Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

22 травня 2025 року на адресу суду надійшла позовна заява про стягнення коштів належних працівникові при звільненні та за затримку розрахунку при звільненні, за змістом якої між [PERSON] та комунальним підприємством «Летичівський спецлісгосп» 24 травня 2021 року було укладено трудовий договір, на підставі якого позивача було прийнято на роботу на посаду заступника директора з адміністративної роботи, фінансової та юридичної документації. 09 квітня 2025 року трудові відносини між сторонами припинились. При звільненні з позивачем не проведено повний розрахунок і заборгованість КП «Летичівський спецлісгосп» перед [PERSON] на момент звільнення складала 119 882, 81 грн. 15 травня 2025 року відповідач частково погасив заборгованість, перерахувавши на її рахунок в банку 10 000 грн. Просить стягнути з комунального підприємства «Летичівський спецлісгосп» заборгованість по нарахованих сумах, належних [PERSON] при звільненні, у розмірі 109 882,81 грн. та середню заробітну плату за у розмірі 23 440,00 грн. за час затримки розрахунку, всього 133 322,81 гривень. 22 травня 2025 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження у справі. 16 червня 2025 року позивач подала заяву про збільшення позовних вимог, у якій просить стягнути з комунального підприємства «Летичівський спецлісгосп» заборгованість по нарахованих сумах, належних [PERSON] при звільненні, у розмірі 109 882,81 грн. та середню заробітну плату за у розмірі 46\~880,00 грн. за час затримки розрахунку, всього 156\~762,81 гривень. 16 червня 2025 року позивач подала заяву про залишення клопотання про збільшення позовних вимог без розгляду. 20 червня 2025 року представник відповідача адвокат Кучерук Т. М. подав відзив на позов, згідно якого заборгованість перед [PERSON] виникла внаслідок неналежного виконання посадових обов`язків попереднім керівником [PERSON] та через систематичну бездіяльність в управлінні фінансово-господарською діяльністю підприємства, що призвело до його фактичної неплатоспроможності та накопичення боргів перед працівниками, за період з жовтня 2024 року по лютий 2025 рік. Крім того, фінансова спроможність підприємства об`єктивно пов`язана з введенням в Україні воєнного стану і даний факт негативно вплинув на господарську діяльність КП «Летичівський спецлісгосп». Також вважає, що заявлена Позивачем сума середньої заробітної плату у розмірі 46880,00 грн. за час затримки розрахунку заявлена без врахування вимог розумності та справедливості. Зазначені обставини справи дають підстави для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] до 3000 грн., оскільки саме за таких обставин будуть враховані та дотримані інтереси обох сторін - Позивача та Відповідача. Вважає, що стягнення з відповідача повної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за даних обставин справи є несправедливим та може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам. 12 серпня 2025 року позивач подала заяву про збільшення позовних вимог, у якій просить стягнути з комунального підприємства «Летичівський спецлісгосп» заборгованість по нарахованих сумах, належних [PERSON] при звільненні, у розмірі 109 882,81 грн. та середню заробітну плату за у розмірі 112\~938,12 грн. за час затримки розрахунку, всього 222\~820,93 гривень. 03 вересня 2025 року ухвалою суду залучено до участі у справі Летичівську селищну раду, код ЄДРПОУ 04404548, місцезнаходження вулиця Героїв Крут, будинок, 2/1, селище Летичів,\~Хмельницький район, Хмельницька область, 31500, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. 16 вересня 2025 року позивач подала заяву про збільшення позовних вимог, у якій просить стягнути з комунального підприємства «Летичівський спецлісгосп» заборгованість по нарахованих сумах, належних [PERSON] при звільненні, у розмірі 109 882,81 грн. та середню заробітну плату за у розмірі 133\~047,27 грн. за час затримки розрахунку, всього 242\~930,08 гривень. 09 жовтня 2025 року позивач подала заяву про збільшення позовних вимог, у якій просить стягнути з комунального підприємства «Летичівський спецлісгосп» заборгованість по нарахованих сумах, належних [PERSON] при звільненні, у розмірі 109 882,81 грн. та середню заробітну плату за у розмірі 140\~640,00 грн. за час затримки розрахунку, всього 250\~522,81 гривень. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог.09 грудня 2025 року подали заяву про завершення розгляду справи у їхню відсутність та просять стягнути на користь позивачки 77\~575 грн. 07 коп. заборгованості по нарахованих сумах, належних при звільненні, та 140 640,00 грн. за час затримки розрахунку, всього 218\~215,07 гривень. Представник відповідача [PERSON] пояснив, підприємство перерахувало позивачці 09 травня 2025 року 10\~000 гривень, 24 жовтня 2025 року 12\~307 грн. 71 коп. та 20 листопада 2025 року 20\~000 гривень у рахунок заборгованості. Окрім того, просить зменшити розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 3000 грн. 09 грудня 2025 року подав заяву про проведення засідання у його відсутність. Представник третьої особи Буравець Т. М. покладається на думку суду. 09 грудня 2025 року представник третьої особи Летичівської селищної ради подала заяву № 504 від 09 грудня 2025 року про завершення розгляду справи у їхню відсутність. Просить суд врахувати те, що підприємство 20 листопада 2025 року здійснило оплату [PERSON] в сумі 20\~000 гривень. Дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1\~ст. 94 КЗпП України, заробітна плата\~це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Положенням ч. 1\~ст. 21 Закону України «Про оплату праці»\~передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Частиною 5\~статті 97 КЗпП України\~передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі №755/12623/19 зазначила, що праву працівника на належну заробітну плату кореспондує обов`язок роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник у разі порушення законодавства про оплату праці має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Згідно із ч. 1\~ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у\~ст. 116 КЗпП, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно до\~ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Встановлено, що згідно копії трудової книжки [NUMBER] 24 травня 2021 року [PERSON] була прийнята на посаду заступника директора з адміністративної роботи та юридичної документації у Комунальному підприємстві «Летичівський спецлісгосп». 09 квітня 2025 року була звільнена з займаної посади на підставі Наказу №23-к від 09 квітня 2025 року. Як вбачається з Наказу №23-к від 09 квітня 2025 року, згідно погодження Летичівської селищної ради, про звільнення заступника директора КП «Летичівський снецлісгосп» № 64 від 03 квітня 2025 року, звільнити [PERSON] - заступника директора з адміністративної роботи, фінансової та юридичної документації з 09 квітня 2025 року, згідно п.іст.36 КЗпП України за угодою сторін. Згідно довідки КП «Летичівський снецлісгосп» № 79/1 від 17 квітня 2025 року вбачається, що борг підприємства перед [PERSON] , становить 119\~882 грн. 81 коп., з них: компенсація відпустки 91 календарний день 81\~255,72 грн., в тому числі ПДФО- 14\~626,03 грн. та військовий збір 4\~062,79 грн; заробітна плата за 2 робочі дні 8 та 9 квітня 2025 року 2127,61 грн. в тому числі ПДФО- 382,97 грн. та військовий збір - 106.38 грн; лікарняний з 28.03.2025 року по 07.04.2025 року за рахунок підприємства 5 календарних днів; 3\~601,95 грн., в тому числі ПДФО 648,35 грн. та військовий збір - 180,10 грн. за рахунок пенсійного фонду 6 календарних днів 4322,34 грн., в тому числі ПДФО - 778.02 грн. та військовий збір -216,11 грн; Всього нараховано; - 91307,62 грн. Утримано всього: (ПДФО 18% -16435,37 грн. та військовий збір 5% - 4565,38 грн.). Виплачено лікарняний за рахунок пенсійного фонду 17.04.2025 року- 3328.20грн. Заборгованість за підприємством по зарплаті з жовтня 2024 року по лютий 2025 року 52 904,14 грн. Податки за період з жовтня 2024 року по лютий 2025 року перераховані повністю. Згідно довідки КП «Летичівський снецлісгосп» від 04 листопада 2025 року вбачається, що борг підприємства перед [PERSON] , становить 97\~575 грн. 10 коп., з них: компенсація відпустки 91 календарний день 81\~255,72 грн., в тому числі ПДФО- 14\~626,03 грн. та військовий збір 4\~062,79 грн; заробітна плата за 2 робочі дні 8 та 9 квітня 2025 року 2127,61 грн. в тому числі ПДФО- 382,97 грн. та військовий збір - 106.38 грн; лікарняний з 28.03.2025 року по 07.04.2025 року за рахунок підприємства 5 календарних днів; 3\~601,95 грн., в тому числі ПДФО 648,35 грн. та військовий збір - 180,10 грн. за рахунок пенсійного фонду 6 календарних днів 4322,34 грн., в тому числі ПДФО - 778.02 грн. та військовий збір -216,11 грн; Всього нараховано; - 91307,62 грн. Утримано всього: (ПДФО 18% -16435,37 грн. та військовий збір 5% - 4565,38 грн.). Виплачено лікарняний за рахунок пенсійного фонду 17.04.2025 року- 3328.20 грн. Заборгованість за підприємством по зарплаті з жовтня 2024 року по лютий 2025 року 52 904,14 грн. Податки за період з жовтня 2024 року по лютий 2025 року перераховані повністю. Виплачено 09 травня 2025 року 10\~000 гривень та 24 жовтня 2025 року 12\~307 грн. 71 коп. Згідно платіжної інструкції № 1 від 20 листопада 2025 року КП «Летичівський снецлісгосп» перерахувало [PERSON] 20\~000 гривень заробітної плати. Щодо розміру\~відшкодування середнього\~заробітку за\~час затримки\~розрахунку при\~звільненні варто зазначити, що відповідач як роботодавець своєчасно не здійснив із працівником розрахунку при звільненні, а тому суд дійшов висновку про необхідність стягнення із відповідача відповідно до статті 117 КЗпП України\~середнього заробітку за час затримки розрахунку. Згідно зі\~ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Встановлений\~статтею 117\~КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця. Відшкодування, передбачене\~статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Середній заробіток працівника визначається відповідно до приписів\~ст. 27 Закону України «Про оплату праці»\~за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року. Пункт 8. розділу ІV Порядку передбачає, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до\~абзацу п`ятого\~пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим або другим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Окрім того, відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду від 08 жовтня 2025 року у справі № 489/6074/23 (провадження № 14-85цс25), обмеження періоду нарахування відшкодування за затримку розрахунку при звільненні шістьма місяцями, запроваджене до статті 117 КЗпП України Законом № 2352-IX, установлює максимальну межу відповідальності роботодавця. Ця законодавча межа не нівелює фундаментальних принципів розумності, справедливості та пропорційності, а також не змінює компенсаційного характеру відповідної виплати. Розглядаючи спори про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні після 19 липня 2022 року, необхідно брати до уваги співмірність заявленої до стягнення суми відшкодування з огляду на конкретні обставини справи. При здійсненні такої оцінки необхідно керуватися критеріями, встановленими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (зокрема, враховувати розмір простроченої заборгованості, її співвідношення із середнім заробітком, поведінку сторін тощо) для забезпечення справедливого балансу інтересів сторін трудових правовідносин. Розмір відшкодування суд може зменшити незалежно від ступеня задоволення позовних вимог про стягнення належних звільненому працівникові сум. Однак загальний період нарахування компенсації не може перевищувати шести місяців. Так, з матеріалів справи вбачається, що заробітна плата позивача за останні два місяці, які передували звільненню (09 квітня 2025 року) становила: у лютому 2025 року 22\~233 грн. 56 коп., у березні\~19\~463 грн. 01 коп., таким чином середній заробіток складає 1016,99 грн. (22\~233,56 + 19\~463,01)/41 день = 1\~016,99 грн.). Позивач розраховує середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 10 квітня 2025 року по 09 жовтня 2025 року, та просить стягнути 140 640 грн. коп. (23\~440 грн. * 6 місяців). Проте суд не погоджується з наданим розрахунком позивача. Як вбачається з висловленої позиції Держпраці (Лист від 30 листопада 2023 року №4206/2/2.1-23а), подією, з якою пов`язана виплата за час затримки остаточного розрахунку, вважається день звільнення. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Виплата працівнику його середнього заробітку здійснюється за весь час затримки по день фактичного розрахунку (в робочих днях, починаючи з наступного після звільнення дня). Також згідно позиції Верховного суду у справі 826/15135/15\~середній заробіток починає розраховуватись з дня наступного, за днем звільнення. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, що узгоджується з правовою позицією викладеною в рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5/2012. Таким чином, розрахунок слід проводити з наступного після звільнення дня по день фактичного розрахунку та вказаний строк не може перевищувати шість місяців. Враховуючи, що станом на дату винесення рішення суду у справі, відповідачем повністю не проведно розрахунків з позивачем по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі та інших виплатах при звільненні, розрахунок проводиться з 10 квітня 2025 року (наступного після звільнення дня) по 09 жовтня 2025 року (6 місяців). Отже, за період затримки розрахунку при звільненні, який складає 126 робочих днів, сума відшкодування становить\~128 140,74 грн. (126 днів х 1 016,99 грн). Враховуючи обставини справи, те, що заборгованість перед позивачем не погашена, в тому числі і щодо нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, з урахуванням вимог розумності, справедливості та пропорційності, суд не вбачає підстав для зменшення розміру середнього заробітку до 3\~000 грн. Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення із Комунального підприємства «Летичівський спецлісгосп» на користь позивача заборгованості по нарахованих сумах, належних [PERSON] при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з роботи. При цьому, системний аналіз пункту 3 Порядку № 100 та пункту\~164.6 статті 164 ПК України\~дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як заборгованість із заробітної плати та/або середній заробіток за час вимушеного прогулу, обчислюється без віднімання сум податків і зборів. Податки і збори із присудженої за рішенням суду суми заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із цієї суми при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума зменшується на суму податків і зборів. Такого висновку дійшла у пунктах 86-90 своєї постанови від 08.12.2021 по справі № 9901/407/19 Велика Палата Верховного Суду. Згідно роз`яснень, викладених у п. 6\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести у рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині. Таким чином, призначені до стягнення суми середнього заробітку підлягають виплаті з утриманням установлених законодавством України податків і зборів, проте їх нарахування проводяться при виплаті присудженої судом суми. Забезпечення позову. 30 червня 2025 року ухвалою суду в порядку забезпечення позову накладено арешт на грошові кошти Комунального підприємства «Летичівський спецлісгосп» (код ЄДРПОУ 30801060, вул. Соборна, 16, селище Летичів, Хмельницький район, Хмельницька область, 31500), які знаходяться на наступних рахунках: [NUMBER] в AT «Акцент - Банк» (МФО 307770), [NUMBER] в AT «Ощадбанк» (МФО 315784), [NUMBER] в АТ «Райффайзен банк Аваль» (МФО 380805) в межах суми позовних вимог 133\~322 грн. 81 коп. Постановою Хмельницького\~апеляційного суду\~від 18\~серпня 2025\~року ухвалу\~ від 30 червня 2025 року\~залишено без змін. Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Судовий збір Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору (постанова Великої Палати Верховного Судувід 29.03.2019 у справі 161/4985/17). За подання позовної заяви, позивач мала сплатити судовий збір у розмірі за майнову вимогу про стягнення заборгованості щодо сплати нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, належних сум при звільненні 2 182,15 грн. (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), За подання заяви про забезпечення позову позивачем сплачено 605 грн. 60 коп. (квитанція № 41). Ціна позову 218 215,07 грн., позов підлягає задоволенню частково на загальну суму 205\~715,81 грн. (77\~575,07+128 140,74), тобто на 94,27 % (205\~715,81/218 215,07). Отже, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2 057,11 грн. (2 182,15 * 94,27/ 100), та на користь позивача 570,90 грн. (605,6 * 94,27/ 100). На підставі викладеного,

Outcome: partial