Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Представник позивача через систему Електронний суд звернувся до суду з позовом про стягнення із відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія Кредит-Капітал (далі - Товариство) заборгованості за кредитним договором №101669946 від 23.10.2023 (далі Кредитний договір) у розмірі 17350 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23.10.2023 між ТОВ Мілоан та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №101669946, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 5000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій. Кредитодавець умови кредитного до говору виконав у повному обсязі, однак відповідачем не було сплачено кредитні кошти, комісії і проценти за користування кредитом у строк, встановлений кредитним договором. 28.02.2024 між ТОВ Мілоан та ТОВ ФК Кредит-Капітал укладено договір відступлення прав вимоги 105-МЛ/Т відповідно до умов якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб визначених у реєстрі, зокрема за Кредитним договором. Сума заборгованості відповідача становить 17350,2 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 4400 грн, прострочена заборгованість за відсотками - 12450,2 грн, прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту - 500 грн, яку представник позивача просив стягнути з відповідача, а також судові витрати та витрати на правничу допомогу. Ухвалою від 09.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло. 24.10.2025 від відповідачки надійшов відзив на позов, у якому остання просила відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем не надано доказів отримання нею грошових коштів, підтвердження наявності заборгованості та її розмір, не надано банківські виписки. Правом подати відповідь на відзив позивач не скористався. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 23.10.2023 між ТОВ Мілоан та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №101669946, відповідно до умов якого: сума кредиту 5000 грн; кредит надається строком на 105 днів з 23.10.2023; пільговий період 15 днів; поточний період складає 90 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення пільгового періоду та закінчується 05.02.2024; термін повернення кредиту 07.11.2023, але не пізніше 05.02.2024; комісія за надання кредиту 500 грн одноразово; проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду - 1,35 % (1012,5 грн); проценти за користування кредитом протягом поточного періоду - 3,5 % (15750 грн); тип процентної ставки фіксована. Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] *67. Договір укладено в електронній формі та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором 246810. ТОВ Мілоансвої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало [PERSON] кредит в сумі 5000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на картковий рахунок № [NUMBER] , згідно платіжного доручення №75038919 від 23.10.2023. З відомості про щоденні нарахування та погашення, наданих ТОВ «Мілоан» слідує, що відповідачка частково погашала суму заборгованості, однак не в повному обсязі, що призвело до виникнення заборгованості. 28.02.2024 між ТОВ Мілоан та ТОВ ФККредит-Капітал укладено договір відступлення прав вимоги №105-МЛ/Т, відповідно до умов якого право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором перейшло до позивача. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №105-МЛ/Т від 28.02.2024, сума боргу [PERSON] за Кредитним договором становить 17350,2 грн. з яких: залишок по тілу кредиту 4400 грн., залишок по відсотках 12450,2 грн; залишок по комісії 500 грн. Згідно долучених позивачем виписки з особового рахунку та розрахунку заборгованості за Кредитним договором слідує, що станом на дату подання позовної заяви 19.09.2025 заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 17350,2 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 4400 грн; заборгованість за відсотками 12450,2 грн; заборгованість за комісійними винагородами 500 грн. З претензії від 10.09.2025, яка була направлена на адресу відповідачки, вбачається, що [PERSON] було повідомлено про відступлення права вимоги за Кредитним договором та запропоновано сплатити заборгованість у розмірі 17350,2 грн. на банківські реквізити ТОВ ФККредит-Капітал та вказано, що у разі невиконання зобов`язань щодо погашення заборгованості Товариство буде змушене звернутися до суду. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1статті 634 ЦК України). Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У силу статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). На підставі частини 1статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України). У наданих позивачем документах міститься відмітка про те, що підпис позичальника накладений в електронному вигляді шляхом одноразового ідентифікатора. Відповідно до пункту 5 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію`електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. У статті 11 цього Закону передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 вказаного Закону у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Згідно з частинами 1 і 2 статті 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. За змістом частини 1статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором., Відповідно до положень статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Щодо аргументів відзиву на позовну заяву про недоведеність факту отримання кредитних коштів відповідачкою слід зазначити наступне. Договір був укладений дистанційно, в електронній формі та підписано відповідачкою одноразовим ідентифікатором, наданим ТОВ "Мілоан". Відповідно до статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг. За умовою вказаного договору відповідачка отримала грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок з використанням карти [NUMBER] *67. Виконання кредитодавцем свого обов`язку щодо передання коштів на умовах кредиту підтверджено платіжним дорученням, за яким ТОВ «Мілоан» перерахувало відповідачці 5000 грн. на картковий рахунок [NUMBER] , призначення платежу: кошти згідно договору 101669946. Також слід врахувати, що відповідно до частини 2 статті 29 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» фінансова компанія, якою є ТОВ «Мілоан», має право надавати фінансову платіжну послугу з переказу коштів без відкриття рахунку та/або із здійснення еквайрингу платіжних інструментів на підставі ліцензії на діяльність фінансової компанії лише за умови, що така фінансова послуга поєднується з іншими видами фінансових послуг, передбаченими пунктами 1-5 частини першої цієї статті. Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: платіжне доручення; платіжна вимога-доручення; розрахунковий чек; платіжна вимога; меморіальний ордер. Під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку (п. 4 ст. 22 Закону). З урахуванням викладеного, наявна в матеріалах справи копія платіжного доручення є належним та допустимим доказом на підтвердження перерахування ТОВ «Мілоан» кредитних коштів відповідачці на умовах визначених Кредитним договором. Наявні у справі докази суд вважає належними та достатніми для висновку про отримання відповідачкою кредитних коштів, а доводи відповідачки про їх недопустимість відхиляє, оскільки наведені відповідачкою аргументи невідповідності платіжних документів нормативним актам не свідчать про невиконання кредитодавцем свого обов`язку щодо надання кредиту, а відповідачка не спростувала, що спірні кредитні кошти нею не отримані. Оскільки судом встановлено, що відповідачка належним чином не виконувала взяті на себе за договором зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у заявленому розмірі, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що представником позивача заявлено до стягнення з відповідачки на користь позивача 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Як передбачено ч.4 та ч.5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п.2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Предметом спору в даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. На теперішній час судова практика розгляду даної категорії справ є поширеною. Її вивчення, аналіз обставин справи та складання процесуальних документів, на думку суду, за наявності звичайної професійної підготовки в галузі права, об`єктивно не вимагає витрачання значного часу та зусиль адвоката. Враховуючи фактично надані послуги адвоката зі складання позовної заяви, суд визнає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 гривень. Решта частина виплати позивача у даній справі на користь адвоката в сумі 4000 грн. є необґрунтованою, отже - не підлягає відшкодуванню. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про часткове відшкодування витрат на забезпечення професійної правничої допомоги. Крім того, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved