Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

25 листопада 2024 року до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про встановлення нікчемності договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації, у якій позивач просить: встановити нікчемність договору від 14.06.2000 р. купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , нібито укладеного між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як продавцями, з одного боку, та [PERSON] , як покупцем, з іншого боку, оформленого на Товарній біржі «Сангай». Скасувати державну реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] , проведену 09.09.2022 р. державним реєстратором Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області Комовою Юлією Михайлівною. Ухвалою суду від 02 грудня 2024 року вказану позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 02 грудня 2024 року вжито заході забезпечення позову шляхом накладення арешту на належну [PERSON] квартиру [ADDRESS] . 04 грудня 2024 року до суду надійшла виправлена позовна заява [PERSON] , відповідно до якої він залучає третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та наводить обґрунтування обраного ним способу захисту. Позовна заява обґрунтована тим, що позивач, його дружина [PERSON] та їх неповнолітні діти [PERSON] і [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.07.1996 р. отримали у власність кв. [ADDRESS] по 1/4 її частки. Позивач та члени його сім`ї проживали та були зареєстровані за вказаною адресою. У зв`язку з повномасштабною агресією РФ члени сім`ї позивача зараз у м. Миколаєві не проживають та позивач також іноді не проживає у цій квартирі. 13.11.2024 сусідка позивача передала від невідомої жінки йому лист з інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у якому власником його квартири зазначено відповідача. Оглянувшим цю інформацію він побачив, що 14.06.2000 та товарній біржі «Сангай» нібито укладений договір №425 купівлі-продажу зазначеної квартири. 09.09.2022 державний реєстратор Олишівської селищної ради Чернігівського району, Чернігівської області Комова Ю.М. здійснила державну реєстрацію права власності на належну позивачу квартиру, яка всупереч дійсним обставинам має площу 64,9 кв.м. та складається з 3-х кімнат. Але ані позивач, ані члени його сім`ї не продавали квартиру. Вважає, що відповідач незаконного заволодів квартирою позивача, його дії не мають правових підстав , згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, та в силу ст. 228 ЦК України він є нікчемним. Також вважає, що у державного реєстратора були підстави для відмови в державній реєстрації, але вона їх проігнорувала, тому він змушений звернутись до суду. Ухвалою суду від 17 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. 14 липня 2025 року надішли пояснення державного реєстратора Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області Комової Ю.М., в яких вона повідомляє, що ознайомившись з листом представника позивача та переглянувши заяву №52333694 зареєстровану 09.09.2022 та додані до неї документи, вона побачила, що в поданому заявником договорі купівлі-продажу дійсно зазначено буд. [ADDRESS] . Під час реєстраційної дії вона не звернула на це увагу та допустила помилку. Проте вона не може виправити цю помилку, оскільки документи видані. У цьому разі державний реєстратор може виправити такі відомості виключно на підставі згоди особи або на підставі судового рішення. Також повідомляє, що на даний час у зв`язку з вагітністю та особистими причинами вона не працює в державному реєстрі речових прав. 20 серпня 2025 року до суду надійшла заява представника позивача про зміну підстав позову, посилаючись на те, що під час розгляду справи ним встановлено наявність помилки державного реєстратора. 10 вересня 2025 року надійшло клопотання представника позивача про залучення до участі у справі як відповідача Олишівську селищну раду Чернігівського району, Чернігівської області. Ухвалою суду від 11 вересня 2025 року прийнято заяву представника позивача про зміну підстав позову, залучено до участі у справі як співвідповідача Олишівську селищну раду Чернігівського району, Чернігівської області. Ухвалою суду від 06 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Від представник позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Позов підтримує та просить задовольнити. 06.10.2025 надійшла заява представника Олишівської селищної ради Чернігівського району, Чернігівської області про розгляд справи без участі представника. Відзив не подав. Інші учасники справи в судове засідання не прибули, причин не повідомили. Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено,\~що \~17\~липня 1996\~року \~Миколаївською міською\~службою приватизації\~державного житлового\~фонду видано\~свідоцтво про\~право власності\~на житло,\~яке розташоване\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~відповідно до\~якого вказана\~квартира належить\~на праві\~спільної часткової\~власності [PERSON] \~ 1/4,\~та членам\~його сім`ї:\~ [PERSON] \~1/4, [PERSON] 1/4, [PERSON] 1/4. Загальна площа квартири становить 81,1 кв.м. Вказане свідоцтво зареєстровано в КП ММР «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 20.08.1996 за реєстровим № 19105. На підставі Розпорядження Миколаївського міського голови № 28р від 19 лютого 2016 року «Про перейменування об`єктів топонімії» вул. Червоних майовщиків була перейменована на вул. Озерна. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки: 403625687, дата формування: 13.11.2024) на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (загальна площа 64,9 кв.м.), 09.09.2022 державним реєстратором Олишівської селищної ради Чернігівського району, Чернігівської області Комовою Юлією Михайлівною було внесено запис про право власності на вказане майно за [PERSON] . Документи подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, серія на номер: 425, виданий 14.06.2000, видавник: Товарна біржа «Сангай». З копій документів реєстраційної справи, наданих Олишівською селищною радою Чернігівського району, Чернігівської області на виконання вимог ухвали суду, встановлено, що [PERSON] для державної реєстрації було подано: технічний паспорт на кв. [ADDRESS] , довідку КП «ММБТІ» від 22.02.2022 № 2-987, відповідно до якої право власності за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 14.06.2000 р. № 425; договір № 425 купівлі-продажу нерухомого майна від 14 червня 2000 р., відповідно до якого [PERSON] купив кв. [ADDRESS] . 13 вересня 2022 року, розглянувши заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 09.09.2022, яку подав [PERSON] , державний реєстратор прийняв рішення провести державну реєстрацію прав власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] . З цих документів встановлено, що в довідці КП «ММБТІ» від 22.02.2022 № 2-987 та в записі про державну реєстрацію прав, рішенні про державну реєстрацію прав та їх обтяжень номер будинку (13) не відповідає договору купівлі-продажу від 14.06.2000 р. № 425, за яким [PERSON] купив квартиру в буд. [ADDRESS] . З огляду на це, у довідці КП «ММБТІ» від 22.02.2022 № 2-987, так і записі про державну реєстрацію права власності за [PERSON] , рішенні державного реєстратора наявна помилка у номері будинку об`єкта нерухомого майна. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Щодо вимог про скасування державної реєстрації прав. Судом встановлено, що кв. [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтво про право власності на житло від 17 липня 1996 року та ними не відчужувалась. Водночас з документів реєстраційної справи судом встановлено наявність помилки у довідці КП «ММБТІ» від 22.02.2022 № 2-987, рішенні державного реєстратора та записі про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на кв. [ADDRESS] , а саме не правильно зазначено номер будинку - замість [ADDRESS] . Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі допущення технічної помилки (граматичної описки, друкарської, арифметичної чи іншої помилки) під час внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за умови що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися. У разі якщо після отримання заявником документів за результатами розгляду заяви виявлено технічну помилку, допущену під час внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права, обтяження речових прав, зокрема помилку у відомостях про суб`єкта речового права, обтяження, відомостях про речове право, обтяження, відомостях про нерухоме майно, у тому числі його технічних характеристиках, або якщо відбулося виправлення такої помилки в документах, що подавалися для державної реєстрації прав, або відбулася зміна адреси об`єкта нерухомого майна, такі помилки, відомості виправляються державним реєстратором на підставі заяви особи, відомості про речові права, обтяження речових прав якої містять таку помилку, відомості, а у випадку, передбаченому пунктом 2 частини сьомої статті 37 цього Закону, - посадовою особою Міністерства юстиції України, його територіальних органів або на підставі рішення Міністерства юстиції України, його територіальних органів - державним реєстратором, яким допущено технічну помилку. Виправлення помилки, відомостей, що впливають на права третіх осіб, здійснюється державним реєстратором виключно за наявності згоди таких осіб або на підставі судового рішення. Абзацом 2 частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( чинний) встановлено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Отже, чинна редакція ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи: 1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; 3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав На підставі матеріалів справи встановлено, що [PERSON] не звертався до державного реєстратора із заявою про виправлення помилки у номері будинку, вказана помилка впливає на права позивача у справі [PERSON] , як співвласника квартири у цьому будинку, право власності на яке зареєстровано за [PERSON] , Міністерством юстиції України залишено без розгляду скаргу [PERSON] на рішення державного реєстратора, оскільки за заявою скаржника відкрито судове провадження, предметом якого є оскарження того самого рішення у сфері державної реєстрації прав. На підставі викладено, оскільки порушення права власності позивача відбулось у результаті державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за [PERSON] на підставі рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, у якому\~наявна помилка,\~яка не\~виправлена державним\~реєстратором, у зв`язку відсутністю у позивача іншого способу захисту цивільних прав та інтересів, позовні вимоги не суперечать закону та не порушують права, свободи та інтереси інших осіб, а тому позов в цій частині потрібно задовольнити. Щодо встановлення нікчемності договору купівлі-продажу нерухомого майна. Положеннями ст. 204 ЦК України, визначена презумпція правомірності правочину, зокрема вказано, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України). Отже, якщо недійсність певного правочину встановлена законом, вимога про визнання його недійсним за загальним правилом не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину (постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (пункт 72), від 4 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (пункт 95)). Відповідно до частин 1 та 2 статті 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Позивач посилався на незаконне заволодіння його квартирою. Проте з матеріалів справи встановлено, що ані позивач, ані члени його сім`ї не були сторонами договору від 14.06.2000 р. № 425, цей договір укладений між [PERSON] (продавець) та [PERSON] , а предметом договору є кв. [ADDRESS] , яка належить продавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04 серпня 1994 р. Тобто предметом вказаного договору було нерухоме майно, яке не належить позивачу. Крім цього, судом встановлено, що реєстрація права власності на квартиру позивача за відповідачем відбулась внаслідок помилки. За такого, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем заявлених позовних вимог у цій частині, а тому відмовляє у задоволенні позовної вимоги про встановлення нікчемності договору купівлі-продажу нерухомого майна від 14.06.2000 р. № 425. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов потрібно задовольнити частково. Розподіл судових витрат. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 15\~422,14 грн (1211,20 грн - за вимогу про встановлення нікчемності договору, 13\~605,34 грн - за вимогу про скасування державної реєстрації, 605,60 грн - за забезпечення позову). Верховний Суд неодноразово зауважував, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. У цій справі вимога позивача про скасування державної реєстрації не пов`язана з підтвердженням прав на майно, а викликана помилкою реєстратора. Тобто, зазначена позовна вимога є немайновою, оскільки за своєю суттю вона не спрямована на збільшення майна позивача, яке можна оцінити вартісно, а тому позивачу слід було сплачувати судовий збір як за немайнову вимогу, а саму у розмірі 1211,20 грн. Тобто позивачем сплачено судовий збір за вимогу про скасування державної реєстрації в більшому розмірі, ніж встановлено законом, а тому переплачену суму 12394,14 грн. слід повернути позивачу. Враховуючи, що судом задоволено лише вимогу про скасування державної реєстрації, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір за цю вимогу та за забезпечення позову, що складає 1 816,80 грн, тобто по 908,40 грн з кожного.

Outcome: partial