Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

03.11.2025 ТОВ «Коллект Центр» звернулося з позовом до [PERSON] , в якому вказує, що 27.11.2020 між ТОВ «Слон Кредит» і відповідачкою укладено договір №427938, на підставі якого остання отримала кредит у сумі 18750 грн на строк до 27.11.2022 зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов договору. Згідно з укладеним 26.11.2021 з ТОВ «Слон Кредит» договором факторингу ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до боржників ТОВ «Слон Кредит», у тому числі й до [PERSON] 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» і ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення прав вимоги, згідно з умовами якого останнє набуло право вимоги грошових коштів від [PERSON] за вказаним кредитним договором. Відповідачка належним чином взяті на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість у розмірі 27028 грн 26 коп., з яких: 13187 грн 11 коп. заборгованість за тілом кредиту, 13841 грн 15 коп. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь товариства вказану суму, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 05.11.2025 відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача ТОВ «Коллект Центр» - Ткаченко М.М. не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи без участі представника товариства, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а. с. 2 зв., 22). Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не з`явилася. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання остання відсутня, інформації щодо своєї адреси суду не надала, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка вручена їй належним чином (а. с. 18, 23). У зв`язку з тим, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідачка в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, відзиву не подала, за згодою позивача було проведено заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 27.11.2020 між [PERSON] і ТОВ «Слон Кредит» укладено договір №427938 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у сумі 18750 грн строком на 730 днів до 27.11.2022 зі сплатою процентів за користування кредитом за перший день 25% за день (9125% річних), а у всі наступні дні, починаючи з другого дня й до кінця строку надання кредиту 85% річних, з поверненням кредиту частинами відповідно до графіку платежів, який є додатком №1 до договору (кредитний договір зберігається в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі). Згідно з п. 2.1, 3.1, 3.2, 5.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування/утримання: - у розмірі 15000 грн за реквізитами [NUMBER] в АТ «Банк Форвард» або за реквізитами поточного рахунку споживача та/або за реквізитами платіжної картки, дані якої споживач надав товариству в будь-який спосіб; - у розмірі 3750 грн на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5 договору. Нарахування процентів за договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного в п. 1.4 договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний у графіку платежів, виходячи з припущення, що споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені договором (графіком платежів). Нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та в році. Для цілей визначення періоду для нарахування процентів на суму кожного платежу, день надання кредиту враховується, а останній день повернення не враховується. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, включно з кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з графіком платежів. Відповідно до п.п. 1 п. 4.4 договору споживач зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи і пені (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором. Згідно з п.п. 3 п. 4.1 договору товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача. Також 27.11.2020 між [PERSON] і ТОВ «Слон Кредит» було підписано паспорт споживчого кредиту і графік платежів (додаток №1 до договору №427938) (а. с. 7 зв., 12 зв.). 27.11.2020 ТОВ «Слон Кредит» перерахувало на рахунок [NUMBER] грн (платіжне доручення зберігається в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі). 26.11.2021 між ТОВ «Слон Кредит» і ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №26-11/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Слон Кредит» відступило за плату, а ТОВ «Вердикт Капітал» набувало права вимоги до боржників, зазначених у реєстрах боржників (договір факторингу зберігається в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі). Згідно з п. 2.5 зазначеного договору факторингу ТОВ «Вердикт Капітал» має право здійснити наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №26-11/2021 від 26.11.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №427938 (а. с. 5 зв.). 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» і ТОВ «Коллект Центр» укладено договір №10-03/2023-01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило за плату, а ТОВ «Коллект Центр» набувало права вимоги до боржників, зазначених у реєстрах боржників (договір відступлення зберігається в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі). Згідно з реєстром боржників до договору №10-03/2023-01 від 10.03.2023 ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №427938 у сумі 27028 грн 26 коп., з яких: 13187 грн 11 коп. заборгованість за основним зобов`язанням, 13841 грн 15 коп. заборгованість за процентами (а. с. 26-27). Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується розрахунками ТОВ «Вердикт Капітал» і ТОВ «Коллект Центр» (а. с. 3 зв., 13 зв.). Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Враховуючи викладене, з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» необхідно стягнути 27028 грн 26 коп. заборгованості по кредитному договору. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід також стягнути 2422 грн 40 коп. судового збору. Що стосується вимоги про стягнення 13000 грн витрат на правничу допомогу, то суд дійшов наступного висновку. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Відповідно до ч, 1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (§80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (§95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зазначена правова позиція викладена зокрема в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц. З огляду на викладене, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч. 4 ст. 137 ЦПК України, характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 3000 грн понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. На підставі викладеного,

Outcome: approved