Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме, що вона є рідною сестрою [PERSON] . Заяву обґрунтовано тим, що встановлення такого факту необхідно для подальшого оформлення спадкових прав, оскільки 14.01.2019 [PERSON] зробив розпорядження: «На випадок моєї смерті належну мені на праві власності частку житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами під номером [ADDRESS] та належні мені на праві власності частки земельних ділянок, що розташовані за цією ж адресою (кадастровий номер: 3222283601:01:042:0002; 3222283601:01:042:0001) заповідаю [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] помер у селі Білогородка, Бучанського району, Київської області. 23.04.2024 державний нотаріус Другої київської державної нотаріальної контори виніс Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують родинні відносини. Ухвалою суду від 26.08.2025 відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду. Заявниця подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, підтримала вимоги заяви та просила задовольнити в повному обсязі. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, однак була належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомлено. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За змістом частини першої, другої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб. Згідно зі статтею 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що не можуть розглядатися в порядку окремого провадження заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, якщо чинним законодавством передбачений інший порядок його встановлення. Суд установив відповідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] у селі Жовтневе Кагарлицького району Київської області. Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] , шлюб між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] зареєстрований Жовтневою с/радою Кагарлицького району Київської області 09.05.1981 року, про, що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис № 5. Прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини змінено на [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи,факт родинних відносин між заявницею та [PERSON] , що вони є рідною сестрою та братом, підтверджуються такими документами: Свідоцтвом про право на спадщину, де зазначається, що спадкоємцями громадянина [PERSON] , який помер [INFO] , є в рівних частках кожний: його син [PERSON] та його дочка [PERSON] ; Свідоцтвом про народження [PERSON] , серія [NUMBER] , де у графі «Батько» значиться « [PERSON] »; Свідоцтвом про смерть [PERSON] , серія [NUMBER] , тобто батька, оскільки у заявниці з братом було одне прізвище « [PERSON] (-а)», та по- батькові « [PERSON] (-ївна)»; показами свідків, опитаних адвокатом за згодою заявниці; Протоколом опитування, які підтвердили родинні зв`язки, а саме: 8 серпня 2025 року громадянка [PERSON] повідомила, що знайома зі [PERSON] з 1968 року, була її однокласницею, а нині є подругою та кумою, а також сказала, що знає, що в [PERSON] був рідний брат [PERSON] , відносини [PERSON] з ним були родинні, дружні, вони підтримували одне одного та часто спілкувалися; 11.08.2025 громадянин [PERSON] повідомив, що є двоюрідним братом [PERSON] , вони знайомі з дитинства, відтак він знає що вони рідні брат та сестра. Відносини між братом і сестрою були родинні й дружні, вони спілкувалися між: собою; 11.08.2025 громадянка [PERSON] повідомила, що знайома з [PERSON] з дитинства та знає, що в неї був рідний брат [PERSON] , відносини між братом і сестрою були родинними; 12.08.2025 громадянка [PERSON] (донька померлого брата [PERSON] ) підтвердила, що [PERSON] є її рідною тіткою і що [PERSON] з [PERSON] дійсно були рідними братом та сестрою. За словами свідка, брат і сестра спілкувалися між собою та мали родинні стосунки; 12.08.2025 громадянка [PERSON] повідомила, що є донькою [PERSON] , [PERSON] був її рідним дядьком, відносини були дружні та родинні»; Родинні світлини, на яких видно, що брат і сестра проводили час разом; фото першої сторінки паспорта [PERSON] та [PERSON] . У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених особами, повідомлена ними інформація об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі письмовим доказам. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі згідно з п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України і справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У цій справі встановлення факту родинних відносин необхідно заявниці для оформлення спадкових прав після померлого брата; заявниця не має іншої можливості з незалежних від них обставин встановити факт родинних відносин між нею та братом. За таких обставин, аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки факт того, що [PERSON] , який помер [INFO] , є братом [PERSON] , підтверджено наданими письмовими доказами, в зв`язку із чим в суду немає підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених заявницею. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження - судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved