Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА Зміст позовних вимог та процесуальні дії вчинені в ході справи [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівців із позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Так, позивачка просить: змінити розмір стягуваних аліментів та стягувати з [PERSON] [INFO] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі по 1/4 частці від усіх видів його доходу (заробітку) на місяць, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до його повноліття. Ухвалою суду від 18 серпня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи вирішено проводити з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу наданий строк для подання заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та надання відзиву на позовну заяву. Ухвалою від 09 вересня 2025 року судом вирішено продовжити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Розгляд справи суд розпочав зі стадії відкриття провадження у справі та призначив у справі підготовче судове засідання. Ухвалою від 31 жовтня 2025 року суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду. Цією ж ухвалою суд задовольнив клопотання відповідача про витребування доказів. У відповідності до частини 1 статті 244 ЦПК України судом в судовому засіданні 27 листопада 2025 року відкладено ухвалення та проголошення судового рішення до 03 грудня 2025 року. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача В поданій позовній заяві [PERSON] вказує, що між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, який рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 25 січня 2017 року, розірваний. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 08 травня 2018 року з відповідач на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання спільної дитини колишнього подружжя [PERSON] [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. Вказує, що станом на день винесення рішення відповідач не мав постійного місця роботи, здійснював діяльність як самозайнята особа, його доходи були нерегулярними, тому аліменти він сплачував по мірі надходження на власний розсуд. Далі посилається на те, що [PERSON] , починаючи з 2023 року офіційно працевлаштований в ОКНП «Буковинський клінічний онкологічний центр», отримує регулярний щомісячний дохід у виді заробітної плати, який в 2023 році задекларований в розмірі 354808,00 грн, а також має дохід від здійснення адвокатської діяльності, який в 2023 році задекларований в розмірі 34300,00 грн. До наведеного просить врахувати, що у відповідача у власності є нерухоме майно, стан його здоров`я відповідає його віку. Зазначає, що станом на момент звернення із позовом до суду її дохід не дозволяє самостійно утримувати сина. Розмір аліментів, визначений рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 08 травня 2018 року, є недостатнім, оскільки витрати на дитину є значно більшими. Зокрема, дитина росте, потребує нормального повноцінного харчування, одяг по сезону. Крім того позивачка несе значні витрати на лікування сина. У зв`язку із наведеним вважає, що у неї є підстави просити суд змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, визначивши їх в частці від доходу. У поданому відзиві відповідач позовні вимоги не визнав та зазначив таке. Заявивши вимогу про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини позивачка фактично заявила вимогу про зміну розміру аліментів, що повинно регулюватись статтею 192 СК України, а тому, відповідно до наведеного, суд може змінити розмір аліментів за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Посилається на те, що окрім призначених рішенням суду аліментів, постійно бере участь у витратах на сина, оплачує додаткове навчання, купує одяг та несе витрати на розваги для дитини. Зазначає, що син фактично три повних дні в тижні проводить разом із ним, а тому відповідач також несе витрати на харчування сина та інші додаткові витрати. Крім наведеного просив врахувати, що за період після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, матеріальний стан позивачки покращився, вона за цей час придбала квартиру. Натомість нерухоме майно, яке є у його власності, належало йому станом на дату винесення рішення Шевченківським районним судом м. Чернівців від 08 травня 2018 року і набув він це майно у спадщину. З урахуванням наведеного та беручи до уваги суттєве покращення матеріального стану позивачки та відсутністю істотних змін в його матеріальному стані в бік покращення, а також враховуючи відсутність змін сімейного стану у сторін, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. У поданій відповіді на відзив [PERSON] додатково зауважила, що відповідач помилково стверджує, що право вибору стягнення аліментів належить стягувачу лише при первинному зверненні до суду. Вказала, що право вибору способу стягнення аліментів належить стягувачу, який може згодом звернутись до суду із позовом про зміну способу стягнення аліментів. Просила також врахувати, що той факт, що у відповідача немає інших дітей чи утриманців, є надзвичайно важливим, оскільки свідчить про те, що всі його фінансові та моральні ресурси можуть і повинні бути сконцентровані на забезпеченні єдиного сина. В судовому засіданні [PERSON] та її представниця адвокатка Волкова Н.О. підтримали позовні вимоги та просила їх задовольнити з мотивів, наведених в позовній заяві. Додатково позивачка пояснила, що станом на зараз її дохід складається тільки із заробітної плати, розмір якої є мінімальним. Вона несе значні витрати на лікування та реабілітацію сина. Відповідач в судовому засіданні підтримав заперечення, наведені у відзиві на позовну заяву та зазначив, що він ніколи не відмовлявся від утримання сина та регулярно робить це шляхом витрачання додаткових коштів, окрім сплачуваних аліментів. Просив врахувати, що у нього відсутня заборгованість по салаті аліментів перед позивачкою. Разом з тим, в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що розмір заробітної плати, яку він отримує щомісяця, орієнтовно становить 30000,00 грн. ІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, встановлені судом Дослідивши докази по справі судом встановлені такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] , його батьками є: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 08 травня 2018 року у справі № 727/2922/18 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі\~ 1000 (однієї тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 26 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією відповідно до вимог закону (а.с. 8-10). Вказаним рішенням суд встановив, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано 25 січня 2017 року на підставі рішення суду (а.с. 9). Відповідно до декларації [PERSON] , поданої 27.04.2023, станом на 27.04.2023 у власності останнього перебувало: 62,5% частки квартири, дві земельні ділянки та транспортний засіб «Renault Megane» (а.с. 12-14). Судом встановлено, що за 2022 рік дохід [PERSON] , отриманий як заробітна плата в ОКНП «Буковинський клінічний онкологічний центр», становить 354808,00 грн та дохід від незалежної професійної діяльності 34300,00 грн (а.с. 15). Відповідно до медичних виписок та консультативних висновків щодо [PERSON] [INFO] за період 2023-2024 роки, дитині рекомендовані курси масажів, тейпування гомілково-ступеневих суглобів та грудного відділу хребта, ортопедичне взуття, лікувальна фізкультура, збалансоване харчування та програми реабілітації (а.с. 19-27). Відповідно до довідки, наданої [PERSON] першим відділом ДВС у місті Чернівці від 09.09.2025 № 59590751, згідно з даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень, заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим провадженням № 56590751 станом на 09.09.2025 відсутня (а.с. 47). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 01.09.2025 за [PERSON] зареєстроване право власності на земельну ділянку, дві квартири, житловий будинок (а.с. 49-51). Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] з 03.02.2025 зареєстрована як ФОП (а.с. 52). Відповідно до довідки № 26/02-14 від 02 вересня 2023 року, наданої приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Апрінцевою С.О., згідно з матеріалами спадкової справи до майна [PERSON] спадкоємцями, які прийняли спадщину та мають право на отримання свідоцтв про право на спадщину є: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 55). Із досліджених в судовому засіданні, наданих відповідачем рахунків, квитанції, чеків та банківських виписок, судом встановлено, що [PERSON] витрачались певні грошові кошти на утримання сина, його лікування, забезпечення дозвілля та інші витрати. Разом з тим встановити розмір таких витрат судом не вбачається можливим, оскільки позивачкою заперечувались певні витрати щодо того, що вони були пов`язані із витратами на дитину (а.с. 58-197). Відповідно до довідки від 15.10.2025 № 01-36/46, наданої закладом дошкільної освіти комбінованого типу № 32 «Світоч» [PERSON] працює в закладі на посаді практичного психолога з 13.10.2025 з тарифним окладом 6773,00 грн (а.с. 208). Відповідно до відповіді, наданої ТОВ «Сузір`я ЛТД» від 18.11.2025 № 40, [PERSON] є учасником попереднього договору продажу квартири, згідно з яким внесла оплату в сумі 1838310,00 грн у 2023-2024 роках (а.с. 228). З урахуванням наведених позицій сторін та встановлених обставин справи, судом встановлено, що предметом даного позову є зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Релевантні джерела права й акти, їх застосування та позиція суду Положеннями частини 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зазначене також роз`яснено судам у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21, та інших. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який був розірваний 25 січня 2017 року на підставі рішення суду. У шлюбі у них народився син [PERSON] [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 08 травня 2018 року у справі № 727/2922/18 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 (однієї тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 26 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією відповідною до вимог закону. Звертаючись до суду з указаним позовом,\~ [PERSON] посилається, в тому числі, на те, що стягнутий судом з відповідача у 2018 році розмір аліментів у твердій грошовій\~\~ сумі 1000,00 грн є недостатнім для утримання дитини [PERSON] [INFO] , тоді як відповідач [PERSON] починаючи з 2023 року офіційно працевлаштований в ОКНП «Буковинський клінічний онкологічний центр», отримує регулярний щомісячний дохід у виді заробітної плати, який в 2023 році задекларований в розмірі 354808,00 грн, а також має дохід від здійснення адвокатської діяльності, який в 2023 році задекларований в розмірі 34300,00 грн, а тому він має можливість сплачувати аліменти на утримання сина у більшому розмірі. Крім того, відповідачем в судовому засіданні підтверджено, що орієнтовний розмір його заробітної плати, яку він отримує в ОКНП «Буковинський клінічний онкологічний центр», становить 30000,00 грн щомісяця. Також судом встановлено, та не заперечувалось відповідачем, що останньому на праві власності належить нерухоме майно: 62,5% частки квартири, дві земельні ділянки, та транспортний засіб «Renault Megane». Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як уже зазначалось, відповідно до частини третьої статті 182 СК України суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» збільшено прожитковий мінімум\~на дітей від 6 до 18 років та встановлено його у розмірі 3196,00 грн. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України (див.: постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17, провадження № 61-51сво18). У даній справі позивачка заявила позовну вимогу \~про зміну способу присудження аліментів, тобто зміну розміру аліментів, стягнутих за рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 08 травня 2018 року у справі № 727/2922/18 у певній твердій грошовій сумі на розмір аліментів у частці від заробітку батька дитини. Зазначене відповідає вимогам статей 181-184, 192 СК України. До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 і така практика не змінювалася. Неведене також узгоджується із висновками, викладеними Верховним Судом в постанові від 19 лютого 2025 року у справі № 367/10126/19 (провадження № 61-17218св24). Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (крім випадків, встановлених цим Кодексом). Згідно із частиною 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як передбачено у частині 2 статті 89 ЦПК України жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили суд має самостійно оцінити належність, допустимість, достовірність кожного доказу, а також достатність їх сукупності. Частина 1 статті 95 ЦПК України визначає письмовими доказами документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. У відповідності до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на дотриманні норм процесуального права. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, № 63566/00, § 23). Висновки суду за результатами розгляду справи Щодо суті позовних вимог Таким чином, беручи до уваги досліджені в ході розгляду справи докази та встановлені обставини справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи право позивачки на зміну способу стягнення аліментів, якнайкращі інтереси дитини, які повинні мати право на достатній рівень матеріального забезпечення, законодавчо встановлений прожитковий мінімум для дітей, з урахуванням віку [PERSON] та потреб,

Outcome: approved