Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~Стислий виклад позицій сторін та учасників справи. Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] та на 1/5 частину вищезазначеної квартири після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , та разом 2/5 частини даного житла. Крім того, позивачка просить зняти арешт з вищезазначених арештованих часток квартири. Свої вимоги обґрунтовує тим, що квартира [ADDRESS] належала на праві власності в рівних частинах по 1 /5: померлому дідові [PERSON] , померлій бабусі [PERSON] , рідному батьку [PERSON] , тітці [PERSON] та дядьку [PERSON] .Шлюб між дідом [PERSON] та бабцею [PERSON] було розірвано 27.01.2015. Першим помер дідо 01.05.2015, заповіту він не складав, на час смерті проживав зі своїм сином, батьком позивачки, [PERSON] , який заяви про відмову від частки не подавав, а тому, за відсутності інших заяв про прийняття спадщини, є таким що набув права на частку свого батька. Пізніше, [INFO] померла бабуся [PERSON] , яка свою частку, на підставі заповіту, залишила відповідачам по справі [PERSON] та [PERSON] . Батько позивачки, [PERSON] , не оформивши частку в спірній квартирі після смерті свого батька, помер [INFO] . Позивачка, після смерті батька звернулась з заявою про оформлення спадщини після смерті діда та відповідно батька до нотаріуса, де було встановлено, що на частки діда та батька згідно виконавчих листів : № 2 - 1658 /02 від 07.10.2002 року та № 2 - 621 від 16.05 2003 року було накладено арешт за невиконання рішень місцевого суду про стягнення з них на користь ДКП «Стрийтеплокомуненерго» заборгованості за теплопостачання в розмірі 3\~218, 39 грн та 1\~710,84 грн, відтак у видачі свідоцтва на спадщину у порядку спадкування за законом після смерті діда та батька було відмовлено. Вказує, що станом на 01.02.2025 року заборгованості по теплопостачання у вищезгадане житло немає, що вбачається з довідки № 69 від 03.02.2025 року виданої КП «Стрийтеплоенерго» та борг оплачено повністю, про що свідчить додані до справи довідки.На звернення у Стрийський відділ ДВС з заявою про зняття арешту з спадкового майна я отримала лист начальника Стрийського відділу ДВСЛ ьвівської області від 04.03.2025 року, яким мені було відмовлено у знятті арешту з майна з підстав відсутності у Стрийському ВДВС виконавчого провадження сторонами яких вони є. Таким чином, позивач позбавлений можливості прийняти спадщину в нотаріальному порядку на житловий будинок, а тому просить позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги визнали шляхом надання до суду відповідних заяв. Представник третьої особи Стрийський відділ державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подав заяву вих. № 26.16.-11/34777 від 20.08.2025про розгляд справи за його відсутності, не заперечує щодо задоволення позову /а.с. 53/. Представник третьої особи Комунальне підприємство «Стрийтеплоенерго» Білінський З. М. подав заяву за вих.. № 01/997 від 22.09.2025 про розгляд справи за його відсутності, не заперечує щодо задоволення позову /а.с 63-64/. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не скористалися правом на подання відзиву. Інших заяв по суті справи, виключно в яких, в силу вимог ч. 1\~ст. 174 ЦПК України\~викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. \~ \~ \~ \~Заяви (клопотання) учасників справи, процесуальні дії у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2025 справу розподілено судді Валовін Ю.В. /а.с. 31/. 24.07.2025 ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Стрийський відділ державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Комунальне підприємство «Стрийтеплоенерго» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено її до підготовчого судового засідання/а.с. 38/. 14.10.2025 у судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявив клопотання про витребування у Стрийської державної нотаріальної контори Львівської області копії спадкової справи № 437/2023, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Протокольною ухвалою від 22.09.2025 суд задовольнив клопотання представника позивача про витребування доказів та відклав розгляд справи на 07.10.2025 /а.с. 54-55/. 22.09.2025 від приватного нотаріуса Палінської О. В. надійшла копія спадкової справи № 80/2023, заведена після смерті [PERSON] , який помер [INFO] /а.с. 71 116/. 22.09.2025 від приватного нотаріуса Палінської О. В. надійшов лист про те, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась /а.с. 69/ Розгляд справи по суті відбувся 27.11.2025 за участі позивача представника позивача адвоката Волоховського О. І. В судовому засіданні представник позивача Волоховський О.І. позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] на адресу суду подала заяву від 14.08.2025, якою позовні вимоги визнав повністю, просив суд їх задоволити та здійснювати розгляд справи за його відсутності /а.с. 49/. Відповідач [PERSON] на адресу суду подав заяву від 14.08.2025, якою позовні вимоги визнала повністю, просила суд їх задовольнити та здійснювати розгляд справи за її відсутності /а.с. 51/. Представник третьої особи Стрийський відділ державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подав заяву вих. № 26.16.-11/34777 від 20.08.2025про розгляд справи за його відсутності, не заперечує щодо задоволення позову /а.с. 53/. Представник третьої особи Комунальне підприємство «Стрийтеплоенерго» Білінський З. М. подав заяву за вих № 01/997 від 22.09.2025 про розгляд справи за його відсутності, не заперечує щодо задоволення позову /а.с 63-64/. Відповідно до\~ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 2 ст. 49, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що неявка відповідачів та третіх осіб що не заявляють самостійних вимог не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів щодо предмету спору, та враховуючи визнання позову відповідачами, такий слід задовольнити. За наслідком судового засідання 27.11.2025 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та визначив час його проголошення 05.12.2025 о 15:15 год. 05.12.2025 учасники справи не з`явились на проголошення рішення суду. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні.\~У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. Згідно з ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.\~Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Враховуючи вищенаведене, дата ухвалення рішення у справі за [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Стрийський відділ державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Комунальне підприємство «Стрийтеплоенерго» про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом є дата складення повного судового рішення 05.12.2025. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Відповідно до свідоцтва про право власності від 17.08.1995 (реєстровий номер 4793) квартира [ADDRESS] належала на праві власності в рівних частинах по 1 /5: померлому дідові позивачки [PERSON] , померлій бабусі позивачки [PERSON] , батьку позивачки [PERSON] , тітці позивачки [PERSON] та дядьку [PERSON] /а.с. 19/. Шлюб між дідом [PERSON] та бабцею [PERSON] було розірвано 27.01.2015, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу /а.с. 12/. 01.05.2015 згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] помер дідо позивачки [PERSON] /а.с. 9/. Заповіту [PERSON] не складав, на час смерті, відповідно до довідки КП «Управляюча компанія «Комфортний Стрий» № 1440 від 23.11.2023 проживав зі своїм сином, батьком позивачки, [PERSON] , та його, на той час малолітніми, дітьми [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] /а.с. 74/ [PERSON] після смерті батька заяву про прийняття спадщини не подавав, за отриманням свідоцтва про право на спадщину не звертався. Будь яких інших осіб, які за законом мають право на належну спадкодавцю частку не встановлено. 18.12.2021 [PERSON] у зв`язку з укладенням шлюбу змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] /а.с. 14/. 07.06.2023 відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] помер [PERSON] , так і не оформивши право власності на належну йому частку у квартирі після смерті батька /а.с. 75/. Відповідно до довідки КП «Управляюча компанія «Комфортний Стрий» № 1441 від 23.11.2023 на час смерті [PERSON] , за адресою його проживання, а саме [ADDRESS] проживав з позивачкою [PERSON] , були зареєстровані позивачка, донька померлого [PERSON] та його син [PERSON] /а.с. 76/. 23.11.2023 [PERSON] подав заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] на користь своєї сестри Матвіїв Євгенії-Марти /а.с. 85/. 29.12.2023 позивачка [PERSON] звернулась з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті свого батька [PERSON] на наступне майно: 2/5 частки у праві власності на квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] /а.с. 91/. 04.04.2025 приватний нотаріус Палінська О. В. листом вих. № 79/01-16 від 04.04.2025 повідомила наступне. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину, було виявлено арешт нерухомого майна на майно, а саме: квартиру [ADDRESS] власником 1/5 частки в праві власності якої с [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , який на день своєї смерті проживав за адресою [ADDRESS] . Арешт нерухомого майна, зареєстровано за №4173480 (архівний запис) від 06.12.2006 року, реєстратором Стрийська державна нотаріальна контора, на підставі постанови, 4173, 18.04.2003 року відділ ВДВС м.Стрий, Львівської області та 1/5 частки в праві власності якої є [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , який на день своєї смерті проживав за адресою [ADDRESS] , арешт нерухомого майна, зареєстровано за №4173500 (архівний запис) від 06.12.2006 року, реєстратором Стрийська державна нотаріальна контора, на підставі постанови, 4173, 18.04.2003 року відділ ВДВС м. Стрий, Львівської області. Нотаріус вказала, що відповідно до п.л.4.18 п.4 Глави 10, Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Таким чином, в силу наявності накладеного арешту на спадкове майно, у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено /а.с. 18/. Арешт на частку [PERSON] було накладено на підставі постанови серії АА № 488145 від 18.04.2003 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої арешт накладено з метою примусового виконання виконавчого листа № 2-І658/02р. виданого 07.10.2002 Місцевим судом м. Стрия про стягнення боргу в розмірі 3\~218,39 грн на користь ДКП «Стрийтеплокомуненерго» з [PERSON] . Арешт на частку [PERSON] було накладено на підставі постанови серії АА № 706409 від 03.09.2003 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої арешт накладено з метою примусового виконання виконавчого листа № 2-621/02р. виданого 14.05.2003 Місцевим судом м. Стрия про стягнення боргу в розмірі 1710,84 грн на користь ДКП «Стрийтеплокомуненерго» з [PERSON] за послуги централізованого теплопостачання /а.с. 26/. Відповідно до довідки КП «Стрийтеплоенерго» за вих. №01/105 від 04.02.2025, заборгованість перед КП «Стрийтеплоенерго» за послуги централізованого теплопостачання згідно виконавчого документа № 2-621 від 14.05.2003 оплачена повністю /а.с. 28/. Відповідно до довідки КП «Стрийтеплоенерго» вих. №01/13 від 28.01.2024, заборгованість перед КП «Стрийтеплоенерго» за послуги постачання теплової енергії згідно виконавчого документа № 2-1658 від 07.10.2002 погашена повністю /а.с. 29/. Водночас, Стрийський відділ Державної виконавчої служби у Стрийському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції листом вих. № 5348 від 04.03.2025 повідомили, що за даними пошуку автоматизованої системи виконавчих проваджень не розшукано наявність перебування виконавчих проваджень відносно боржників [PERSON] , [PERSON] . Виконавчі провадження, що завершено підлягають передачі до архіву та у відповідності до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби через закінчення строків їх зберігання підлягають до знищення після 3-х річного терміну зберігання, зважаючи що інформація щодо запитуваних проваджень відсутня вилучити обтяження можна виключно за рішенням суду /а.с. 17/. Відтак судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в квартирі, що знаходиться за адресою [ADDRESS] після смерті дуда та батька, з причин наявності обтяження у виді арешту на вказаному майні. \~ \~ \~ \~Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зі змісту ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб спадкоємців. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як роз`яснено в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, у тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема, на житловий будинок, іншу споруду. Згідно з ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, згідно з ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов?язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Відповідно до п.л.4.18 п.4 Глави 10, Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п.п.4.20 п.4 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», якщо на спадкове майно накладено арешт, видача свідоцтва про право на спадщину зупиняється до зняття арешту. Відповідності до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Спадкоємець, який прийняв спадщину, але ще не отримав свідоцтво про право на спадщину, може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України, зокрема, і шляхом звільнення спадкового майна з-під арешту. Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових правЦивільним законодавством встановлено певні особливості щодо спадкування нерухомого майна. Відповідно до пункту другого частини першої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нотаріус є державним реєстратором. Спори про право цивільне, пов?язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно достатті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження». Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у складіОб?єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 травня 2021 року в справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37). Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-8519) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідно до ч.1,2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до ч.1 ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно із ч.5 ст.59 ЗУ "Про виконавче провадження" у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. За змістом ч.1ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог ч.1ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Оцінка доказів та висновки суду за результатами розгляду справи. Статтями12,81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). \~ \~ \~ \~В розглядуваній справі підлягало встановленню наявність в позивача матеріального права, а саме права на отримання в порядку спадкування за законом частки в розмірі 1 /5 після смерті діда та 1/5 після смерті батька в квартирі [ADDRESS] . Наявність такого права судом встановлено та підтверджується належними доказами. Водночас, підставою для зверненню до суду слугував арешт накладений на належні діду та батьку частки в квартирі, в силу якого було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. При цьому, судом встановлено, що підставою відмови в знатті арешту Стрийським ВДВС у Стрийському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції була відсутність в автоматизованій системі виконавчих проваджень щодо померлих [PERSON] та [PERSON] , завершення, передача в архів та знищення вказаних проваджень через закінчення строків зберігання. Відтак, в силу приписів ст. 59 Закону України «Про Виконавче провадження», єдиним способом зняття накладеного арешту та відновлення права на спадкове майно є судовий. На дату розгляду справи в суді, встановлено, що заборгованість спадкодавців перед КП «Стрийтеплоненрго» (ДКП «Стрийтеплоенерго») визначена виконавчими листами погашена в повному обсязі, відтак перешкод для зняття арешту з вказаних часток в квартирі [ADDRESS] немає. Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними, а в своїй сукупності достатніми, оскільки такі містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог та підтверджують наявність підстав для повного задоволення позову. Розподіл судових витрат між сторонами. Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Суд враховує, що відповідно до принципу диспозитивності в порядку ст.\~13 ЦПК України\~суд зобов`язаний розглядати справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог, а тому судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за позивачем на його вимогу.

Outcome: approved