Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Позивач Концерн «Міські теплові мережі» в особі представника Артьомова С.О. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання гарячої води, в обґрунтування позову зазначивши наступне. На підставі укладеного між сторонами Типового індивідуального договору № 72200192, у період з 01 листопада 2021 року по 30 вересня 2022 року позивач надав відповідачам послугу з постачання гарячої води у нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке обладнане приладом обліку гарячого водопостачання. Нарахування споживачам за вказаний період виконувались за послугу постачання ГВ, та за абонентське обслуговування. Крім того, до вказаного приміщення прокладений циркуляційний трубопровід зовнішніх мереж гарячого водопостачання, та, відповідно позивачем здійснюються нарахування плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування системи гарячого водопостачання згідно з Правилами №1182 та вимогами Методики №315. У зв`язку із неналежним виконанням обов`язку по оплаті отриманих послуг за відповідачами утворилася заборгованість, яка становить 3\~205,35 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідачів у судовому порядку, а також просить стягнути на його користь судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2\~422,40 гривень. Ухвалою судді від 05.08.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові просив провести розгляд справи за його відсутності та зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. У судові засідання, призначені на 02.09.2025, 01.10.2025, 05.11.2025 відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Причини неявки у судове засідання відповідачі не повідомили. Представник відповідача [PERSON] адвокат Богач А.О. у судові засідання, призначені на 02.09.2025, 01.10.2025 не з`явилася, подала заяви про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи та через зайнятість в іншому судовому процесі. У судове засідання, призначене на 05.11.2025 року представник відповідача не з`явилася, причину неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, судові засіданні судом було відкладено. У судове засідання, призначене на 03.12.2025 року відповідачі повторно не з`явилися, про розгляд справи сповіщені у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією на адресу зареєстрованого їх місця проживання. Причини неявки у судове засідання відповідачі не повідомили, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалися. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності суду не надали. Представник відповідача [PERSON] адвокат Богач А.О. у судове засідання, призначене на 03.12.2025 не з`явилася, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності суду не надала, відзив на позов не подала. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. У зв`язку з чим, на підставі ст. ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено,\~що відповідачі\~у справі\~є співвласниками\~нежитлового приміщення\~ [ADDRESS] ,\~загальною площею\~60,4\~кв.м.,\~а саме:\~ [PERSON] належить\~1/2\~частина приміщення\~на підставі\~свідоцтва про\~право власності,\~виданого 06.08.2001\~року Запорізькою\~міською радою,\~ [PERSON] - 1/2 частина приміщення, на підставі договору міни, посвідченого 13.12.2005 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, зареєстрованим за номером 5016, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме май но № 323683771 від 22.02.2023 (а.с. 6-8). Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач, зокрема, зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Статтею 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Відповідно до ч. 4. ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Частиною 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Матеріалами справи підтверджено укладення 01.11.2021 року між Концерном «Міські теплові мережі» та відповідачами [PERSON] , [PERSON] . Типового індивідуального договору № 72200192 про надання послуги з постачання гарячої води, який було опубліковано 02.10.2021 на офіційному веб-сайті Концерну «Міські теплові мережі» (а.с. 21). Згідно з п. 32 Договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування та плата за послугу нараховується щомісяця. Пунктом 34 Договору передбачено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Відповідно до п. 38 Договору, споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього Договору. Пунктом 41 Договору зазначені обов`язки споживача, зокрема, оплачувати за надану послугу необхідно за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором. Згідно з\~п.\~12\~ч.\~1\~ст.\~7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води. Таке відключення регулюється Порядком відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 169 від 26.07.2019 року. Відповідачами не було надано будь-яких доказів щодо відключення належного їм на праві власності нежитлового приміщення від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води, отже не спростовано обставин підтверджених позивачем належними доказами щодо постачання до нього гарячої води за вказаний в період з листопада 2021 року по вересень 2022 року. Таким чином, з наданих позивачем матеріалів позову встановлено, що правовідносини між сторонами тривали з приводу постачання позивачем гарячої води відповідачам у вищевказане нежитлове приміщення. Відповідно до ст.ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 15 Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою КМУ від 11.12.2019 р. № 1182, обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), розраховується та розподіляється між усіма споживачами відповідно до Методики розподілу (Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.18 № 315). З поданих позивачем матеріалів позову вбачається, що приміщення споживачів [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , обладнане приладом обліку гарячого водопостачання (тип ЛК- 15Г, заводський номер 9054377). Нарахування споживачу за вказаний період виконувались за послугу постачання ГВ, та за абонентське обслуговування. До житлового будинку по [ADDRESS] прокладений циркуляційний трубопровід зовнішніх мереж гарячого водопостачання. Відповідно,\~Концерном «МТМ»\~здійснюються нарахування\~плати за\~витрати теплової енергії на забезпечення функціонування системи гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS] у відповідності до Правил №1182 та вимог Методики №315. Раніше до внесених змін в Методику №315, функціонування внутрішньо-будинкової системи гарячого водопостачання приймалось як частка від загального обсягу теплової енергії, витраченої на ГВП в січні попереднього опалювального періоду, для систем: із рушникосушарками при приготуванні гарячої води у будівлі в разі її постачання в розрахунковому періоді та наявності циркуляції - 15 %; без рушникосушарок при приготуванні гарячої води у будівлі в разі її постачання у розрахунковому періоді та наявності циркуляції - 7 %; з рушникосушарками при приготуванні гарячої води за межами будівлі в разі її постачання в розрахунковому періоді та наявності циркуляції - 9 %; без рушникосушарок при приготуванні гарячої води за межами будівлі в разі її постачання в розрахунковому періоді та наявності циркуляції - 3 %. З січня 2022 року обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньо-будинкової системи гарячого водопостачання, за наявності циркуляції, визначається - як частка від обсягу теплової енергії, витраченої на приготування гарячої води, спожитої будівлею/будинком у поточному місяці 20 %. Вартість наданих позивачем послуг відповідачам за період з 01 листопада 2021 року по 30 вересня 2022 року становила 3\~205,35 гривень, що підтверджується відповідними рахунками за надані послуги, наданими позивачем (а.с. 9 зв.б.-14), яка залишається неоплаченою відповідачами і складає заборгованість у зазначеному розмірі, що підтверджується наданим позивачем розрахунком основного боргу (а.с. 9). Відповідачами не спростовано отримання обрахованої у рахунках позивача наданої послуги з постачання гарячої води за вказаний період. Розрахунок позивача по заявленій сумі заборгованості відповідачами не спростовано та ними не надано суду обґрунтованих даних, з яких би вбачалося невідповідність розрахунків позивача фактичним обсягам споживання гарячої води відповідачами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Надані позивачем докази про наявність заборгованості по отриманим послугам у зазначеному розмірі суд вважає належними, допустимими та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості за послуги з постачання гарячої води відповідачами не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачами було вжито заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача вказану суму заборгованості у розмірі 3\~205,35 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню у рівних частках витрати по оплаті судового збору в розмірі 2\~422,40 гривень, які підтверджені платіжною інструкцією № 6164 від 01.07.2025 року (а.с. 23).

Outcome: approved