Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

У липні 2025 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування суми сплаченого майнового відшкодування в розмірі 161600 грн. 00 коп. та судові витрати. Обґрунтовано позов тим, що 21.10.2022 року о 16-46 год., по другорядній дорозі Ведильці - Ковпита, у напрямку від с. Ведильці Чернігівського району Чернігівської області до перехрестя з автодорогою Чернігів Пакуль, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «MAZDA» (номерний знак [NUMBER] ), яким керував [PERSON] (надалі - Відповідач) та «FORD» (номерний знак [NUMBER] ) який належить AT «Ощадбанк». Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 02.08.2023 року по справі про притягнення до кримінальної відповідальності №748/956/23 відповідача було визнано винним у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на три роки. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із Повідомленням про ДТП від 18.03.2024 року та Заявою про виплату страхового відшкодування від 10.07.2024 року. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 160000\~ грн. 00 коп., які були виплачені потерпілій особі, а також витрати на послуги аварійного комісара у розмірі 1600,00 грн., у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 серпня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 12.11.2025 року представник відповідач направив до суду відзив на позов, згідно якого позов визнає частково на суму 30000,00 грн. Обгрунтовує тим, що не заперечує, щодо обставин які були встановлені вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 02.08.2023 року, який набрав законної сили 22.12.2013 року. Погоджується, що на момент ДТП, відповідач не мав страхового поліса ОСЦПВ. Однак, посилаючись на ст. 1193 ЦК України, вказує, що швидкість руху автомобіля FORD номерний знак [NUMBER] , який належить AT «Ощадбанк», перед зіткненням становила 108 км/год., що встановлено вище вказаним вироком суду, що свідчить про грубу необережність потерпілого, яка однозначно сприяла виникненню або збільшення шкоди. Крім того, представник позивача просить врахувати вік та стан здоров`я відповідача, який має вік 76 років, отримує 8000 грн. пенсії за віком та є особою з інвалідністю першої групи. Враховуючи наведене, просить зменшити заявлені в позові суми страхового відшкодування до 30000,00 грн. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за адресою реєстрації місця проживання. Представник відповідача позов визнав частково та посилався на обставини викладені у відзиві на позов. Суд, заслухавши вступні слова учасників справи, які прибули у судове засідання, з`ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 02.08.2023 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком чотири роки з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на три роки. Вказаний вирок ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 22 грудня 2023 року змінено. Вважати [PERSON] винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком чотири роки з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на три роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та на підставі ст. 76 КК України покладені на нього відповідні обов`язки. Вище вказаним вироком встановлено, що обвинувачений [PERSON] 21.10.2022 року о 16-46 год., керуючи автомобілем MAZDA 626, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись другорядною дорогою Ведильці - Ковпита, у напрямку від с. Ведильці Чернігівського району Чернігівської області до перехрестя з автодорогою Чернігів-Пакуль-КПП, яка є головною, при наближенні до вказаного перехрестя не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», не зупинив керований транспортний засіб перед краєм перехрещуваної проїзної частини перед виїздом на головну дорогу, не надав перевагу у русі транспортному засобу, що рухався по перехрещуваній дорозі, та на 34 км + 800 м автодороги Чернігів-Пакуль-КПП «Славутич» здійснив зіткнення з автомобілем FORD Transit 350, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався головною дорогою у напрямку від м. Славутич Київської області до м. Чернігова справа наліво відносно напрявку руху [PERSON] . У даній дорожній обстановці водій [PERSON] порушив вимоги пункти 2.3 б, 16.3, 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, що є причиною виникнення та настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками які наступили в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Власником автомобіля FORD Transit 350, реєстраційний номер [NUMBER] є АТ «Ощадбанк», згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів(поліс № 211293383). Власник пошкодженого автомобіля «FORD»\~(номерний\~знак [NUMBER] ) повідомив Моторне (транспортне) страхове бюро України про дорожньо-транспортну пригоду та звернувся із заявою до МТСБУ про отримання відшкодування шкоди. Висновком експерта-автотоварознавця № 68 від 16.04.2024 року, визначено ринкову вартість, автомобіля який належить позивачу та вартість відновлювального ремонту. МТСБУ виплатило АТ «Ощадбанк» регламентну виплату у розмірі 160000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 924318 від 05.08.2024. Крім того, позивач поніс витрати щодо оплати послуг аварійного комісара (експерта) у розмірі 1600,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 887168 від 14.05.2024. Відповідач та його представник не оспорювали обставини ДТП та суму матеріальних збитків. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1191\~Цивільного\~кодексу\~України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює регламентну виплату на умовах, визначених цим Законом, у разі заподіяння шкоди на території України транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, та майну, яке перебувало в ньому. Згідно ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України та п.1 ч.2 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після здійснення регламентної виплати має право зворотної вимоги до особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, керуючи транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду. Частиною 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено відшкодування шкоди у повному обсязі. Позивач здійснив регламентну виплату власнику пошкодженого автомобіля внаслідок ДТП, вина відповідача у якій встановлена вироком суду та на момент завдання шкоди потерпілому цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому у позивача після здійснення регламентної виплати потерпілому, виникло право зворотної вимоги до відповідача у розмірі 161600 грн. 00 коп. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Представник відповідача просив зменшити суму відшкодування до 30000 грн., посилаючись на ст. 1193 ЦК України, оскільки груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди. Як на грубу необережність потерпілого, яка сприяла виникненню або збільшенню шкоди, представник позивача посилався на те, що потерпілий рухався зі швидкістю, яка перед зіткненням становила 108 км/год., тому у його діях наявна невідповідність вимогам п. 12.9 б ПДР, вимогам дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості». Крім того, вказував, що відповідач є особою похилого віку та має першу групу інвалідності. Вирішуючи питання щодо застосування у даній справі ст. 1193 ЦК України та зменшення суми відшкодування, суд бере до уваги постанову Верховного Суду від 06 жовтня 2025 року у справі № 466/8944/22 у якій Верховний Суд дійшов висновку про застосування частини другої\~статті 1193 ЦК України\~щодо зменшення моральної шкоди. У даній справі Верховний Суд врахував, що потерпіла порушила правила безпеки громадян на залізничному транспорті та відсутність доказів порушення працівниками відповідача\~\~Правил безпеки руху на залізничному транспорті. Однак,\~у даній\~справі,\~саме відповідач\~ [PERSON] \~порушив Правила\~дорожнього руху\~не надавши\~перевагу у\~русі транспортному\~засобу під\~керуванням потерпілого,\~а тому\~суд не\~вбачає підстав\~для зменшення\~розміру відшкодування\~завданої шкоди.\~При цьому,\~суд враховує,\~що потерпілий\~хоч і\~перевищив швидкість,\~але він\~не є\~винуватцем ДТП. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір. Вирішуючи даний спір, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Outcome: approved