Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

В лютому 2023 р. позивач звернувся з позовом до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 24.04.2015 року у розмірі 52 956,04, яка виникла станом на 04.01.2023 року. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідач звернувся до відповідача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 24.04.2015 року, згідно якої отримав кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшив до 50 000,0 грн. Позивач свої зобов`язання за Договором про надання банківськиї послуг виконав в повному обсязі, в саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, отже зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 04.01.2023 р. має заборгованість 52 956,04 грн., яка становить: 43 106,94 грн - заборгованість за кредитом; 9 849,10 грн - заборгованість за відсотками за користуванням кредитом. На підставі ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30.05.2023 р. матеріали вищевказаної позовної заяви надійшли для розгляду, до Подільського районного суду м. Києва. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 22.06.023 р. відкрито провадження у справі з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (судді Рибалка Ю.В.). Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача просив відмовити в задоволенні позову. Мотивуючи тим, що згідно з доводами позовної заяви 24 квітня 2015 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання Відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 24.04.2015р. Відповідно до Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на Відповідача, доданої до позовної заяви, йому було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] , де також зазначено старт карткового рахунку 04.08.2014р. З 28.04.2015р. відбулось встановлення кредитного ліміту у розмірі 1400 грн. 28.10.2022 р. кредитний ліміт було збільшено до 50000 грн., а з 04.08.2022р. відбулась зміна кредитного ліміту у розмірі 45370 грн., який у подальшому зменшувався. Востаннє було змінено кредитний ліміт 26.12.2022 року, встановлено в розмірі 0,00 грн. Згідно з довідки без номера та дати, доданої до позовної заяви за №7, відповідачу було видано ряд кредитних карток, з яких остання з датою відкриття 16.04.2022р. - картка «Універсальна» за № [NUMBER] з строком дії до березня 2026 року. До позовної заяви долучено Паспорт споживчого кредиту, у якому визначено, зокрема, процентна ставка у межах пільгового періоду процентів річних, процентна ставка за межами пільгового періоду процентів річних, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, розмір пені, штрафів. Паспорт споживчого кредиту від 18.04.2022р. підписано відповідачем. До кредитного договору Банк додав витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (додатки №10-11) та виписка по особовому рахунку з рухом коштів. Зазначає, що він є з 12.03.2022 року є вимушеним переселенцем з с.Мирне Краматорського р-ну та проживає з своєю родиною у м.Києві. 16.04.2022 року приблизно о 21.22. під час читання інформації в системі «Теlegram» ним було знайдено сервіс: Державні послуги онлайн з назвою « [INFO] ». На даному сервісі пропонувалось через офіційний чат бот «Приватбанку» отримати 3000 грн. (суму, яку передбачено діючим законодавством особам, які є вимушеними переселенцями). Оскільки у нього не було жодних сумнівів, що він знаходиться на офіційній сторінці додатку Приватбанку «Приват24», тому підтвердив вхід до «Приват24». Після чого, миттєво невідомими особами без мого наміру була оформлена картка «Універсальна, кредитні канікули» за № [NUMBER] на його ім`я з строком дії до 03/26, на якої знаходились кредитні кошти у сумі 50000 грн. 16.04.22 р. о 21.33 год. з цієї картки миттєво був здійснено переказ коштів на суму 21 013, 20 грн. та в 21.35 год. здійснено переказ коштів на суму 21 013,20 грн. В момент проведення переказів коштів він зрозумів, що з цієї картки здійснюються перекази коштів без його відома та заблокував цю картку через Приват24, на якої залишок коштів становив суму 7 973,60 грн. Він зателефонував на гарячу лінію «Приват24» (3700) та зв`язавшись з оператором, попросив заблокувати належну йому картку, на яку було оформлено кредит та з якої проводився не санкціонований ним переказ коштів та звернувся з заявою до банку про повернення коштів. При цьому йому оператор «Приват24» надіслав на його електрону адресу зразок заяви, де було запропоновано звернутися з даною заявою до кіберполіції з повідомленням про шахрайство, що з його боку і було зроблено. 19 квітня 2022 року він звернувся з заявою до Департаменту кіберполіції Національної поліції України про вчинення відносно нього кримінального правопорушення та про внесення даних до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ст.190 КК України. 21.04.2022 р. за №48вс/38/100-2022 він отримав письмову відповідь з Управління протидії кіберзлочинам в м.Києві ДКП НП України з якої вбачається, що у зв`язку з відсутністю в структурі Департаменту кіберполіції Національної поліції України слідчого підрозділу, матеріали заяви ЄО №1965 від 21.04.2022 р. спрямовані для внесення відомостей до ЄРДР до Подільського УП ГУНП у м.Києві. Для отримання інформації стосовно стану розгляду заяви на початку травня 2023 р. звернувся до Подільського УП ГУНП у м.Києві 15.05.2023 р. отримав повідомлення від слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м.Києві Потаповой К.О. про початок досудового розслідування. З даного листа вбачається, що у відповідності до ч.6 ст.214 КПК України моє звернення, яке надійшло до Подільського УП ГУНП в м.Києві, було уважно розглянуто та прийнято рішення долучити цю заяву до кримінального правопорушення, відомості щодо якого 13.01.2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022100070000068 за фактом шахрайства. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч. 3 ст. 190 КК України. Відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 13 січня 2022 року згідно з вимогами ч.ч. 1,4 ст. 214 КПК України. Досудове розслідування у кримінальному правопорушення здійснюється групою слідчих, старшим слідчим визначено Потапову Карину Олексіївну. Крім того, в даному листі зазначено, що по вказаному кримінальному провадженні винесено постанову про визнання потерпілим [PERSON] та надана пам`ятка про процесуальні права та обов`язки потерпілого, яку він долучив. Посилається на те, що «Анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг «ПриватБанк» від 24.04.2015 р. не містить будь-якої конкретної інформації про те, який кредитний ліміт встановлено відповідачу, який тип картки ним було отримано, який розмір процентів за користування кредитом встановлено, яким чином він був погоджений сторонами, який розмір пені та штрафних санкцій встановлено за несвоєчасне погашення кредиту. Також, у даному документі не зазначена процентна ставка та відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Вважає, що сама по собі підписана мною анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг без надання з боку позивача належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору з ним відповідного кредитного договору не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами у зв`язку з невиконанням кредитного договору. Також зазначає, що Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 24.04.2015р. (Додаток №8), яка підписана з боку Відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Зазначає, що матеріали позовної заяви не містять будь- яких підтверджень з боку позивача, що саме цей витяг з Умов та Правил розумів відповідач, що він ознайомився і погодився з ними, підписуючи Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку від 24.04.2015 р., а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. До того ж, долучені позивачем до позову Умови та Правила надання банківських послуг не містять підписів сторін договору. Крім того, вважає, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом в розумінні ст.77 ЦПК України, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16 цс 15). Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) та правовій позиції, викладеній у постанові Верховний Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.08.2022р. у справі № 156/268/21 (провадження № 61-17186 св21). Крім того, з долученої позивачем довідки про видані відповідачу картки та строки їх дії вбачається, що між відповідачем та АТ КАБ «Приватбанк» підписано кредитний договір без номера, за якими видано кредитні картки. Перша картка позивачем видана за [NUMBER] з датою відкриття 04.08.2014 р. та терміном дії до липня 2018 року. З довідки про зміну умов кредитування слідує, що старт карткового рахунку відповідача - 04 серпня 2014 року. При цьому і в розрахунку заборгованості, і у виписці по рахунку відповідача вбачається, що до 24 квітня 2015 року жодних коштів відповідач не отримував і тільки станом на 28.04.2015 року позивачем було встановлено кредитний ліміт у розмірі 1400 грн., що зазначено у виписці по рахунку відповідача. Але, у графах розрахунку «сума у валюті операції», «сума у валюті картки», «сума знижок», «залишок після операції» вказано - 0,00 грн. Таким чином, позивач за карткою № [NUMBER] жодних операцій, здійснених відповідачем з 04 серпня 2014 року по 24.04.2015 року банк не підтвердив, та наявність інших договорів банк не надав. Проте, Банк у позовної заяві посилається на умови договору (Анкету-заяву), укладеного 24 квітня 2015 року, який підписано відповідачем, але наявність інших договорів банк не надав. З «Паспорту споживчого кредиту» вбачається, що цей документ 18.04.2022 р. о 12.41 год. був заповнений у відділенні АТ КАБ «Приватбанк» під назвою «Третє столичне №55». З розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 24.04.2015 р. вбачається, що відповідач з моменту укладання кредитних договорів з позивачем фактично ніколи не користувався кредитними коштами позивача. А заборгованість з кредитних коштів виникла саме з 16.04.2022 р. на картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому 16.04.2022 р. у розмірі 42026,40 грн. Крім того, зазначає, що «Паспорт споживчого кредиту», оформлений 18.04.2022 р. також не містить будь-якої інформації щодо його наміру отримання кредитної картки «Універсальна, кредитні канікули» за № [NUMBER] на його ім`я з строком дії до 03/26 із встановленням кредитного ліміту. Посилається на те, що «Паспорт споживчого кредиту» від 18.04.2022 р. є неналежним доказом, оскільки він не має жодного відношення до карткового рахунку № [NUMBER] відкритого 16.04.2022 р., по якому саме й виникла спірна заборгованість. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Посилається на висновки дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545 сво 20), при цьому відступив від висновку Верховного Суду про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом, викладений у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц (провадження № 61-13569 св 20), від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 (провадження № 61-14573 св 20) та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19 (провадження № 61-17707 св 19). Також зазначає, що «Паспорт споживчого кредиту», долучений Позивачем у якості доказу до позовної заяви був оформлений 18.04.2022р., а заборгованість у відповідача згідно наданого позивачем розрахунку виникла з 16.04.2022 р. на картковому рахунку № [NUMBER] , з датою відкриття 16.04.2022 р. Отже, договір про надання кредиту відповідачу згідно наданих позивачем доказів було укладено до підписання Відповідачем «Паспорт споживчого кредиту», оформленого 18.04.2022 р. З виписки за договором б/н за період з 04.08.2014р по 06.01.2023 р. вбачається, що відповідач 16.04.2022 р. здійснював операції щодо використання кредитного ліміту з картки № [NUMBER] (щодо якої виникла спірна заборгованість), а саме двічі здійснював переказ коштів на суму 21013,20 грн. Також, з даного документу вбачається, що з 01.06.2022 р. по 01.01.2023 р. з вище вказаної картки відповідача проводились списання відсотків за використання кредитного ліміту. Звертає увагу на те, що операції щодо сплати відсотків за використання вказаного кредитного ліміту з 01.06.2022 р. по 01.01.20223 р. з цієї картки відбувались автоматично, без волевиявлення відповідача, що підтверджується відповідними скринами з Приват 24. Іншого руху коштів на вказаній картки не було. Даний факт свідчить про відсутність волевиявлення відповідача щодо наміру розпорядження вказаними коштами та не підтверджує факт виконання умов договору з боку відповідача. Представником позивача подано відповідь на відзив, в якій заперечив проти доводів відповідача. Мотивуючи тим, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку договорі банківського обслуговування в цілому. Отже, враховуючи вищевикладене, заява про приєднання до Умов та Правил з умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.ргіvаtbаnk.uа) складають Договір про надання банківських слуг. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 ЦКУ вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заява, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві. На підставі поданої заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку складають договір про надання банківських послуг відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] (п.п. 1.1.1:90,2.1.1.11 Умов) - ключем карткового рахунку є пластикова Картка (п. 1.1.1.62 Умов) яку отримав відповідач та мобільний телефон який вказав відповідач (п. 1.1.1.15 та п. 1.1.1.16 Умов) в Заяві. Картковий рахунок - рахунок фізичної особи, до якого випущена Карта 1.1.1.1.90 Умов)та по якому відображаються фінансові операції за допомогою ключів. За допомогою встановлених ключів до карткового рахунку, відповідачу надано можливість здійснювати Дистанційне обслуговування (п. 1.1.1.25 Умов - комплекс інформаційних послуг по рахункам клієнта і здійснення операцій по рахунку на підставі акційних розпоряджень клієнта. Таким чином банк забезпечив, позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою картки та фінансового телефону на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП - пароль. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 24.04.2015 р., з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що [PERSON] висловив згоду про укладання договору та виявив бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна» та особистим підписом засвідчив, що згодний на надання банківських послуг. Також до матеріалів позовної заяви долучено витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» з якої чітко вбачається, що на момент оформлення кредиту банком встановлено поточну процентну ставку у розмірі 43,2 % на рік, вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо. Тобто сторонами при укладанні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Крім того, вищезазначені умови і правила надання банківських послуг, а також тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділення банку та офіційному сайті банку. З розрахунку та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором (погашення заборгованості відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком ( з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції). Виписка по картковому рахунку є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем рахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. зазначена на заяві про відкриття цього рахунку' в розділі "Відмітки банку". Будучи клієнтом Банку, та маючи відкриту кредитну картку від 04.08.2014 року Клієнт підписав анкету-заяву від 24.04.2015 року, чим приєднався до умов та правил надання банківських послуг. Після підписання анкети, відповідачу на існуючу кредитну картку було встановлено кредитний ліміт від 28.04.2015 року і після встановлення кредитного ліміту відповідач почав користуватись кредитними коштами, що підтверджується випискою по рахунку та розрахунком заборгованості. Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту - як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду (в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок через РО8-термінал торгової точки), саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові. Крім того, посилання на правову позицію Верховного Суду України у справі №6- 16цс15 від 11 березня 2015 року у даному випадку є неправильним. У вказаній справі відповідач заперечував проти пункту 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам "Розстрочка" (стандарт), яким був встановлений збільшений строк позовної давності та посилався на те, що зміст цього пункту, зазначений у цих Умовах і в заяві позичальника, містить розбіжності. Підставою розгляду справ №6-16цс15 від 11 березня 2015 року являлось неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї й тієї самої норми матеріального права, а саме частини першої статті 259 ЦК України, якою передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін, договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. У даній справі Позичальником порушено питання щодо ознайомлення його саме з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а не застосування норм ст. 259 ЦК України, тому безпідставним є посилання на правову позицію Верховного Суду України, яка не стосується справ з використанням кредитних карт. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відповідно до виписки по рахунку вбачається активне використання відповідачем кредитного рахунку, а саме: 1) розрахування у торговельній мережі 29.01.2021 р. [NUMBER], продукти на суму 60 грн; 2) зняття готівки у банкоматах 28.05.2016 р. [NUMBER] зняття готівки в банкоматі: магазин "Брусничка", Слов`янськ, вул. Леніна, буд. 29 на суму 700.00 грн; 3) поповнення кредитного рахунку 29.01.2021 р. [NUMBER] поповнення готівкою своєї картки в терміналі самообслуговування: м. Слов`янськ, вул. Університетська, буд. 27, універмаг 1000,0 грн. Згідно п. 2.1.1.2.12 у разі закінчення строку дії карта продовжується Банком на новий строк (шляхом надання Клієнту карти з новим строком дії). Відповідач неодноразово звертався в Банк з заявою про перевипуск карти, тобто надання карти з новим строком дії. Під перевипуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого Клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом буде відображатися та враховуватися в тому числі і на перевипущеній картці. Перевипуск карти відповідачем підтверджується банківською випискою по картковому рахунку. 18.06.2019 р. відповідач здійснив погашення заборгованості в розмірі 100,00 грн, вже на перевипущену карту, що ще раз підтверджує її отримання відповідачем. Поскільки перевипуск карти не являється укладенням нового кредитного договору в заповненні додаткових документів для перевипуску картки не мало необхідності, що не суперечить чинному законодавству України. Згідно Постанови НБУ від 17.12.2003г. «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» п. 2.2. Ідентифікація клієнта не є обов`язковою, якщо клієнт вже має рахунки в цьому банку і був раніше ідентифікований відповідно до вимог законодавства України. Активація перевипущеної картки здійснюється за допомогою контактного телефону клієнта шляхом відправки коду авторизації на телефон клієнта, а відповідно карта не може бути активована без згоди/відома Клієнта. Подальше користування карткою, періодичні погашення заборгованості в тому числі після останнього перевипуску картки підтверджує, що відповідач знав про наявність заборгованості, що утворилась і усвідомлював характер, і наслідки невиконання договірних зобов`язань. 16.04.2022 р. до банку надійшло платіжне доручення клієнта про переказ коштів в розмірі 20 205,0 грн та 20 205,0 грн. Ініціатором переказу є власник карткового рахунку, переказ ініційовано з використанням держателем електронного платіжного засобу для оплати вартості товарів і послуг, що не суперечить вимогам с. 21 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Даний платіж ініційований клієнтом через інтернет, а саме шляхом введення інформації про номер картки, термін її дії та CVV код та проходження успішної авторизації. Тобто кожна транзакція забезпечена захистом від шахрайських дій, а саме проходження клієнтом авторизації. Тобто посилання відповідача на те, що коштами заволоділи співробітники банку або шахраї є необґрунтованими, оскілки кожна операція забезпечена авторизацією та ОТР-паролі для входу в комплекси та підтвердження платежів надсилався на номер мобільного телефону та доступні були тільки відповідачу. Із виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 18.01.2024 р. дана справа розподілена на суддю Ларіонову Н.М. Ухвалою суду від 23.01.2024 року цивільну справу прийнято до розгляду та призначено судове засідання. Відповідачем подано додаткові пояснення та пояснення на заперечення представника позивача від 03.04.2024 р., в яких просив визнати позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, та які є аналогічні видиву. Представником позивача подані заперечення на додаткові пояснення відповідача від 01.05.2024 р. та письмові пояснення, в яких просив позовні вимоги задовільнити, та які є аналогічній позовній заяві. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач, будучи повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, подав відзив на позовну заяву в якій заперечував проти задоволення позову. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 24.04.2015 року, згідно якої отримав кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшив до 50 000,00 грн. У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. На підставі поданої заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку складають договір про надання банківських послуг відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] (п.п. 1.1.1:90,2.1.1.11 Умов) - ключем карткового рахунку є пластикова Картка (п. 1.1.1.62 Умов) яку отримав відповідач та мобільний телефон який вказав відповідач (п. 1.1.1.15 та п. 1.1.1.16 Умов) в Заяві. Картковий рахунок - рахунок фізичної особи, до якого випущена Карта 1.1.1.1.90 Умов)та по якому відображаються фінансові операції за допомогою ключів. За допомогою встановлених ключів до карткового рахунку, відповідачу надано можливість здійснювати Дистанційне обслуговування (п. 1.1.1.25 Умов - комплекс інформаційних послуг по рахункам клієнта і здійснення операцій по рахунку на підставі акційних розпоряджень клієнта. Таким чином банк забезпечив, позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою картки та фінансового телефону на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП - пароль. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 24.04.2015 р., з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що [PERSON] висловив згоду про укладання договору та виявив бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна» та особистим підписом засвідчив, що згодний на надання банківських послуг. Як вбачається з матеріалів справи, долучено витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» з якої чітко вбачається, що на момент оформлення кредиту банком встановлено поточну процентну ставку у розмірі 43,2 % на рік, вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо. Тобто сторонами при укладанні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Крім того, вищезазначені умови і правила надання банківських послуг, а також тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділення банку та офіційному сайті банку. З розрахунку та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором (погашення заборгованості відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість за кредитним договором, укладеним з відповідачем, станом на 04.01.2023 р. має заборгованість 52 956,04 грн., яка становить: 43 106,94 грн - заборгованість за кредитом; 9 849,10 грн - заборгованість за відсотками за користуванням кредитом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку позивач). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути проценти за користування кредитом. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що відповідач розумів, ознайомився і погодився саме з цими Витягом з Тарифів та Витягом з Умов, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг позивача, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати процентів, неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, у зазначених розмірах і порядках нарахування, що містяться у доданих банком до позовної заяви документах. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено також у Постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим позивач в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто, кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 року №342/180/17. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Таким чином, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитом у розмірі 43 106,94 грн та суму заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом у розмірі 9 849,10 грн. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення сплачений позивачем при подачі позову судовий збір в розмірі 2 684,0 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 549, 551,626,628,638,633,634,1048,1049,1050,1054,

Outcome: approved