Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Позивач звернулася до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до Могилів-Подільської міської ради Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,0438 га, кадастровий номер 0510400000:00:010:1008, яка розташована по [ADDRESS] та земельна ділянка загальною площею 2,8688 га, кадастровий номер 0522685300:03:000:0157, яка розташована на території Пилипівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області. Спадкоємцями по закону є позивач та доньки померлого - [PERSON] та [PERSON] , які від спадщини відмовилися та на неї не претендують. 19 березня 2025 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,8688 га, кадастровий номер 0522685300:03:000:0157, яка розташована на території Пилипівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,0438 га з кадастровим номером 0510400000:00:010:1008, яка розташована по [ADDRESS] їй було відмовлено, так як відсутня можливість оформити спадщину на частку земельної ділянки та на частку житлового будинку померлого [PERSON] через неможливість встановлення розміру спадкового майна. Враховуючи вищевикладене, позивач просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,0438 га, кадастровий номер 0510400000:00:010:1008, яка розташована по [ADDRESS] Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подала до суду заяву, в якій позов підтримав, просив справу розглянути у їх відсутність, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності. При винесенні рішення покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 16 жовтня 1977 року. Прізвище дружини після одруження « [PERSON] » ( а.с.8). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] (а.с. 7). Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок по [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 30 вересня 1986 року, зареєстрованого Могилів-Подільським МБТІ, зареєстровано в реєстрі за №2716; земельна ділянка загальною площею 0,0438 га, кадастровий номер 0510400000:00:010:1008, яка розташована по [ADDRESS] , передана у спільну сумісну власність рішенням Могилів-Подільської міської ради від 29 березня 2024, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав (а.с.20-22). У довідці Могилів-Подільської міської ради №346 від 23 липня 2024 року зазначено що відповідно до наявної інформації станом на 24 липня 2024 року, [PERSON] , [INFO] , дійсно був зареєстрований за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , до дня своєї смерті ( [INFO] ). На день смерті даної особи за вказаною адресою також була зереєстрована [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Спадкоємцями за законом є позивачка та дочки померлого, а саме [PERSON] та [PERSON] , які від спадщини відмовилися та на неї не претендують, що підтверджується відповідними заявами. Відповідно до довідки КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 07 лютого 2024 року №69, згідно архівних даних станом на 31 грудня 2012 року, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований за [PERSON] та [PERSON] . На підставі договору дарування. Технічний паспорт на вказаний житловий будинок виготовлений на замовлення [PERSON] та [PERSON] . Вартість земельної ділянки з кадастровим номером 0510400000:00:010:1008 згідно витягу № НВ-0500771882025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 24 квітня 2025 року складає 134 849,55 грн (а.с.40). 19 березня 2025 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,8688 га, кадастровий номер 0522685300:03:000:0157, яка розташована на території Пилипівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області. Оформити право власності на частину іншого спадкового майна, а саме частку житлового будинку та земельної ділянки під цим будинком позивачка не має змоги, оскільки нотаріус не зміг встановити розмір спадкового майна через те, що воно знаходиться у спільній сумісній власності подружжя. У зв`язку з чим 19 березня 2025 року приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Кравець С.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №58/02-14 (а.с.38). Зазначені в позовній заяві обставини підтверджуються також матеріалами спадкової справи №10/2025 та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. За змістом статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У статті 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ч. 1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Частиною першою ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за виданою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четвертої статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 14 серпня 2024 року у справі № 522/3974/20, яка стосується способу захисту права на спільну сумісну власність зазначено, зроблено висновок, що визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності є неналежним способом захисту з огляду на те, що вирішення судом питання про права померлої особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, суперечить законодавству, і тому обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Натомість належним способом захисту порушеного права позивача в такому випадку є позов про визнання права власності (права на частку у праві спільної власності на спірне майно) в порядку спадкування. У постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі №227/3750/19 вказано, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном. Володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. У статті 356 ЦК України зазначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно зі статтею 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту прав, який може бути застосований судом у разі відсутності умов для оформлення відповідних прав у нотаріальному порядку. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України). У даній справі встановлено, що позивачці та її чоловіку за час шлюбу було подаровано житловий будинок [ADDRESS] ,а у подальшому передано у їх спільну сумісну власність земельну ділянку загальною площею 0,0438 га, кадастровий номер 0510400000:00:010:1008, яка розташована по [ADDRESS] . Тобто позивачка та її чоловік набули вказане нерухоме майно у спільну сумісну власність, без визначення часток кожного з них у праві власності. Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер. Спадщину прийняла та отримала свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна. Разом з тим, оформити спадщину на вказане вище нерухоме майно, а саме житовий будинок та земельну ділянку для будівництва та обслуговування будинку, позивачка не має можливості, оскільки, як слідує з постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, частки співвласників у цьому майні не виділені. Отже, у позивача відсутня можливість оформити своє право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку. Оцінюючи надані суду докази на підставі повного, всебічного, об`єктивного їх дослідження в судовому засіданні, беручи до уваги те, що у позивачки наявні перешкоди в отриманні свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , і іншого способу захисту своїх прав, окрім судового, у неї немає, а також беручи до уваги відсутність інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованим та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі. При цьому, оскільки співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності, і спірне майно у даній справі набуте у спільну сумісну власність подружжям під час перебування їх у шлюбі, враховуючи, що позивачці належить як її частка у праві спільної власності на майно, так і підлягає визнанню за нею в порядку спадкування право власності на частку її чоловіка у праві спільної власності, за позивачкою слід визнати у цілому право власності на житловий будинок та земельну ділянку. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved