Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтуванні позову зазначив, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2021 року по справі №199/7768/20 стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 19 листопада 2020 року та до досягнення дитиною повноліття. У подальшому, постановою Дніпровського апеляційного суду від 03.02.2022 року, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2021 року, скасовано та ухвалено нове, яким позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, задоволено. Так, постановою Дніпровського апеляційного суду від 03.02.2022 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 19 листопада 2020 року та до досягнення дитиною повноліття. У провадженні Амур-Нижньодніпровського ВДВС у м. Дніпрі ПСМУ МЮ (м. Дніпро) на виконанні перебуває виконавчий лист, виданий на примусове виконання вищевказаного рішення суду від 03.02.2022 року про стягнення аліментів, у зв`язку із чим державним виконавцем зазначеного територіального органу ДВС було відкрито виконавче провадження №69145639. Утім, за відповідачем, станом на 01.10.2024 року обліковується заборгованість за нарахованими, але не сплаченими боржником аліментами на сина [PERSON] , загальний розмір такої заборгованості за період із 01.11.2020 року по 01.10.2024 року становить 55164,25 гривень. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути на його користь із відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період із 01.11.2020 року по 01.10.2024 року у розмірі 55164,25 гривень. Відповідач [PERSON] надала до суду письмові пояснення, відповідно до яких просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що у неї відсутня будь-яка заборгованість зі сплати аліментів, які вона сплачує на регулярній основі, а також тримає зв`язок із державним виконавцем у провадження якого перебуває виконавче провадження про стягнення з неї аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] . Також, у якості доказів про відсутність у неї заборгованості зі сплати аліментів надала копію довідки про відсутність відносно неї відкритих виконавчих проваджень. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, просила проводити розгляд справи за її відсутності, про що зазначила у відзиві. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2021 року (по справі №199/7768/20) стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 19 листопада 2020 року та до досягнення дитиною повноліття. У подальшому, постановою Дніпровського апеляційного суду від 03.02.2022 року, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2021 року, скасовано та ухвалено нове, яким стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 19 листопада 2020 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.8-11). У провадженні Амур-Нижньодніпровського ВДВС у м. Дніпрі ПСМУ МЮ (м. Дніпро) на виконанні перебуває виконавчий лист, виданий на примусове виконання вищевказаного рішення суду від 03.02.2022 року про стягнення аліментів, в зв`язку із чим державним виконавцем зазначеного територіального органу ДВС було відкрито виконавче провадження №69145639 (а.с.13). У зв`язку з несплатою аліментів з боку відповідача, відповідно до отриманого позивачем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП №69145639, виданого державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Лімовим О.О., [PERSON] станом на 01.10.2024 року має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 55164,25 грн., за період із листопада 2020 року по жовтень 2024 року (а.с.14). Таким чином, за період із 01.11.2020 року по 01.10.2024 рік у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 55164,25 гривень. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами СК України, ЦК України, Закону України «Про охорону дитинства», Закону України «Про виконавче провадження», Конвенції про права дитини. Так, положеннями ст.7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Схожі за змістом положенням містить ст.3 Конвенція про права дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Аналогічні положення містить ст.27 Конвенції про права дитини, якою також визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.ст.141, 180 СК України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, такий обов`язок є рівним для обох батьків, а розірвання шлюбу між ними, проживання батьків окремо від дитини не звільняє від даного обов`язку щодо дитини. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Нормою ст.196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За змістом ст.11, 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання може виникати в тому числі як безпосередньо з актів цивільного законодавства, так і з рішення суду. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом, зокрема , сплата неустойки. Положеннями ст.614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. За змістом ст.ст.8, 9 ЦК України наведені вище положення ЦК України підлягають застосуванню і до регулювання сімейних відносин. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених вище норм законодавства, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову,

Outcome: approved