Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. ТОВ «Споживчий центр» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 06.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено Кредитний договір (оферти) №06.04.2024-100000549. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 6000 грн. строком на 62 дні. Процентна ставка «Економ» у розмірі 2% за один день користування кредитом застосовується протягом первинного періоду протягом 31 дня з дня отримання кредиту. Процентна ставка «Стандарт» у розмірі 2,5% застосовується протягом усього строку, крім первинного періоду. Неустойка - 150 грн., що нараховується за кожен день неналежного виконання зобов`язання. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за Договором не виконує належним чином, у зв`язку з чим, станом на дату подання позовної заяви утворилася заборгованість у розмірі 17 370 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6000 грн. , заборгованості за відсотками в розмірі 8 370 грн. неустойки 3000, яку і просив стягнути з відповідача, а також сплачений судовий збір. 1.2 Відповідач правом на подання відзиву у встановлений строк не скористався. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 01.08.2025 ухвалено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін . Позивач просить розгляд справи проводити у його відсутності, про що вказав у своїй позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «За вказаною адресою адресат відсутній». У відповідності до ст.128 ЦПК України відповідач являється таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за місцем його реєстрації. Крім того, про час та місце розгляду справи повідомлений шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України. Заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 06.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №06.04.2024-100000549, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Даний Договір складається з Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), заявки та Підтвердження позичальника про укладення кредитного договору. Відповідно до умов вказаного Договору, відповідачу було надано кредит у розмірі 6000 грн., строком на 62 дні на умовах сплати процентів за користування кредитом: процентна ставка «Економ» у розмірі 2% за 1 (один) день користування кредитом та застосовується протягом протягом первинного періоду протягом 1 дня з дня отримання кредиту, процентна ставка «Стандарт» у розмірі 2,5% в день застосовується усього строку користування кредитом, крім первинного періоду. Неустойка - 150 грн., що нараховується за кожен день неналежного виконання зобов`язання. Дата повернення кредиту 06.06.2024 (а.с.15-16). [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 6000,00 грн., що підтверджується електронною квитанцією Ligpay від 06.04.2024 (а.с.14). У порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором своєчасно не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 17 370 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6000 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 8 370 грн. та неустойки 3000 грн. Такий розмір заборгованості здійснений відповідно до умов договору за період з 06.04.2024 по 06.06.2024 та підтверджений наданими до суду розрахунками (а.с.13). IV. Норми права, які застосував суд. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. У відповідності дост.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положеньст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно ізст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, ч.2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1 Суд робить висновок, що 06.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] виникли договірні відносини у зв`язку з укладенням Договору про надання кредиту. [PERSON] , будучи вільним в укладенні кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписав електронним одноразовим ідентифікатором кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Даний договір був укладений в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи. [PERSON] отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. Суми, які підлягають стягненню в частині тіла кредиту та нарахованих відсотків повністю відповідають умовам Договору та строку його дії. Зокрема, строк дії договору становить 62 дні. Проценти протягом первинного періоду (31 день) нараховувалися за ставкою 2% в день, що становить 3 720 грн. (6000 грн. х 2% / 100% х 31 день). В подальшому відсотки нараховувалися за ставкою 2,5% в день, що становить 4650 грн. (6000 грн. х 2,5% /100% х 31 день). Відтак, сума нарахованих процентів становить 8 37 грн. Крім того, відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, а відтак наданий позивачем розрахунок за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. Доказів повернення відповідачем отриманої у позику за вказаним договором суми, матеріали справи не містять, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками є обґрунтованою. 5.2 Щодо вимоги про стягнення з відповідача пені за прострочення виконання зобов`язання, суд вважає, що позивач при заявлені даних вимог не врахував положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжений та діє на даний час. Враховуючи, що кредитний договір було укладено 06.04.2024, тобто під час дії воєнного стану, суд вважає, що стягнення з відповідача пені суперечитиме п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Тому, в цій частині позовних вимог слід відмовити. 5.3 В підсумку суд позовні вимоги задовольняє частково. 5.4 Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 2004,02 грн.(14370 грн. х 2422,40 грн./ 17370грн.)

Outcome: partial