Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 13.11.2025 від [PERSON] надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій остання просить поновити строк на подання заяви, ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивача [PERSON] на її користь судовий збір у сумі 616,91 грн. Заява мотивована тим, що у частими обстрілами м. Харкова, а також відсутністю електропостачання та необхідністю перебувати у безпечному місці, вона не мала можливості своєчасно подати заяву. 13.11.2025 протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду заяву про ухвалення додаткового рішення передано в провадження судді Семіряд І.В. Позивач у судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Відповідач надала заяву, у якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала. Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення додаткового рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. \~Рішенням Шевченківського районного суду м. Харкова від 15.10.2025 У задоволені позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Карлівської міської ради про позбавлення батьківських прав відмовити. Рішення не набрало законної сили. За правилами п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «згідно із підпунктом «в» пункту 4 частини першої\~статті 416 ЦПК України\~постанова суду касаційної інстанції складається крім іншого, і з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. Таким чином, встановлено дискреційне повноваження суду зазначити в резолютивній частині судового рішення про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в\~статтях 141-142 ЦПК України.\~Статтею 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною тринадцятою\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, такий обов`язок у випадку передачі справи на новий судовий розгляд не покладено. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, розподіл судового збору у справі, в тому числі сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги, здійснює той суд, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи. Як вбачається з досліджених матеріалів справи при ухвалені рішення судом не вирішено питання про судові витрати, а саме не вирішено питання про стягнення судового збору, який було сплачено відповідачем при поданні апеляційної скарги на ухвалу суду. Отже, при ухвалені остаточного рішення судом повинно бути вирішено питання про стягнення судового збору, проте це питання вирішено не було. Так, ухвалою Дзержинського (нині- Шевченківського) районного суду м. Харкова від 26.02.2025 цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав направлено за підсудністю. 12.03.2025 відповідачем [PERSON] подано апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду, при поданні апеляційної скарги [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 606 грн, що підтверджується квитанцією про сплату №8233-1638-7845-7327 від 12.03.2025. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як встановлено, рішенням суду у задоволені позову відмовлено, отже судовий збір повинен бути стягнутий з позивача на користь позивача. Щодо поновлення строку на подання заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 270 ЦПК України - заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. П. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання як розподілити між сторонами судові витрати. Разом з тим, при ухваленні рішення судом не було вирішено питання про стягнення судового збору. Отже, правила ч. 8 ст. 141 ЦПК України, які передбачають, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, не застосовуються для питання щодо стягнення судового збору. Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, про ухвалення додаткового рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved