Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Позивач звернулася у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 2210 доларів США. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03 липня 2024 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого відповідач отримала від позивача 1200 доларів США із строком повернення до 01 серпня 2024 року, про що нею був власноручно підписаний договір позики від 03 липня та акт прийому-передачі грошових коштів. Крім того, 12 лютого 2025 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений додатковий договір до договору позики від 03 липня 2024 року, згідно якого відповідач сплатила позивачу часткову пеню в розмірі 17200 грн. 00 коп., що в еквіваленті за середнім комерційним курсом долара США становить 412 доларів США. Сторони погодили, що станом на 12 лютого 2025 року заборгованість відповідача становить 2210 доларів США. Відповідач отримані у позику кошти позивачу не повернула, в зв`язку із чим позивач вимушена звернутися за захистом своїх порушених прав до суду. Позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила задоволити позовну заяву, розгляд справи провести без її участі. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позов визнає, просила розглянути справу за її відсутності. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2\~ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши докази подані сторонами, приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб.\~\~ Так,\~03\~липня 2024\~року [PERSON] \~отримала від\~ [PERSON] у\~борг грошові\~кошти в\~сумі 1200\~доларів США\~та зобов`язалася\~повернути грошові\~кошти до\~01\~серпня 2024\~року. Дана обставина підтверджується дослідженими у судовому засіданні копією договору позики від 03 липня 2024 року та копією акту прийому-передачі суми грошових коштів від 03 липня 2024 року, підписаними власноручно відповідачем. За умовами п. 1.1. такого Договору, позивач, як позикодавець, передає відповідачу, як позичальнику, грошові кошти у розмірі 1 200 (одна тисяча двісті) доларів США, а відповідач, як позичальник, зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів у порядку та строки, визначені цим Договором та відсотки за користування позикою. Відповідно до п. 1.3. Договору, позика за цим Договором надається під 42% річних та обчислюється за середнім комерційним курсом долара США на дату погашення відсотків. Відсотки починають нараховуватися після 28 днів з дати підписання акту прийому-передачі грошових коштів. Згідно п. 5.2. Договору, у випадку порушення позичальником зобов`язань, визначених п.\~3.1. цього Договору, позичальник сплачує позикодавцю пеню у розмірі 0,5% від суми позики за кожний день прострочення. Пунктом 2.1. Договору передбачено, що позичальник зобов`язується надати позику позичальнику шляхом передання суми позики готівкою/або безготівково в день підписання цього Договору. Факт отримання позики засвідчується Актом прийому-передачі, складеним у двох примірниках, який є невід`ємною частиною Договору (додаток 1). Згідно п. 3.1. Договору, позичальник зобов`язується повернути позикодавцю суму позики, отриману за цим Договором, до 01 серпня 2024 року. Пунктом 3.5. Договору передбачено, що позика вважається повернутою з моменту підписання позикодавцем розписки про отримання суми позики в готівковій формі. Крім того, 12 лютого 2025 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений додатковий договір до договору позики від 03 липня 2024 року, згідно якого відповідач сплатила позивачу часткову пеню в розмірі 17200 грн. 00 коп., що в еквіваленті за середнім комерційним курсом долара США становить 412 доларів США, що підтверджується дослідженою у судовому засіданні копією додаткового договору до договору позики від 03\~липня 2024 року, підписаним власноручно відповідачем. За умовами п. 1 Додаткового договору, станом на 12.02.2025 року відповідач, як позичальник, сплатив позивачу, як позикодавцю, часткову пеню, відповідно до п. 5.2. Договору у розмірі 17 200 (сімнадцять тисяч двісті) гривень, що в еквіваленті за середнім курсом долара США становить 412 (чотириста дванадцять) доларів США. Поряд з цим, п. 2. Додаткового договору передбачено, що позивач та відповідач, як сторони за договором позики від 03.07.2024 року, погодили, що заборгованість відповідача,як позичальника, перед позивачем, як позикодавцем, станом на 12.02.2025 року відповіднодо пунктів 1.1., 1.3. та 5.2. Договору становить 2 210 (дві тисячі двісті десять) доларів США. Однак, у строк передбачений наведеним договором позики відповідач кошти позивачу не повернула. На неодноразові усні прохання позивача добровільно виконати вказане зобов`язання не реагує. На момент розгляду справи 08 грудня 2025 року відповідач не виконала свої зобов`язання щодо погашення боргу, внаслідок чого у неї перед позивачем утворилася прострочена заборгованість у розмірі 2210 доларів США. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Фактична передача грошей від позикодавця до позичальника в розмірі 1200 доларів США підтверджується договором позики та актом прийому-передачі грошових коштів від 03 липня 2024 року, за яким [PERSON] зобов`язувалася повернути борг до 01 серпня 2024 року, однак не виконала умов договору та не повернула суму позики позикодавцеві. Таким чином, суд прийшов до висновку, що внаслідок ухилення від виконання взятих на себе зобов`язань утворився борг у відповідача перед позивачем. Згідно правової позиції, що висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18 у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. За таких обставин з відповідпача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість в сумі 2210 доларів США. Оскільки, позовна заява підлягає задоволенню повністю, в силу вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, сплата судового збору покладається на відповідача. Враховуючи, що відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, згідно положень ч.1 ст.142 ЦПК України, з неї підлягає стягненню на користь позивача лише 50 відсотків судового збору, інша частина сплаченого судового збору підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved