Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

І. Описова частина. 1.1. Позиція позивача. 24 квітня 2025 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернулася в суд з позовом до [PERSON] (далі відповідач-1, [PERSON] ), [PERSON] (далі відповідач-2, [PERSON] ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів Приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Кушнір Світлана Євгенівна (далі третя особа), про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Вказує, що є єдиною спадкоємицю першою черги, однак вчасно не подала заяву про прийняття спадщини, з поважних причин. В якості поважних причин позивач вказує, що позивач протягом 10 останніх років проживає в Італійській Республіці. Закордон вона виїхала у підлітковому віці, коли їй було 13 років. Звістку про смерть свого батька вона отримала лише 09 червня 2024 року в електронному листуванні з двоюрідною сестрою [PERSON] . Вказує, що родичі спадкодавця умисно не повідомляли їй про смерть батька, щоб позбавити її прав на спадкування. З наведених вище підстав позивач просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у 3 місяці. 1.2. Позиція відповідачів. Відповідачі у письмовому відзиві від 03 червня 2025 року позовні вимоги заперечили з тих підстав, що позивачеві вже було відмовлено в задоволенні аналогічного позову у цивільній справі № 161/14187/24. Ухвалою суду від 12 листопада 2025 року судом відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідачів про закриття провадження у справі. 1.3. Позиція учасників справи у судовому засіданні. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник відповідачів у судовому засіданні позовні вимоги заперечила. Узагальнені доводи сторони відповідачів зводяться до того, що позивач за життя спадкодавця не підтримувала відносин та контакту з ним. Фактично за спадкодавцем доглядали його племінниці (відповідачі у справі). ІІ. Мотивувальна частина. Заслухавши присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити, з таких міркувань. 2.1. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] (а.с. 8). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 28-зворот). На момент смерті батька позивач мала повних 24 роки. З даних паспортних документів позивача слідує, що з вересня 2013 року вона постійно проживає на території Італійської Республіку і періодично відвідує Україну (а.с. 9-10). Також з вересня 2017 року позивач має паспорт громадянина Італійської Республіки (а.с.11). Наразі позивач навчається у вищому навчальному закладі Італійської Республіки, а саме в Університеті Болоньї (а.с. 17-20). У рішенні Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 березня 2025 року у цивільній справі № 161/14187/24 судом були встановлені наступні обставини. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (Том 1, а.с. 210). Батьки [PERSON] мати [PERSON] (померла [INFO] ) та батько [PERSON] (помер [INFO] ) на дату відкриття спадщини померли. Рідна сестра [PERSON] [PERSON] [INFO] також померла. 07.03.2024 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Кушнір С.Є. із заявою про прийняття спадщини після смерті свого дядька [PERSON] . Вказана заява зареєстрована за № 15 та у ній відповідачка повідомила про наявність спадкоємця першої черги доньки померлого [PERSON] . Також, 07.03.2024 року до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Кушнір С.Є. звернулася [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті свого дядька [PERSON] . Вказана заява зареєстрована за № 16 та у ній відповідачка повідомила про наявність спадкоємця першої черги доньки померлого [PERSON] . Факт родинних відносин між померлим [INFO] [PERSON] , як дядьком, та [PERSON] , [PERSON] , як його племінницями, підтверджується свідоцтвом про народження відповідачки серії [NUMBER] , свідоцтвом про народження третьої особи серії [NUMBER] , витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00043936997, № 00043936401, № 00043936100, № 00043935653, № 00043935842 від 07.03.2024 року. Вказані обставини встановленні рішенням суду у справі, де учасниками справи були ті ж особи, що в цій справі, а тому, в силу положень частини четвертої статті 82 ЦПК України, повторному доказуванню не підлягають. 2.2. Позиція суду. За загальними приписами про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до цієї норми поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Звернувшись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач зобов`язаний повідомити суду поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкодили йому звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також надати докази на підтвердження своїх доводів та вимог. Частина третя статті 1272 ЦК України може застосовуватись, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної конкретної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Рішення обґрунтовується лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку та досліджені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовані вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.\~ Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. \~Саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. Таким чином, необізнаність про смерть спадкодавця не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 червня 2024 року у справі № 545/480/21. Застосовуючи вказану позицію до розглядуваної справи суд зазначає, що позивач не навела суду будь-яких об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини, а обґрунтовувала свій позов лише тим, що не була обізнана про смерть батька, що не є поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини. Навчання та проживання на території Італійської Республіки не є непереборною обставиною, яка б заважала позивачу спілкуватися з батьком, цікавитися його життям, в тому числі бути обізнаною про його смерть. Суд підкреслює, що на момент смерті батька позивач мала вік 24 роки, тобто, була повнолітньою дієздатною особою, яка здатна підтримувати стосунки з батьком та цікавитися його життям, не зважаючи на проживання закордоном. Отже, оскільки позивач не навела суду поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, у задоволенні позову про визначення додаткового строку необхідно відмовити. 2.3. Розподіл судових витрат. Оскільки суд відмовив у задоволенні позову, всі судові витрати позивача залишаються за нею.

Outcome: dismissed