Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить припинити стягнення аліментів, на користь [PERSON] , [INFO] на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі частки заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, які стягуються на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 06.12.2023 року, починаючи з 01.03.2025 року. Свої вимоги мотивує тим, що 16.03.2012 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу у нього з відповідачкою народились діти: [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] . Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 04 грудня 2023 року вказаний шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом з матір`ю, у зв`язку з чим, 13 лютого 2023 року Біляївським районним судом Одеської області, за заявою відповідачки, винесено судовий наказ, яким стягнуто з позивача частину доходу на утримання всіх чотирьох спільних дітей. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 06 грудня 2023 року припинено стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки, на утримання дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , оскільки діти почали проживати з позивачем, та стягнуто з позивача на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] аліменти в розмірі частки заробітку (доходу). В зв`язку з тим, що [PERSON] уклала контракт зі Збройними Силами України та перебуває на військовій службі за контрактом, донька [PERSON] фактично проживає з позивачем з 29 лютого 2025 року та перебуває на його утриманні. Отже, усі четверо спільних дітей сторін, в тому числі і малолітня донька [PERSON] , не проживають з матір`ю, на користь якої були стягнуті аліменти з батька дитини, а проживають разом зі своїм батьком та знаходяться на його утриманні. Тобто відбулась зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 19.05.2025 року відкрито спрощене позовне провадження по справі, також відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. До судового засідання позивач та представник позивача не з`явились, але від представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій він зазначив, що наполягає на заявлених позовних вимогах (а.с. 43). Відповідач у судове засідання не з`явилась, про причини не явки суд не повідомила, також в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки не подала до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленою належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідно до частин 3, 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 37, 39-42, 45), але в судове засідання не з`явилась без поважних причин, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно судового наказу від 13.03.2023 року виданого Біляївським районним судом Одеської області з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] ., в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) на дитину відповідного віку, щомісячно. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 06.12.2023 року позов [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів було задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 21-27). Як вбачається з Довідки № 4820/3181 від 06 березня 2025 року, підписаної Командиром військової частини [NUMBER] , солдат [PERSON] перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині [NUMBER] з 01.03.2025 року (а.с. 18). Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст.273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. На підставі п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Судом встановлено, що на даний час малолітня дитина - донька [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком, сестрою та братами за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою № 425 від 19.03.2025 року про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб (а.с. 19) та Рішенням № 54 від 15.04.2025 року Виконавчого комітету Великодальницької сільської ради Одеського району Одеської області про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 17). Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як встановлено у судовому засіданні, дитина проживає з батьком та повністю знаходиться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дитини - доньки [PERSON] , які стягуються на підставі судового рішення по справі № 496/1795/23, винесеного 06.12.2023 року Біляївським районним судом Одеської області. Відтак, з урахуванням предмета даного спору, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Суд встановив, що малолітня [PERSON] не проживає з відповідачем по справі, своєю матір`ю [PERSON] , на користь якої стягнуті аліменти з позивача, у зв`язку з тим, що остання перебуває на військовій службі у лавах Збройних Сил України з 01.03.2025 року та не має фізичної можливості здійснювати піклування за малолітньою дитиною. А отже, в судовому порядку доведено, що дитина проживає з батьком [PERSON] і знаходиться на його утриманні. Суд приходить до висновку, що проживання дочки з батьком позивачем по справі та перебування на його повному утриманні свідчить про суттєву зміну обставин, що були підставою стягнення аліментів з позивача на користь відповідача, а тому має тягнути за собою звільнення позивача від сплати вказаних аліментів з моменту набрання рішенням законної сили. Вирішуючи вимоги позивача про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, суд виходить з положень ч. 2 ст. 197 СК України, згідно яких за позовом платника аліментів, суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Тобто, в розумінні цих положень Закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Обставинами, що мають істотне значення можуть бути визнані судом такі обставини, які вказують на те, що платник аліментів фактично виконав свій обов`язок по утриманню дитини, але зробив це у інший спосіб, ніж визначений у рішенні суду, однак співмірною вартістю, яка не була зарахована під час примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів. Оскільки, дочка проживає з батьком [PERSON] та перебувала на його утриманні, що доведено матеріалами справи, то звільнення позивача від заборгованості за аліментами відповідатиме інтересам дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved