Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

15 липня 2025 року позивач [PERSON] (далі-позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON] (далі-відповідач), Орган опіки та піклування виконкому Покровської районної у місті ради про позбавлення батьків батьківських прав. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що вона є матір`ю малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а відповідач [PERSON] його батьком. З відповідачем [PERSON] позивач перебувала у шлюбі з 23 березня 2023 року. На підставі рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2025 року у цивільній справі №212/810/25 шлюб між сторонами було розірвано. У зв`язку з тим, що відповідач не надавав жодної матеріальної допомоги на утримання нашого спільного сина - [PERSON] , [PERSON] змушена звернутись до суду із позовом про стягнення аліментів на його утримання. 12 червня 2024 року [PERSON] отримала виконавчий лист для примусового виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] на мою користь аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 9 листопада 2023 року та до досягнення дитиною повноліття. Постановою головного державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) від 02 липня 2024 року відкрито виконавче провадження [NUMBER] відносно відповідача [PERSON] про стягнення з останнього на користь позивачки аліментів на утримання сина. Як зазначає позивач, вже тривалий час відповідач кошти на утримання їх спільного сина не надає, внаслідок чого станом на 12 червня 2025 року в рамках вищевказаного виконавчого провадження утворилася заборгованість зі сплати аліментів, розмір якої на травень 2025 року становить 9 541,32 грн. Наш спільний зареєстрований та проживає разом зі мною з 26 червня 2023 року за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] зазначає, що поведінка відповідача свідчить про злісне та свідоме ухилення відповідача від виконання ним передбачених діючим сімейним законодавством своїх батьківських обов`язків щодо особистої участі у вихованні та наданні належного матеріального утримання власній малолітній дитині, у зв`язку з цим позивач вимушена звернутись до суду із позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою судді від 16 липня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання, роз`яснено сторонам їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи. Ухвалою судді від 28 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про проведення розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов не надав, надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов визнає. Представники третьої особи у судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] , батьками записані: батько відповідач [PERSON] та мати позивач [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 491 та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за № 000517502082 від 12.06.2025 року. З копії рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 березня 2025 року справа № 212/915/25, провадження 2/212/1525/25 вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 21.04.2025 року. 30 квітня 2024 року видано виконавчий лист для примусового виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 9 листопада 2023 року та до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист виданий 12.06.2024 року. Постановою головного державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) від 02 липня 2024 року відкрито виконавче провадження № [NUMBER] відносно відповідача [PERSON] про стягнення з останнього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліментів в розмірі 1/6 частини доходу щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 09.11.2023 року до повноліття дитини. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Покровського ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області від вбачається, що станом на 12 червня 2025 року в рамках вищевказаного виконавчого провадження № [NUMBER] утворилася заборгованість зі сплати аліментів, розмір якої станом на травень 2025 року становить 9 541,32 грн. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає разом з позивачем [PERSON] з 26 червня 2023 року за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями з витягів з Реєстру територіальної громади №2025/007746044 від 11.06.2025 та №2025/007745968 від 11.06.2025, а також Актом, складеним сусідами по будинку [ADDRESS] , підтвердженого майстром ТОВ «УЮТ-2011» від 13.06.2025 року та Побутовою характеристикою директора ТОВ «УЮТ-2011» відносно [PERSON] . Відповідно до наданого до суду висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Покровської районної в місті ради щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням № 930 від 09.10.2025 року орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). У відповідності до положень ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Чинним ЦПК України закріплено чотири критерії доказів, а саме: належність, достовірність, достатність та допустимість, за наявності в сукупності яких суд враховує такий доказ на підтвердження чи спростування відповідної обставини справи Згідно ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Вказане положення законодавства кореспондується із законодавчо закріпленим в ч.1 вказаної статті обов`язком кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи обґрунтованість заявлених позивачем вимог, суд вважає, що надано достатньо доказів, та є обґрунтовано доведеним факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітнього [PERSON] , [INFO] , отже суд вважає такими, що відповідають дійсності та не спростовані відповідачем посилання позивача на те, що відповідач не виконує батьківські обов`язки по вихованню та утриманню дитини. На підставі ст. 141 ЦПК з відповідача також підлягає стягненню судовий збір в загальній сумі по 1211,20 грн. за подання даного позову до суду щодо вимоги про позбавлення його батьківських прав.

Outcome: approved