсно має власний житловий будинок [ADDRESS] . Після розширення меж м. Києва, село Бортничі Бориспільського району Київської області увійшло до складу Дарницького району м. Києва. Той факт, що [PERSON] дійсно є власником житлового будинку [ADDRESS] підтверджується листом- департаменту земельних ресурсів від 29.10.2024 року, відповідно до якого згідно відомостей Міського земельного кадастру за [PERSON] обліковується земельна ділянка з кодом 90:033:0006 площею 2790, 20 кв. м по [ADDRESS] без оформленого відповідно до законодавства України права власності чи користування. Також зазначений факт підтверджується податковими повідомленнями-рішеннями, адресованими на ім`я [PERSON] про сплату земельного податку з фізичних осіб за адресою: [ADDRESS] . Крім того, зазначений факт підтверджується штампом у паспорті громадянина України, де зазначено що останній був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , до 03.07.2018 року. На даний час позивач, як власник, вирішив розпорядитись належним йому будинком та звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно для здійснення державної реєстрації прав на житловий будинок. Однак 29.04.2025р. [PERSON] було видане рішення про відмову в проведені реєстраційних дій № 78628644 у зв`язку тим, що державним реєстратором було встановлено що у наданому договорі купівлі-продажу будинку від 21.04.1977 року відсутні відомості щодо місця розташування житлового будинку (не зазначена поштова адреса). Крім того, в договорі купівлі-продажу наявні необумовлені скорочення в персональних даних, а саме ім`я по батькові суб`єкта права. З огляду на вищезазначене, неможливо провести державину реєстрацію речових прав. Житловий будинок [ADDRESS] перебуває у власності позивача на протязі 47 років. Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 12.06.2025 року оціночна вартість об`єкта оцінки (житлового будинку) становить 3 810 014,41 грн. У зв`язку з тим, що право власності позивача не визнається та ставиться під сумнів уповноваженими органами влади та органами місцевого самоврядування, тому позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 17.07.2025 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 21.07.2025 продовжено позивачеві процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви. Позивач належним чином та у встановлений судом строк усунув вказані недоліки. Ухвалою суду від 29.07.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. 23.09.2025 від представника Київської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого просили суд прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. Ухвалою суду від 01.10.2025 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті. 30.10.2025 у судовому засіднні оголошено перерву у зв`язку з графіком судових засідань. Судове засідання, призначене 12.11.2025, знято з розгляду у зв`язку з зайнятістю головуючого судді у кримінальній справі як слідчого судді. У судовому засіданні представник позивача адвокат Перевертайло Л. Т. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та судові витрати залишити за позивачем. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, у поданому відзиві просив проводити справу за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне. З копії паспорту позивача серії [NUMBER] вбачається, що його постійне місце проживання з 13.04.1983 по 03.07.2018 було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії договору купівлі-продажу будинку від 21.04.1977 р., оригінал якого був оглянутий судом в судовому засіданні, посвідченого виконавчим комітетом Бортницької сільської Ради депутатів трудящих Бориспільського району Київської області, гр. [PERSON] продала, а гр. [PERSON] купив належний гр. [PERSON] на праві особистої власності будинок, що знаходиться в с. Бортничі, жила площа якого становить 25 кв. м. Цей договір зареєстровано в книзі для запису нотаріальних дій під № 39. Відповідно до Наказу ордена Леніна радгосп "Бортничі" № 285 від 20.06.1977, у зв`язку з купівлею домобудівлі [PERSON] у [PERSON] в [ADDRESS] , закріпити присадибну земельну ділянку площею 0,8 (вісім сотих) га, а решту 34 (тридцять чотири сотих) га приєднати до земель радгоспу "Бортничі". Відповідно до довідки виконавчого комітету Бортницької селищної Ради народних депутатів Бориспільського району Київської області № 3807 від 24.09.1988 виданої [PERSON] про те, що він дійсно має свій власний будинок по [ADDRESS] . Видана для надання до Бориспільського інвентарбюро. Відповідно до технічної документації на вищевказаний житловий будинок, останній має загальну площу будинку 50,7 кв. м, житлова площа 26,2 кв. м. Відповідно до схеми розташування будівель та споруд по [ADDRESS] , на земельній ділянці наявні житловий будинок (літ. А1), вбиральня (літ. Б-2), гараж (літ. В-2), погріб (літ. Г), сарай (літ. Д-1), споруди № 1-4. Відповідно до довідки від 12.06.2025 про оціночну вартість об`єкта нерухомості, житлова нерухомість, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 50,7 кв. м, площею житлових приміщень 26,2 кв. м, рік введення в експлуатацію 1960, площа земельної ділянки 2 790,2 кв. м, оціночна вартість об`єкта оцінки 3 810 014,41 грн, оціночна вартість поліпшень 346 364,95 грн, оціночна вартість земельної ділянки 3 463 649,46 грн. Відповідно до відповіді за № 057-057/К-1023-1399 від 29.10.2024 Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), за [PERSON] обліковується земельна ділянка з кодом 90:033:0006 площею 2 790,20 кв. м на [ADDRESS] без оформленого відповідно до законодавства України права власності чи користування. Документи, що посвідчують право власності на вищевказану земельну ділянку згідно з даними міського земельного кадастру Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) станом на 31.12.2012 на ім`я [PERSON] не реєструвалися та не видавалися. Відповідно до рішення № 78628644 від 29.04.2025 даржавного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] про відмову у проведенні реєстраційних дій, відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою у зв`язку із тим, що надані заявником документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частинами 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ч. 3 ст. 5 ЦК України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР від 1963 р., за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 227 ЦК Української РСР від 1963 р., договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ст. 14 Закону Української РСР "Про державний нотаріат", у населених пунктах, де немає державних нотаріальних контор, виконавчі комітети міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих вчиняють такі нотаріальні дії, зокрема, посвідчують інші угоди (договори, довіреності та ін.), крім договорів про надання у безстрокове користування земельних ділянок для спорудження індивідуальних жилих будинків і угод, які стосуються майна, що знаходиться за кордоном, або прав, які мають бути здійснені за кордоном. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність). Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.10.2020 у справі № 623/214/17 (провадження № 61-1978св20). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивач 21.04.1977 р. набув право власності на вищевказаний житловий будинок, своє право власності позивач оформив у встановленому на той час законодавством порядку. Даний житловий будинок позивачем не відчужувався, правовстановлюючі документи на будинок перебувають у його володінні. Але внаслідок неможливості підтвердити актуальність даного права власності станом на 01.01.2013 р., позивач позбавлений можливості зареєструвати своє право власності в Єдиному державному реєстрі прав на нерухоме майно. З метою захисту прав позивача на належне йому нерухоме майно, які він не може захистити в позасудовому порядку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved