Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Керівник Павлоградської окружної прокуратури Кузьменко А.С. через підсистему\~ЄСІТС «Електронний\~суд» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вироком Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 05.11.2024 у справі № 198/405/24 (кримінальне провадження № \~12024041370001139) відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, в результаті якого спричинено тяжкі тілесні ушкодження потерпілому [PERSON] . Оскільки з приводу заподіяних тілесних ушкоджень потерпілий з 31.07.2024 по 29.08.2024 перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня І.І.Мечникова» ДОР, витрати закладу охорони здоров`я на лікування [PERSON] склали 29\~390,34 грн та були профінансовані: за рахунок видатків з бюджету Національної служби здоров`я України на суму 23 507 грн 40 коп., за рахунок видатків з обласного бюджету (розпорядник коштів Дніпропетровська обласна рада) на суму 5\~882 грн 94 коп., однак цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілого в межах вказаного кримінального провадження не заявлявся. На підставі викладеного прокурор просить стягнути з відповідача на користь Національної служби здоров`я України та Дніпровської обласної ради кошти на відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (стягнення витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину) Ухвалою суду від 16.10.2025 позов залишений без руху, прокурору наданий строк для усунення недоліків, які у встановлений судом строк усунуті. 28.10.2025 ухвалою Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Прокурор підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Представники Національної служби здоров`я України, Дніпропетровської обласної ради та комунального підприємства «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня І.І.Мечникова» Дніпропетровської обласної ради в судове засідання не з`явились, надавши заяву з проханням проводити судовий розгляд за їх відсутності та підтримавши позовні вимоги прокурора. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що вироком Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 05.11.2024 у справі № 198/405/24 (кримінальне провадження № 12024041370001139) [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. \~121 КК України, в результаті якого спричинено тяжкі тілесні ушкодження потерпілому [PERSON] . За інформацією КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня І.І.Мечникова» ДОР від 07.10.2025 № 15/2159 потерпілий від кримінального правопорушення [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 31.07.2024 по 29.08.2024 у центрі церебральної нейрохірургії цього лікувального закладу за рахунок фінансування видатків з бюджету Національної служби здоров`я України, а витрати на лікування потерпілого становили загалом 23\~507,40 гривень. Крім того, із вищезазначеної інформації також виходить, що за рахунок фінансування видатків з обласного бюджету (розпорядник коштів Дніпропетровська обласна рада) у період лікування потерпілого [PERSON] витрати на оплату комунальних послуг становили загалом 5\~882,94 гривень. Матеріали справи не містять підтверджень, що вказані витрати відшкодовані відповідачем або що в межах розгляду кримінального провадження вирішувався цивільний позов про їх стягнення. Відповідно до ч. 3, ч. 7 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках встановлених законом. Держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 1191 ЦК України). Статтею 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалось. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року №11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат", питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545. Як передбачено цим порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Відшкодуванню підлягають тільки кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого в лікарні, госпіталі, диспансері чи в іншому стаціонарному лікувальному закладі. Всі інші витрати (наприклад, пов`язані з наданням потерпілому швидкої або невідкладної медичної допомоги, на амбулаторне лікування тощо) не відшкодовуються. Враховуючи викладене, оскільки під час розгляду кримінального провадження відносно [PERSON] цивільний позов у порядку ст. 128 КПК України не заявлявся, витрати на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] закладу охорони здоров`я не відшкодовані, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь Національної служби здоров`я України та Дніпровської обласної ради кошти на відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (стягнення витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину) у розмірі 29\~390 грн 34 коп., зокрема: Національній службі здоров`я України 23 \~507 грн. 40 коп., Дніпропетровській обласній раді 5 882 грн. 94 коп. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, звільняються від сплати судового збору, тому з урахування звернення прокурора до суду в електронній формі, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн.

Outcome: approved