Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулось до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості у розмірі 25703,50 грн, що складається з 5000 грн заборгованості за кредитом, 20703,50 грн заборгованості за відсотками. В обґрунтування якої зазначено, що 08.02.2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено кредитний договір № 352594747 на суму 5000 грн, у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідачем договір підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора MNV279BD. Згідно з умовами кредитного договору 08.02.2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало обов`язок щодо перерахування відповідачу грошових коштів у розмірі 5000 грн на банківську картку № [NUMBER] . Щодо переходу права вимоги за кредитним договором зазначає, що 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого в подальшому було продовжено шляхом укладення додаткових угод. Також цими ж сторонами було підписано реєстр прав вимоги № 224 від 11.04.2023 року на підтвердження відступлення права грошової вимоги до відповідача. Між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 30.10.2023 року укладено Договір факторингу № 30/1023-01, відповідно до якого останньому перейшло право вимоги до відповідача не тільки на суму заборгованості, а і на права вимоги, які виникнуть у майбутньому. На підтвердження відступлення права вимоги за цим договором сторонами було підписано реєстр прав вимоги № 2 від 20.12.2023. 04.06.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю та цього ж дня підписано реєстр боржників № б/н, який було передано згідно з актом прийому-передачі. З огляду на це, право вимоги до відповідача на суму 25703,50 перейшло до позивача. Зазначає, що вказані договори передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть після дати їх підписання, що не суперечить чинному законодавству, а сам перехід права вимоги відбувся після підписання відповідного реєстру, а не договору факторингу. Відтак, відповідачем не виконано свої вимоги за кредитним договором, заборгованість не погашено, тому позивач вважає правомірними вимоги позову. Ухвалою суду від 07.10.2025 року провадження у вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розгляд справи провести без його участі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судові засідання не з`явився, про час, день та місце проведення судових засідань повідомлений належним чином, включно із розміщенням публікації оголошень про виклик на офіційному вебпорталі «Судова влада України», причини неявки суду не повідомив, заяв, клопотань до суду не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України. Зважаючи на неявку в судове засідання всіх учасників, розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності та, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність доказів, які містяться в матеріалах справи, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 08.02.2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір № 35259474 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Зокрема, відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску відповідач заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну Заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. Правилами до Кредитного договору передбачено, що позичальник у Заявці зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні Товариству для прийняття рішення про надання чи ненадання кредиту. Позичальник також зобов`язаний оновлювати ці дані в Особистому кабінеті не пізніше 3-х календарних днів з дня виникнення змін в таких даних. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV279BD, введеного позичальником 4:18:34 08.02.2023 та відправленого Товариством о 4:18:17 08.02.2023, про що свідчить інформація з кредитного договору. Даними діями відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що повідомлений Кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Отже, як убачається з матеріалів справи Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора та у вказаному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Доказів на спростування вказаного факту не надано. Предметом договору була сума кредитних коштів у розмірі 5000 грн, строк кредиту - 29 днів на дисконтний період 29 днів (дата закінчення дисконтного періоду кредитування 09.03.2023), проценти за дисконтний період становлять відповідно до п. 8.3 договору становлять 766,50 відсотків річних 2,10% в день від суми залишку кредиту за кожен день користування ним. Договір передбачає можливість пролонгації дисконтного періоду строку кредитування, водночас у матеріалах справи відсутні відомості про пролонгацію строку кредитування. Первісний кредитор виконав зобов`язання щодо перерахування грошових коштів у розмірі 5000 грн на картку, емітовану на ім`я відповідача [NUMBER] , 08.02.2023 року, що підтверджується відповіддю АТ КБ «Приватбанк», надану на виконання ухвали суду від 07.10.2025 року про витребування доказів. 28.11.2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (далі - Договір) пунктом 2.1 якого передбачено, що згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором, та в подальшому між сторонами було укладено ряд додаткових угод, якими строк дії вказаного договору продовжено. Згідно з реєстром прав вимоги № 224 від 11.04.2023 року на виконання договору факторингу № 28/1118-01 право вимоги до відповідача перейшло від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс». Між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 30.10.2023 року укладено Договір факторингу № 30/1023-01 та 20.12.2023 відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача. У подальшому між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 29/05/25-Е04/06/25-Ю від 04.06.2025 року, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників. Перелік боржників зазначено в Реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком № 1 (п. 1.1 Договору). Відповідно до витягу з реєстру боржників № б/н від 04.06.2025 року до вищевказаного договору факторингу за № 7898 значиться боржник [PERSON] кредитний договір № 352594747, загальна заборгованість 25703,50 грн, з яких тіло кредиту 5000 грн, проценти 20703,50 грн. Того ж дня між ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за вказаним договором факторингу. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Як вбачається з розрахунків заборгованості станом на 06.07.2023 року заборгованість відповідача за договором № 352594747 від 08.02.2023 становить 25703,50 грн, яка складається з: 5000 грн заборгованості за кредитом, 20703,50 грн заборгованості за відсотками. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до статті 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування Частиною 1 статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач не надав своєчасно позикодавцю, іншим кредиторам, а потім позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, що має відображення у розрахунках заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання не виконав. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження № 14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Предметом договору була сума кредитних коштів у розмірі 5000 грн, строк кредитування - 29 днів, дисконтний період 29 днів (дата закінчення дисконтного періоду 09.03.2023), проценти за дисконтний період становлять відповідно до п. 8.3 договору становлять 766,50 відсотків річних 2,10% в день від суми залишку кредиту за кожен день користування ним. Договір передбачає можливість пролонгації дисконтного періоду строку кредитування, водночас у матеріалах справи відсутні відомості про пролонгацію строку кредитування. Позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами у розмірі 20703,50 грн. Оскільки договором, який підписаний відповідачем, визначений строк кредитування, який становить 29 днів, тому саме протягом даного строку кредитор мав право нараховувати відповідачу передбачені цим договором відсотки. Таким чином, виходячи із суми кредиту в розмірі 5000 грн, узгодженої процентної ставки у розмірі 2,10% в день від суми залишку кредиту за кожен день користування ним та строку кредитування тривалістю 29 днів, відсутність доказів пролонгації строку кредитування, то заборгованість відповідача по відсотках за договором становить 5000 грн х 2,10% х 29 днів = 3045,00 грн. Як встановлено судом та доведено зібраними у справі доказами, відповідач умови укладеного договору належним чином не виконує, кредит та відсотки за користування кредитом не сплачує. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 352594747 від 08.02.2023 року у розмірі 8045,00 грн, а саме: 5000,00 грн заборгованості за кредитом, 3045,00 грн заборгованості за відсотками. Судом встановлено, що представництво ТОВ «Юніт Капітал» довірено адвокатському бюро «Тараненко та партнери». На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги, укладеного між адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та ТОВ «Юніт Капітал», копію додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги, копію акту прийому-передачі наданих послуг. Так, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. Європейський суд з прав людини висловив правову позицію, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, № 37246/04). Враховуючи висновки Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, якими визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial