Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої представник посилався на такі обставини. У 2020 році Позивачка познайомилася з [PERSON] , [INFO] , з яким мала романтичні стосунки, унаслідок чого завагітніла. [INFO] вона народила доньку [PERSON] . Оскільки сторони у шлюбі не перебували, а Відповідач на момент народження дитини перебував за кордоном, запис про батька був здійснений відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України (далі СК України). Після повернення 04.05.2021 року Відповідач брав участь у хрещенні дитини та був зазначений як батько у Книзі реєстрації таїнства хрещення, що свідчить про добровільне визнання ним батьківства. 07.09.2022 року між сторонами зареєстровано шлюб, після чого Позивачка змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] в подружжя народилась друга дитина [PERSON] . Протягом спільного проживання Відповідач визнавав себе батьком малолітньої [PERSON] , проживав з дитиною, брав участь у вихованні й утриманні. Разом з тим він відмовлявся звертатися до органів ДРАЦС для офіційного визнання батьківства. На початку 2022 року [PERSON] знову виїхав на сезонні роботи за межі України й додому не повернувся. Наразі він відмовляється у позасудовому порядку визнавати себе батьком [PERSON] , що й стало підставою звернення Позивачки до суду. Ухвалою суду від 06.11.2025 року по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25.11.2025 року справу призначено до судового розгляду. Представник позивача подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі та участі довірительки. У заяві зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги, викладені у поданій позовній заяві. 25.11.2025 року до суду надійшов відзив на позов, у якому Відповідач [PERSON] визнав обґрунтованість заявлених Позивачкою вимог і не заперечував проти їх задоволення у повному обсязі. У відзиві він також підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, та просив розглядати справу без його участі. Хустський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд дійшов таких висновків. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом установлено, що [INFO] Позивачка народила доньку [PERSON] . Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень було вчинено відповідно до частини 1 статті 135 СК України (а.с. 13, 16). 04 травня 2021 року Відповідач брав участь у проведення таїнства хрещення та миропомазання доньки у храмі Успіння Божої матері села Синевир Хустської єпархії УПЦ протоієреєм [PERSON] під прізвищем « [PERSON] », і батьком дитини у Книзі реєстрації таїнства хрещення було зазначено саме [PERSON] (а.с. 15). Цей факт підтверджує добровільне визнання батьківства Відповідачем. 07 вересня 2022 року Міжгірським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області ПЗМРУМЮ (м. Івано-Франківськ) було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 125, у результаті чого Позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 12). [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] (а.с. 17). Як зазначає Позивачка за час спільного сумісного проживання Відповідач визнавав себе батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] . З моменту її народження він підтримував з дитиною тісний емоційний зв`язок, брав активну участь у її вихованні, піклувався про неї, забезпечував матеріально, створював належні умови для розвитку та виховання дитини. Ці обставини визнаються Відповідачем. Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. За змістом пункту 1 частини 2 статті 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Згідно з частиною 1 статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений, зокрема, матір`ю дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Статтею 134 СК України передбачено, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Сукупність доказів у справі фактичні сімейні відносини, участь Відповідача у житті дитини, його поведінка після народження, добровільне визнання батьківства, а також визнання ним позову переконливо підтверджує походження [PERSON] від Відповідача. Такі відомості не були спростовані в установленому законом порядку, а визнання позову Відповідачем є добровільним, усвідомленим і не суперечить інтересам дитини чи інших осіб. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджені належними і допустимими доказами. Суд приймає визнання позову відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України та вважає вимоги Позивачки такими, що підлягають задоволенню. З огляду на те, що запис про батька було внесено за правилами статті 135 СК України без участі фактичного біологічного батька та враховуючи факт подружніх відносин між сторонами, суд вважає юридично обґрунтованим і\~доцільним установлення батьківства Відповідача шляхом задоволення позовних вимог.

Outcome: approved