Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просять стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії, що надавались за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.11.2021 року по 31.01.2025 року включно в сумі 17586,8 гривень та судовий збір. Ухвалою суду від 04.08.2025 року відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог до [PERSON] у зв`язку із смертю відповідача. Ухвалою суду від 04.08.2025 року відкрите провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників. Відповідач у наданий судом строк своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було. В ході розгляду справи позивачем заяви чи клопотання не подавались. При дослідженні матеріалів справи встановлено наступне. За відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру [PERSON] , [INFO] , з 17.10.2017 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За розрахунком позивача за період з листопаду 2021 року по січень 2025 року включно за адресою [ADDRESS] , надавались послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії, які оплачувались не в повній мірі та несвоєчасно, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 17586,8 гривень. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. При цьому згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189 від 09.11.2017 року визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Статтею 1 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання передбачено визначення кінцевого споживача комунальної послуги як особи, яка здійснює кінцеве споживання комунальної послуги для власних потреб та є стороною договору про надання відповідної комунальної послуги як споживач (або є співвласником багатоквартирного будинку, об`єднання співвласників або управитель якого уклали відповідний договір про надання комунальної послуги в інтересах співвласників) згідно із Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Відповідач [PERSON] зареєстрований проживаючим за адресою надання послуг, тож він є споживачем вказаних послуг, які надаються безпосередньо за адресою розташування житла. Відповідно до ст. 7 ч. 2 Закону України № 2189, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору, відповідно до положень ст. 9 Закону України № 2189. Відповідно до ст. 9 ч. 3 Закону України №2189, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Рахунок на оплату спожитих послуг надається споживачу щомісяця на безоплатній основі відповідно до статті 8 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання. Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до\~частини 1\~статті 526\~Цивільного кодексу\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені наданими доказами, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. У відповідності до положень ст. 141 ч. 1 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved