Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

До Макарівського районного суду Київської області [PERSON] , в особі представника, адвоката Живаги Олександра Васильовича звернувся з позовом до Макарівської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що його дружина [PERSON] [INFO] після смерті свого батька [PERSON] , у порядку спадкування за заповітом набула у приватну власність житловий будинок загальною площею 72 кв.м., який на той час розташовувався у селі Маковище (хутір Вишеград), Макарівського району, Київської області (назви вулиць та нумерації будинків не існувало). Протягом тривалого часу, у період з 1986 року до кінця 1991 року, позивач спільно із дружиною проводили поточний ремонт та перебудову вказаного житлового будинку. В результаті будівельних робіт загальна площа житлового будинку збільшилася і становила 154,3 кв.м. Так, у період проведення будівельних робіт з реконструкції житлового будинку ніяких дозвільних документів подружжя не отримало, оскільки не було визначено законодавством. Єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна і містить його технічні характеристики є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. Після проведення інвентаризації реконструйованого житлового будинку та виготовлення технічного паспорту [PERSON] отримала Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] зареєструвала право власності в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Крім того, на підставі рішення Маковищанської сільської ради [PERSON] було надано дозвіл на прибудову до житлового будинку. При цьому про закінчення будівництва та прийняття житлової прибудови в експлуатацію 12 червня 2003 року складений відповідний Акт, який затверджений повноважною комісією. Так, загальна площа житлового будинку знову змінилася (збільшилася) та становить 167 кв.м. Однак, після затвердження Акта про закінчення будівництва та впровадження в експлуатацію житлової прибудови [PERSON] не зверталася до органів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно для проведення державної реєстрації права власності на вказану прибудову, на той час дана функція була покладена на КП КОР «Макарівське БТІ». [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина за законом, до складу якої, з поміж іншого майна, увійшов житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими спорудами, який розташовані за адресою: [ADDRESS] . Позивач на день смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований разом з дружиною. Однак, нотаріус видав постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, через помилки та невідповідності у технічних документах за 2024 рік, відсутність відомостей про отримання дозвільних документів на реконструкцію та прибудову, а також через відсутність правовстановлюючого документа після впровадження добудови в експлуатацію та відсутність реєстрації права власності померлої [PERSON] , а тому позивач змушений звернутися за захистом своїх спадкових прав до суду. Суд ухвалою від 22 серпня 2025 року позов [PERSON] прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 20 жовтня 2025 року. Встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Від представника позивача адвоката Живаги О.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити у повному обсязі. Відповідач подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника за наявними у справі матеріалами. Суд ухвалою від 20 жовтня 2025 року закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 08 грудня 2025 року. У зв`язку з наведеним суд відповідно до частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив таке. Між [PERSON] , [INFO] на [PERSON] , [INFO] , 10 липня 1973 року зареєстрований шлюб Іванівською сільською радою Богуславського району Київської області, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис №12. Прізвища після укладення шлюбу: чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] ». Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , 24 серпня 1985 року склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Макарівської державної нотаріальної контори Дзюбою Н.М., яким житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в селі Маковище, Макарівського району Київської області, який належить [PERSON] на підставі запису в погосподарській книзі виконкому Копилівської сільської ради за № 190, що підтверджено довідкою виконкому за № 981 від 07 серпня 1985 року. Будинок в цілому дерев`яний, загальною площею 72 кв. м., розташований на земельній ділянці присадибного фонду радгоспу «Київський», на якій також розташовані надвірні будівлі: сарай, заповів [PERSON] . Відповідно до рішення Маковищанської сільської ради Макарівського району Київської області № 8 від 26 грудня 2002 року, [PERSON] надано дозвіл на прибудову до будинку, який розташований по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 4800 кв.м. Так, про закінчення будівництва та прийняття житлової прибудови в експлуатацію складений Акт розпланування земельної ділянки, виносу вісей житлового будинку та присадибних будівель, затвердженого головним архітектором Макарівського району 12 червня 2003 року. До матеріалів справи долучене Свідоцтво на забудову індивідуальної садиби [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , виданого відділом містобудування та архітектури Макарівського госпорозрахункового проектно-виробничого архітектурно -планувального бюро Макарівської районної державної адміністрації 04 червня 2003 року, зареєстрованого під № 1. Відповідно до Акта про закінчення будівництва та впровадження в експлуатацію індивідуальної житлової прибудови від 12 червня 2003 року, вбачається, що житлова прибудова розташована за адресою: [ADDRESS] є будинок у 2 поверхи загальною площею 107,5 кв. м, житловою площею 39,5 кв. м. Зі змісту Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 18 липня 2003 року встановлено, що домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке складається з приміщень: житловий будинок (літера А) загальною площею 154,3 кв.м.; гараж (літера Б); Літня кухня (літера В); сарай (літера Г); прибудова (літера Д); уборна (літера Ж); криниця (№1); огорожа (№ 1-№ 4) належить на праві приватної власності [PERSON] . Право власності на вказане домоволодіння 18 липня 2003 року зареєстровано в Макарівському бюро технічної інвентаризації (копія Витягу серії ВАА № 886031, номер витягу 1040361 від 18 липня 2003 року). Згідно із копією технічного паспорту на індивідуальний жилий будинок від 06 травня 2003 року, до складу домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , входить: будинок, загальною площею 154,3 кв.м, житловою площею 36,3 кв.м, який складається з приміщень: перший поверх - коридор 7,1 кв.м, кухня 31,4 кв.м., житлова 23,5 кв.м, житлова 23,3 кв.м, туалет 1,9 кв.м., коридор 2,3 кв.м., ванна 3,9 кв.м., котельня 9,3 кв.м; другий поверх - прихожа 9,6 кв. м, житлова 39,3 кв.м, тераса 2,5 кв. м. господарські будівлі та споруди: (літера а) прибудова, (літера Б) сарай, (літера В) літня кухня, (літера в) веранда, (літера Г) літній душ, (літера Д) вбиральня, (літера Ж) сарай, (літера під Ж) погріб, № 1 колодязь, № 2 інженерний колодязь, № 3-6 огорожа. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 30 липня 2019 року Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 783. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом, до складу якої, з поміж іншого майна, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 167,0 кв.м, житловою площею 86,3 кв.м, який складається з приміщень: 1 поверх - веранда 15,2 кв.м, коридор 7,1 кв.м, кухня 31,4 кв.м, кімната 23,5 кв.м, кімната 23,3 кв.м, санвузол 1,9 кв.м, коридор 2,3 кв.м, ванна 3,9 кв.м, топкова 9,3 кв.м; 2 поверх - прихода 9,6 кв.м, кімната 39,5 кв.м; господарські будівлі та споруди: (літера Б) гараж, (літера В) літня кухня, (літера Г) баня (реконстр. з сарая), (літера Д) навіс (реконстр. з прибудови), (літера Е) літня веранда, (літера Ж) туалет, (літера З) літній душ, (літера К) сарай, (літера К під) погріб, (літера Л) вхід у погріб, (літера М) навіс, (літера Н) майстерня, (літера П) дровник, № 1 криниця, № 2-4 огорожа, № 5 свердловина, № 6 ворота, № 7 хвіртка. Відповідно до довідки про показники об`єкта нерухомого майна, виданого суб`єктом господарювання ФОП [PERSON] № 1/06 від 28 червня 2024 року встановлено, що відповідно до проведеної інвентаризації об`єкта нерухомого майна - домоволодіння (житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами) розташованого за адресою: [ADDRESS] загальна площа будинку складає 167,0 кв.м, житлова площа 86,3 кв.м. Крім того, зазначено, що (літера З) літній душ, (літера М) навіс, (літера Д) навіс - до категорії самочинного будівництва не належить. З метою оформлення своїх спадкових прав на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивач у травні 2025 року звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Івко Ю.В. Однак, приватний нотаріус прийняла постанову про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно через розбіжності, у наданих [PERSON] документах, що, зі свого боку, унеможливлює визначити нотаріусом склад спадкового майна, загальну та житлову площу об`єкта нерухомого майна (постанова приватного нотаріуса Івко Ю.В. від 09 травня 2025 року № 3/02-31). Згідно із копією технічного паспорту на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 28 червня 2024 року, до складу домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , входить: будинок, загальною площею 167,0 кв.м, житловою площею 86,3 кв.м, який складається з приміщень: 1 поверх - веранда 15,2 кв.м, коридор 7,1 кв.м, кухня 31,4 кв.м, кімната 23,5 кв.м, кімната 23,3 кв.м, санвузол 1,9 кв.м, коридор 2,3 кв.м, ванна 3,9 кв.м, топкова 9,3 кв.м; 2 поверх - прихода 9,6 кв.м, кімната 39,5 кв.м; господарські будівлі та споруди: (літера Б) гараж, (літера В) літня кухня, (літера Г) баня (реконстр. з сарая), (літера Д) навіс (реконстр. з прибудови), (літера Е) літня веранда, (літера Ж) туалет, (літера З) літній душ, (літера К) сарай, (літера К під) погріб, (літера Л) вхід у погріб, (літера М) навіс, (літера Н) майстерня, (літера П) дровник, № 1 криниця, № 2-4 огорожа, № 5 свердловина, № 6 ворота, № 7 хвіртка. Відповідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 Цивільного кодексу України). Частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України, визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статей 1216-1218 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із статтею 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням (частини перша, друга статті 1268 Цивільного кодексу України). Частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За частиною першою статті 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина перша статті 1297 Цивільного кодексу України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Статтею 392 Цивільного кодекс України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання, у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Ураховуючи встановлені судом обставини справи, що позивач є єдиним спадкоємцем майна його померлої дружини, однак через розбіжності у документах, позбавлений можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому їх слід задовольнити у повному обсязі. Судові витрати з відповідача не стягуються за клопотанням позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved