Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

30 жовтня 2025 року позивач [PERSON] подала до суду позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вимоги позовної заяви обґрунтовує тим, що вона [PERSON] та відповідач [PERSON] 28 липня 2017 року зареєстрували шлюб, про що Локачинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області зроблено актовий запис № 13. У шлюбі у них народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що останнім часом стосунки між ними суттєво погіршилися через різні погляди на життя, виховання дітей, моральні цінності та ведення спільного господарства і побуту. Також, впродовж тривалого часу між ними існують конфлікти та непорозуміння, втратили почуття любові, поваги, взаєморозуміння та довіри один до одного, що унеможливлює подальше спільне проживання. На даний час проживають окремо, фактично сім`я припинила своє існування, а шлюб має лише формальний характер. Звертає увагу, що спору про поділ майна, що є спільною власністю подружя немає. Просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано 28 липня 2017 року Локачинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області та судові витрати залишити за нею. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 17 листопада 2025 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено справу до розгляду. Позивач у судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки (а.с. 27). 24 листопада 2025 року позивач через канцелярію суду подала письмову заяву, у якій просить розглядати справу у її відсутність, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує, також зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, на примирення не згідна (а.с. 20). Відповідач у судове засідання не з`явився також, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки (а.с.28). 25 листопада 2025 року через канцелярію суду подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю (а.с. 24). Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 28 липня 2017 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстровано Локачинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 13, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 27 вересня 2018 року. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилося на « [PERSON] » (а.с. 3, 4). У шлюбі у сторін народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями Свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 30 листопада 2018 року, серії [NUMBER] від 10 січня 2023 року (а.с. 8, 9). Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Подружнє життя сторін не склалося, позивач стверджує, що шлюб остаточно припинив своє існування, просить розірвати шлюб. Як вбачається зі ст. ст. 111, 112 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, у поданій ним заяві позовні вимоги визнав. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Клопотання позивача, заявлене у позовній заяві про залишення судових витрат по справі за нею, підлягає до задоволення. На підставі ст. ст. 24, 56, 110-112 СК України,

Outcome: approved