Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

представник позивача\~звернулася до\~суду із\~зазначеним вище\~позовом. Позов мотивує тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Проте, з квартири поверхом вище [ADDRESS] постійно чути гучні звуки, і вбачається, що квартира переоблаштована на дворівневу, доступу до горища немає, двері закриті. Обмеження доступу співвласника чи його законного представника до допоміжного приміщення без належних підстав є порушенням одного з найголовніших його прав як співвласника багатоквартирного будинку. [PERSON] є співвласником багатоквартирного будинку [ADDRESS] та має право на отримання доступу до горища. Сам позивач неодноразово звертався з питанням доступу до горища, на що отримував не офіційну відповідь, що квартира [ADDRESS] переоблаштована у дворівневу, відтак, доступ до горища не можливий. Проте, на горищі є двері, ключів від яких немає у Позивача, ОСББ не надає, прибиральниця також сказала що в неї ні ключів ні доступу немає і ніколи не було. А тому позивач змушений звернутися за захистом своїх прав до суду. З огляду на вищевикладене, просив суд усунути для [PERSON] перешкоди у користуванні спільним майном ОСББ «Кутова-4», а саме: горищем будинку, розташованим за адресою: [ADDRESS] , що розташоване над квартирою [ADDRESS] , шляхом зобов`язання голови ОСББ «Кутова 4» надати [PERSON] вільний доступ до горища. Позовна заява надійшла до суду 01.09.2025. Ухвалою судді 09.09.2025 відкрито спрощене позовне провадження, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Зазначена ухвала скерована сторонам для відома. Окрім цього, інформація про наявність такого позову у Личаківському суді була розміщена у відкритому доступі на офіційному веб-порталі Судової влади України в мережі Інтернет - http://court.gov.ua. 30.09.2025 від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю позовних вимог та відсутністю спірних відносин. Зазначив, що позивачем не надано жодного доказу вчинення ОСББ перешкод позивачу в користуванні приміщенням будинку. Відповідно до Квитанції №4623505 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС представнику позивача [PERSON] 29.09.2025 о 23:39 було направлено відзив на позовну заяву з додатками, однак, станом на даний час сторона позивача відповіді на відзив на адресу суду не скерувала. Враховуючи вищенаведене, суд вирішує розглядати справу на підставі наявних у ній доказів і письмових пояснень, викладених у заявах по суті справи (позовній заяві, відзиві), в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 12, 13\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 398704758 від 10.10.2024. Відповідно до п.2, 6 ч.1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Відповідно до ч.2 ст. 4 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до ч.1 ст. 5 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Як зазначає сторона позивача, з квартири поверхом вище [ADDRESS] постійно чути гучні звук, і вбачається, що квартира переоблаштована на дворівневу, доступу до горища немає, двері закриті, а тому просив усунути для [PERSON] перешкоди у користуванні спільним майном ОСББ «Кутова-4», а саме: горищем будинку, розташованим за адресою: [ADDRESS] , що розташоване над квартирою [ADDRESS] . У свою чергу, як вбачається з відзиву на позовну заяву, згідно з із листом ОКП «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 17.10.2024 року, яка долучена до позову, будинок [ADDRESS] складається з п`яти поверхів. Про наявність горища у будинку в листі та технічній документації нічого не зазначено. ОСББ не було ознайомлене з проектом будівництва багатоповерхового будинку і ніколи не володіло ним у будь-якій формі, відтак не має інформації про технічне призначення піддахового простору, його характеристик та ін. Під час створення ОСББ попереднім балансоутримувачем об`єднанню не була передана ні документація на будинок, ні ключі від приміщень, у тому числі від підвалів, дверей до піддахового простору та ін. Будь-яка технічна документація, яка б стосувалась горища будинку, в Об`єднанні відсутня. На сходовій клітці п`ятого поверху наявні металеві двері, нестандартного розміру (висота близько 120 см), призначення яких невідоме. З часу існування ОСББ (з 24.01.2007 року) ніхто з власників квартир, у тому числі й [PERSON] , не звертався до керівництва об`єднання із проханнями про доступ до піддахового простору, зокрема й до цих дверей. Зокрема, на адресу ОСББ «Кутова - 4» не надходили звернення [PERSON] чи інших осіб з приводу надання можливості користуватись приміщенням горища. Зазначені доводи сторони відповідача позивачем не спростовані, клопотання щодо витребування доказів для спростування цих доводів не заявлено, а тому підстави позову, заявлені до відповідача у цій частині суд вважає не доведеними. Окрім того, з матеріалів позовної заяви вбачається, що саме власників квартири [ADDRESS] сторона позивача вважає порушником прав [PERSON] в користуванні горищем. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Негаторний позов це вимога власника про усунення перешкод і він подається з метою усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном, тобто припинення неправомірних дій, не пов`язаних з порушенням володіння. Негаторний позов може заявлятися тоді, коли майно не вибуває з володіння власника, тобто при порушенні насамперед такої правомочності власника, як користування та розпорядження своїм майном. Належним відповідачем у негаторному позові є особа, яка перешкоджає власнику користуватися та розпоряджатися своїм майном. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року в справі № 653/1096/16-ц надане таке визначення: негаторний позов це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. У постанові ВС від 22.05.2018 у справі №914/143/17 наведено правовий висновок: підставою негаторного позову є належне позивачу право користування і розпорядження майном, а також обставини, що підтверджують протиправні дії відповідача у створенні позивачу перешкод щодо здійснення цих правомочностей. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зазначила, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Згідно із статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача суд замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначити відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача. Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зробила правовий висновок про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо неналежного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. У даній справі позивач пред`явив негаторний позов (позов про усунення перешкод у користуванні майном) до ОСББ «Кутова -4», шляхом зобов`язання голови ОСББ «Кутова 4» надати [PERSON] вільний доступ до горища, при цьому, зазначивши в позовній заяві, що саме через власників квартири [ADDRESS] , які переоблаштували квартиру на дворівневу, позивач позбавлений доступу до горища. Більше того, як вбачається з матеріалів відзиву, про наявність горища у будинку в листі та технічній документації нічого не зазначено. З часу існування ОСББ (з 24.01.2007 року) ніхто з власників квартир, у тому числі й [PERSON] , не звертався до керівництва об`єднання із проханнями про доступ до піддахового простору, зокрема й дверей, які розташовані на сходовій клітці п`ятого поверху. Зокрема, на адресу ОСББ «Кутова - 4» не надходили звернення [PERSON] чи інших осіб з приводу надання можливості користуватись приміщенням горища. Дані обставини стороною позивача не спростовані. Клопотання про залучення належного відповідача чи співвідповідача позивач не заявляв. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. За таких обставин, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Наведене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 199/1492/20 (провадження № 61-18880св20), Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 15 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19). При цьому позивач не позбавлені права на судовий захист шляхом подання позову до належного відповідача за своїми позовними вимогами. Оскільки ОСББ «Кутова-4» в частині доводів щодо зайняття власниками квартири [ADDRESS] горища будинку є неналежним відповідачем, а тому у задоволенні позову в цій частині слід також відмовити з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України»: «Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29)». Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог до ОСББ «Кутова-4», що не позбавляє позивача звернутися до суду із позовом до належного відповідача. Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд виходить із того, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, а тому судові витрати, понесені при пред`явленні позову стороною позивача не підлягають стягненню з відповідача. Виходячи із вищенаведеного та

Outcome: dismissed