Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

10 листопада 2025 року позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 01 березня 2008 року між сторонами було укладено шлюб. Підставою для розірвання шлюбу стало те, що з листопаду 2024 року сімейне життя між сторонами поступово погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач нехтує сімейними цінностями, такими як повага до жінки, піклування про створення сім`ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери, зловживає спиртними напоями, що призводить до постійних конфліктів та сварок, свідком яких стає дитина. З початку жовтня 2025 року ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинене. Між подружжям втрачено почуття любові та поваги. Збереження сім`ї неможливе та протирічить інтересам сторін. Ухвалою суду від 14 листопада 2025 року провадження у справі було відкрито та призначене судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання сторони не з`явились, але через канцелярію суду від сторін надійшли заяви про підтримання позову та розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 01 березня 2008 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 93, який зареєстрував Амур-Нижньодніпровський відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від вказаного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 588, яке видав Самарський відділ реєсрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 23 вересня 2008 року. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно достатті 110 цього кодексу. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки. Задовольняючи позов, суд враховує, що фактично шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, позивачка наполягає на розірванні шлюбу та просить повернути їй дівоче прізвище, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх дитині. Питання судових витрат суд вирішує на підставіст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved