Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

20 червня 2025 року позивач звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Товариства заборгованість за кредитним договором №АВН0СТ155101710670332943 від 17 березня 2024 року у сумі 40673,73 грн., станом на 20 червня 2025 року, а також судовий збір. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 20 червня 2025 року позовну заяву разом з додатками направлено до Вітовського районного суду Миколаївської області за підсудністю, в порядку статті 31 ЦПК України. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 17 березня 2024 року [PERSON] підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ «Акцент-Банк», з метою укладання кредитного договору №АВН0СТ155101710670332943 від 17 березня 2024 року. Відповідно до умов вищезазначеного договору відповідач отримала кредит у сумі 34900,00 грн., строком на 36 місяців (тобто з 17 березня 2024 року до 16 березня 2027 року) зі сплатою процентів 85% річних та комісії у розмірі 0,00 грн. Розмір щомісячного платежу 2737,02 грн. У зв`язку з несплатою нарахованих за період користування кредитом відсотків у строк встановлений договором, виникла заборгованість, яка станом на станом на 20 червня 2025 року становить 40673,35 грн., з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту 31428,78 грн., заборгованість за простроченими відсотками 8880,65 грн., загальний залишок заборгованості за пенею 363,92 грн. Оскільки відповідачем в добровільному порядку не сплачена прострочена заборгованість по кредитному договору, позивач просить стягнути її в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься клопотання, в якому просить розглядати справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. АТ «Акцент-Банк» є правонаступником прав та обов`язків ПАТ «Акцент-Банк». Рішенням загальних зборів акціонерів від 25 квітня 2018 року змінено організаційно-правову форму та назву на акціонерне товариство «Акцент-Банк». Згідно з частиною 2 статті 5 Закону України «Про акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворюванням, а отже не тягне правонаступництва. Відповідач в судові засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відповідно до частини 7, 11 статті 128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена судом належним чином про час і місце розгляду справи. Відзив відповідачем не подано. Оскільки доказів у матеріалах справи достатньо для ухвалення рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. На підставі ухвали суду від 08 грудня 2025 року справа розглядається в порядку заочного провадженняза правилами спрощеного позовного провадження. З огляду на те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне. 17 березня 2024 року [PERSON] з метою укладання кредитного договору №АВН0СТ155101710670332943 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ «Акцент-Банк». Відповідач підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ «Акцент-Банк», за змістом якої вона погодилася, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі Умови та Правила), а також Тарифами складають між нею і Банком договір про надання банківських послуг. Згідно з заявою позичальника, вона ознайомлена та погодилася з Умовами і Правилами надання банківських послуг, які діяли на час укладення договору, а саме станом на 17 березня 2024 року, а також Тарифами банку. Відповідно до змісту заяви про надання послуг «Швидка готівка» №АВН0СТ155101710670332943 від 17 березня 2024 року сума кредиту 34900,00 грн. (пункт 4 Заяви). Строк кредиту 36 місяців, з 17 березня 2024 року по 16 березня 2027 року (пункт 5 Заяви). Згідно з умовами договору розмір процентної ставки по кредитному ліміту становить 85,0% на рік (пункт 6 Заяви). Розмір щомісячного платежу 2737,02 грн (пункт 8 Заяви). Згідно з довідкою про рух коштів по рахунку, відповідач здійснював платежі для погашення кредитної заборгованості нерегулярно, в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 20 червня 2025 року становить 40673,35 грн. Справа розглядається за поданими Банком доказами. Від відповідача заяви будь-яких інших заяв не надходило. Докази, що спростовують позовні вимоги, відповідачем не подавались. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до частини 1 статті 1049, частини 1 статті 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно зі змістом статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Частиною 1 статті 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов`язання, в свою чергу позичальник навпаки, порушила умови Договору в частині вчасного повернення кредиту та процентів. Із розрахунку заборгованості слідує, що відповідач, користуючись кредитними коштами, вчасно їх не сплачувала, допустила систематичне порушення умов повернення кредиту та сплати процентів. Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, оскільки суд вважає встановленим факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та визнає достатнім порушення істотних умов договору, відповідно до положень статей 1049, 1048, 1054 ЦК України позов підлягає задоволенню частково. Підлягає стягненню заборгованість відповідача станом на 20 червня 2025 року у сумі 40673,35 грн., з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту 31428,78 грн., заборгованість за простроченими відсотками 8880,65 грн. Крім цього, позивачем заявлено позовну вимогу щодо стягнення заборгованості за пенею у сумі 363,92 грн. З огляду на розрахунок заборгованості за договором №АВН0СТ155101710670332943 від 17 березня 2024 року, що долучений до матеріалів справи нарахований залишок пені за порушення строків розрахунків за період з 21 листопада 2024 року по 20 червня 2025 року. Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги в частині стягнення з відповідача пені за порушення строків розрахунків. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», а також з урахуванням роз`яснень, що містяться у пункті 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову, пропорційно задоволеним вимогам у сумі 2400,20 грн.

Outcome: partial