Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, якою просить визнати його дядька [PERSON] , [INFO] недієздатним та встановити над ним опіку. Вимоги заяви обґрунтовує тим, що [PERSON] з 1996 року перебуває на обліку в КНП "Психіатрія", оскільки страждає на шизофренію параноїдну із безперервним типом перебігу з вираженим дисоціативним типом дефекту особистості та галюцинаторно-параноїдним синдромом з катанонічними включеннями F-20.0. Заявник та представники заінтересованих осіб в судове засідання, не з`явились, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, заяву підтримали та просили її задовольнити. Суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.09.1975 р. [PERSON] є рідним племінником [PERSON] . Як вбачається з Висновку судово-психіатричного експерта за № 1555 від 10.11.2025р., [PERSON] виявляє ознаки хронічного, стійкого психічного розладу - "Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, виражений апато-дисоціативний тип дефекту, галюцинаторно-параноїдний синдром" (F20:00 за МКХ-10). [PERSON] за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому потребує призначення над опіки. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. З врахуванням обставин справи, характеру психічного розладу [PERSON] суд вважає, що строк дії рішення слід визначити тривалістю два роки з моменту набрання ним законної сили. Відповідно достатті 62 ЦК Україниопіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Згідно з частинами четвертою та п`ятоюстатті 63 ЦК Україниопікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Як зазначено Верховним Судом у постанові від 07.04.2022 у справі №712/10043/20, при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26.05.1999 № 34/166/131/88. Отже, призначення опікуна недієздатній особі здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимогЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Системний аналіз наведених норм права указує, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20.05.2020 у справі №736/1508/17 (провадження № 61-39361св18). Таке подання не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути враховане на розсуд суду. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб (п.3.1 Правил опіки та піклування). Аналізуючи норми ЦК України так ЦПК України у цьому питанні, слід звернути увагу, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК слідує, що вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, полягає в тому, що саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Станом на сьогоднішній день саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку, яка є військовозобов`язаним, із заявою про призначення її опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріпленийстаттею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном недієздатної особи та, перш за все, необхідність такого. Отже, встановлення опіки корелюється із формулювання підстав для звільнення з військової служби або надання відстрочки від військової служби, передбаченими чинним законодавством України. Суд враховує, що недієздатна особа внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Виходячи з викладеного, суд вважає, що у задоволенні заяви [PERSON] про призначення його опікуном над недієздатним [PERSON] слід відмовити за її необґрунтованістю. Отже, заява підлягає частковому задоволенню відповідно до наведених висновків. Згідно ч. 2 ст. 299 ЦПК Українисудові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Outcome: partial