Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

До суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначає, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , 24.03.2025 р. укладено Кредитний договір (оферти) № 24.03.2025-100000678. Відповідно до Договору від 24.03.2025 та квитанції про перерахунок коштів Кредитором надано Позичальнику кредит у розмірі 22000 грн. строком на 140 днів, дата надання кредиту 24.03.2025 р., дата повернення кредиту 10.08.2025 р. Відповідно до Договору від 24.03.2025 та квитанції про перерахунок коштів кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 22000 грн. на строк зазначений в умовах кредитного договору, [PERSON] 24.03.2025 отримала кредитні кошти у розмірі 22000 грн. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. В свою чергу, [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на момент пред`явлення позову утворилась заборгованість у розмірі 62361,23 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 22000 грн., по процентам в розмірі 27720 грн., по комісії 1 641,23 грн., по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання, у розмірі 11 000,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Враховуючи вище викладене, представник позивача просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 24.03.2025-100000678 від 24.03.2025 р. у розмірі 62361 грн. 23 коп. та судовий збір. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 11.09.2025 р. відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. 22.09.2025 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Новікова О. П. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 24.03.2025-100000678 відмовити у повному обсязі та судові витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги покласти на позивача. В обґрунтування відзиву зазначає, що [PERSON] ніколи не укладала з позивачем зазначеного кредитного договору, не зверталася до нього з пропозицією про його укладення, не надавала згоди на його умови, не проходила процедуру ідентифікації з цією метою та, відповідно, не отримувала жодних грошових коштів. Представник відповідача вказує, що позивач не надав суду жодного належного та допустимого електронного доказу того, що [PERSON] на її фінансовий номер телефону [NUMBER] було направлено SMS-повідомлення з конкретним одноразовим ідентифікатором (OTP кодом), цей ідентифікатор був прив`язаний саме до акцепту умов кредитного договору № 24.03.2025-100000678, саме [PERSON] ввела цей код у відповідне поле на сайті позивача, чим здійснила акцепт оферти. Крім цього, позивач не надав до суду Заявку, яка є невід`ємною частиною кредитного договору та яка містить індивідуальні, погоджені сторонами умови надання кредиту, також, лист від ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» (iPay.ua) від 29.08.2025 не може вважатися належним та допустимим доказом підтвердження переказу коштів. Представник відповідача зазначає, що вимога про стягнення 11 000 грн. неустойки є прямо незаконною та не підлягає задоволенню в будь-якому випадку, а вимоги про стягнення процентів (27 720 грн.) та комісії (1 641,23 грн.) є похідними від основного зобов`язання, яке, як вважає, не виникло. 26.09.2025 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, подана представником позивача, в якій просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Зазначає, що ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено Кредитний договір шляхом: 1) отримання/ознайомлення відповідача з Пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) від 24.03.2025 р.; 2) подання відповідачем Заявки кредитного договору № 24.03.2025-100000678 (кредитної лінії) від 24.03.2025 р.; 3) надсилання відповідачем Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №24.03.2025 100000678 (кредитної лінії) від 24.03.2025 р. Стороною відповідача документи, що складають Кредитний договір, підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, який було надіслано у смс-повідомленні на номер, вказаний останнім, як фінансовий - [NUMBER]. Саме його було використано відповідачем для підписання Кредитного договору 24.03.2025. Відповідач не заперечує, що вказаний засіб зв`язку, а саме: номер телефону [NUMBER] належить йому, або що на час укладення спірних договорів він втратив вказаний засіб зв`язку, що може бути підтверджено відповідними засобами доказування. Видача кредитних коштів відповідачу підтверджується Квитанцією №689748894 від 24.03.2025р., яка є первинним платіжним документом у розумінні Закону України «Про платіжні послуги», а відтак - належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу. Крім цього, представник позивача зазначає, що відповідачем у справі були здійснені заходи, спрямовані на визнання наявності боргу, а саме: проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму: 4 738,77 грн. від 06.04.2025 р. Щодо нарахованої комісії вказує, що у п. 7 Заявки кредитного договору (кредитної лінії) зазначено: «Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі - "Комісія", економічна сутність - плата за надання Кредиту) - 15% від суми Кредиту та дорівнює 3300 грн. 00 коп. Щодо нарахованої неустойки, зазначено, що кредитний договір з відповідачем був укладений 24.03.2025 року, тобто після набуття чинності змін до ЗУ "Про споживче кредитування", а тому вимога позивача про стягнення неустойки. Також, представник позивача вказує, що своїм підписом на договорі відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати. 26.09.2025 року на адресу суду надійшло заперечення на відповідь на відзив від представника відповідача [PERSON] - адвоката Новікова О. П. В якому зазначає, що відповідач вважає доводи, викладені у відповіді на відзив необґрунтованими та вкотре категорично та послідовно заперечує факт укладення кредитного договору № 24.03.2025-100000678 від 24.03.2025 року, отримання будь-яких грошових коштів від позивача та, відповідно, наявність будь-яких боргових зобов`язань перед ним. Подані позивачем докази є неналежними, недопустимими та недостатніми для підтвердження заявлених позовних вимог. Підтримуючи доводи у поданому раніше відзиві на позовну заяву, та у поданому запереченні, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 24.03.2025-100000678 від 24.03.2025 року у повному обсязі за безпідставністю та недоведеністю. Судові витрати, понесені відповідачем, покласти на позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 24.03.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір (оферти) № 24.03.2025-100000678, який підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором Е486. Так, 24.03.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] за допомогою електронного підпису відповідача - одноразового ідентифікатора Е486 підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта). Згідно п.1.1 пропозиції, зазначено, що дана пропозиція про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) є пропозицією ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» (в подальшому - Кредитодавець) укласти електронний кредитний договір (оферту) у порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію", і не є ні договором приєднання/його частиною у розумінні ст.634 Цивільного кодексу України, ні публічним договором у розумінні ст.633 Цивільного кодексу України. Розділом 2 вищевказаної пропозиції визначено порядок укладення електронного кредитного договору. Згідно п.3.1 пропозиції, за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію(ї) (якщо Комісія (ії) встановлена(і) договором). Умови надання кредиту визначені п.п.3.3.1-3.3.8 та встановлюються у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. Пунктом 3.2. встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно п.4.1 пропозиції, Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4731-21XX-XXXX-0597. Згідно п. 4.3. договору днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. Відповідно до п. 6.1. Договору позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: повернення кредиту, сплата процентів, комісії - не пізніше термінів, вказаних у Графіку платежів; неустойка, яка може бути нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язання за цим договором - негайно з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги про нарахування таких санкцій. Також, 24.03.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] за допомогою електронного підпису відповідача - одноразового ідентифікатора Е486 підписано Заявку кредитного договору № 24.03.2025-100000678 (кредитної лінії). У заявці сторони узгодили наступні умови: реквізити належного Позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів Позичальнику за даним та наступними договорами: 4731-21XX-XXXX-0597. Відповідно до умов кредитного договору № 24.03.2025-100000678 від 24.03.2025 (надалі - «Договір») Позичальнику надається Кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту - 24/03/2025; сума Кредиту: 22000 грн. 00 коп., строк, на який надається Кредит - 140 днів з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту - 10.08.2025, процентна ставка фіксована і складає 1% за один день, комісія за надання кредиту складає 15% від суми кредиту та дорівнює 3300 грн., денна процентна ставка складає 0,82%. Також у заявці сторони погодили графік платежів (п.12). Згідно п.14-16 заявки, орієнтовна реальна річна процентна ставка) за кредитом становить 6469.12%, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 47387 грн. 53 коп., загальні витрати за споживчим кредитом 25387 грн. 53 коп.; неустойка: 220 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання; розмір процентів відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України становить 365 % річних, які нараховуються від простроченої Позичальником суми (база розрахунку). Зазначені умови, визначені у заявці кредитного договору, підтверджуються також паспортом споживчого кредиту, який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А486. Після підписання заявки, відповідачем 24.03.2025 року за допомогою електронного підпису - одноразового ідентифікатора Е486 підписано Відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 24.03.2025-100000678 (кредитної лінії). Судом також досліджено додаток до кредитного договору № 24.03.2025-100000678 (кредитної лінії) від 24.03.2025 року - Інформаційне повідомлення позичальника [PERSON] , в якому зазначений контактний номер телефону позичальника, який, зокрема, і використовувався для отримання одноразового ідентифікатора. Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» (сервіс iPay.ua) № 52-2908 від 29.08.2025, вбачається, що відповідно до договору між ТОВ «УПР» та ТОВ «Споживчий центр» на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 24.03.2025 13:46:33 на суму 22000,00 (двадцять дві тисячі гривень 00 копійок) грн, номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 689748894, призначення платежу: Видача за договором кредиту №24.03.2025-100000678. Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором [PERSON] основна сума боргу становить 22000 грн., проценти 27720 грн., комісія за надання кредиту 1641,23 грн., неустойка 11000,00 грн., що разом становить 62361,23 грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 24.03.2025 р. по 10.08.2025 р. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Щодо укладення кредитного договору в електронному вигляді. Як встановлено судом, між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 24.03.2025 укладено Кредитний договір (оферти) №24.03.2025-100000678в електронній формі, шляхом ідентифікації з використанням системи BankID Національного банку та підписано одноразовим ідентифікатором Е486. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі ст.1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» - електронна ідентифікація - процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. Ідентифікація особи - процедура використання ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, в результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи. Стаття 14 вищезазначеного закону передбачає, що електронна ідентифікація здійснюється за допомогою засобів електронної ідентифікації, що підпадають під схему електронної ідентифікації, затверджену Кабінетом Міністрів України. Частиною 2 Загальних положень Постанови Правління Національного банку України № 32 від 17.03.2020р. встановлено наступні визначення, зокрема: - абонент-ідентифікатор - банк України, який є абонентом Системи BankID Національного банку та безпосередньо виконує функції ідентифікації, автентифікації та верифікації клієнтів (банку), які є користувачами Системи BankID Національного банку; - абонент Системи BankID Національного банку (далі - абонент) - юридична особа резидент приватного або публічного права, яка має укладений Національним банком України (далі - Національний банк) договір приєднання до Системи BankID Національного банку, та Національний банк; - користувач Системи BankID Національного банку (далі - користувач) - фізична особа, яка ініціювала ЕЗІ з використанням Системи BankID Національного банку з метою отримання послуги від абонента - надавача послуг або контрагента абонента - надавача послуг зі спеціальним статусом. Згідно частини 3 «Порядок використання Системи BankID Національного банку, права та обов`язки суб`єктів взаємовідносин у Системі BankID Національного банку» - учасниками процесу взаємодії в Системі BankID Національного банку є: користувачі та абоненти. Позичальником [PERSON] під час укладення кредитного договору №24.03.2025-100000678 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку та підписано договір за допомогою одноразового ідентифікатора Е486, який було надіслано у смс-повідомленні на номер, вказаний відповідачем, як фінансовий - [NUMBER]. Під час ідентифікації Позичальника [PERSON] з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи. Підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодилася на визначені у ньому умови кредитування, взяла на себе відповідні зобов`язання. Отже, судом встановлено, що вказаний кредитний договір №24.03.2025-100000678 було укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором Е486. Досліджені судом письмові докази підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання нею кредитних коштів, а також неналежне виконання нею умов договору. Крім того, відповідачем не надано доказів на підтвердження обставин щодо не підписання нею кредитного договору, не проходження процедури ідентифікації під час його укладання або ж визнання вищевказаного договору недійсним. За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення основного боргу в сумі 22000,00 грн. підтверджені належними доказами, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо нарахованих процентів за користування кредитом. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості проценти по кредиту нараховані за період з 24.03.2025 р. по 10.08.2025 р. із застосування фіксованої процентної ставки в розмірі 1%. Судом встановлено, що умовами договору погоджено розмір фіксованої процентної ставки 1%, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит (п.6 Заявки). Визначаючись із розміром заборгованості у частині процентів за користування кредитом, які підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з наступного. Суд бере до уваги зміст п.п. 6 п. 5 Закону №3498-IX від 22 листопада 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (далі Закон №3498-IX), стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою, згідно з якою максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Закон України № 3498-XI набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5% (до 21.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів 1,5% (з 22.04.2024 до 19.08.2024 включно). Оскільки, договір укладений між сторонами 24.03.2025 року, відсотки за користування кредитом нараховувались до 10.08.2025 року за відсотковою ставкою 1%, тобто, з урахуванням вищезазначених норм закону, то суд приходить до висновку, що стягнення заборгованості за процентами у сумі 27720, 00 грн. є правомірними. Щодо вимог про стягнення комісії за надання кредиту суд зазначає таке. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. За приписами ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на тому, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит). Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 01.04.2024 року у справі №496/3134/19 Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах. Комісія за надання кредиту передбачена як умовами кредитного договору (п.7 Заявки), так і графіком платежів, які були підписані відповідачем, що свідчить про обізнаність останньої щодо включення комісії «за надання кредиту» до загальних витрат за споживчим кредитом та порядком сплати такої комісії. Отже, як вбачається з умов даного кредитного договору, встановлення комісії за надання кредиту є правомірним, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів. Таким чином, суд дійшов висновку про правомірність нарахування комісії за надання кредиту. Щодо вимог про стягнення неустойки суд зазначає таке. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово продовжувався, востаннє 30.10.2025 р. строком на 90 діб. Умовами кредитного договору встановлено, що неустойка у розмірі 220,00 грн. нараховується за кожен день невиконання чи неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного чи неналежно виконаного зобов`язання (п. 15 договору). Позивачем нарахована неустойка в розмірі 11000,00 грн., що суперечить наведеним положенням пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] неустойки в розмірі 11000,00 грн. є необґрунтованими з вищевказаних підстав і задоволенню не підлягають. З урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» про стягнення заборгованості із [PERSON] за кредитним договором № 24.03.2025-100000678 від 24.03.2025р. підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 51361,23 грн., з яких: 22000,00 грн. основний борг, 27720,00 грн. проценти, 1641,23 грн. комісія за надання кредиту. В решті частині позовних вимог щодо стягнення неустойки в сумі 11000,00 грн. слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 04.09.2025. Оскільки позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» підлягають задоволенню частково на загальну суму 51361,23 грн., що становить 82,36% від ціни позову (62361,23 грн.), тому на користь позивача з [PERSON] слід стягнути судовий збір, пропорційно задоволеним вимогам, в сумі 1995,09 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial