Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

05.06.2024 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернувся позивач до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що на підставі свідоцтва від 16.03.2017 року про право власності на спадщину за заповітом позивачу належить 1/2 спадкового майна, яке складається з 1/2 частки квартири [ADDRESS] . Йому належить 1/4 частина квартири, право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.07.2017 року за №21517698. На підставі свідоцтва від 16.03.2017 року про право на спадщину за заповітом і свідоцтва про право власності на житло від 05.12.1995 року 3/4 частки вищевказаної квартири належить [PERSON] , яка є його сестрою по матері - [PERSON] . Загальна площа квартири складає 54,9 кв. м, житлова площа 31,5 кв. м. Згідно з Витягом № 812 від 30.09.2021 року Раївської сільської ради в квартирі зареєстровані [PERSON] , [PERSON] . Вищевказана квартира знаходиться у спільній частковій власності [PERSON] і [PERSON] , які за приписами частини першої статті 319 ЦК України мають право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Відповідач на ґрунті особистих неприязних відносин чинить позивачу перешкоди в користуванні квартирою, що не дає можливості вільно володіти та користуватися належним йому майном, а саме: остання взагалі не визнає його право власності на спадкове майно; не надає доступу до квартири, головним чином до кухні, уникає будь-яких контактів для вирішення спірних питань; з огляду на неможливість проживання з [PERSON] в одному приміщенні, позивач перебудував веранду і обладнав окреме приміщення (кімната 6 за техпаспортом). Відповідач перекрила доступ тепла і електроенергії до цієї кімнати. В зимовий період 2023-2024 р.р. позивач не міг проживати в квартирі через відсутність тепла, і був змушений проживати в іншому житлі, що завдало йому матеріальної і моральної шкоди. Особовий рахунок на комунальне обслуговування виписаний на ім`я [PERSON] і позивач не має можливості для окремого комунального обслуговування. Всі спроби вирішити це питання в досудовому порядку наштовхуються на протидію з боку [PERSON] .. Хоча взаємовигідне вирішення цього питання лежить на поверхні - розділити квартиру відповідно до ситуації, що склалася, розділити особові рахунки. Для розділення квартири є всі передумови - ок\-ремі входи з протилежних сторін будинку, відсутність додаткових перебудов. Мариніна на словах нібито згодна розділити квартиру, але практично уникає щось зробити для цього. Донині позивач сплачу [PERSON] за комунальні послуги відповідно до виставлених нею раху\-нків. За сплачені кошти він має розписки. Однак це не запобігає агресивним діям і вчиненню перешкод з її боку. При будинку є прибудинкова земельна ділянка, власником якої за Державним актом серії ДП СВ № 004304 від 29.04.1996 р. записана їх мати - [PERSON] , яка померла у 2000 році. На земельній ділянці і поблизу ділянки після відходу матері позивач продовжив садівництво і протягом багатьох років вирощує і доглядає сад. За час його відсутності [PERSON] спилює дерева в саду без погодження з ним та з порушенням законодавства, чим завдає йому матеріальної шкоди. Відповідач своїми діями, які негативно впливають на його фізичне і психічне здоров`я, завдає йому моральної шкоди, а тому просив суд зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні належною йому на праві приватної власності квартирою [ADDRESS] шляхом надання доступу до неї, в тому числі кухні, відновлення тепло- і електропостачання до всіх кімнат в квартирі. Ухвалою суду від 01.07.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 01.10.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Також зазначив, що в квартирі зараз відсутнє теплопостачання, оскільки відповідач його відрізала, тому він вимушений виїхати. Представник відповідача та відповідач у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. Згідно відзиву на позовну заяву, представник відповідача зазначив, що саме безпосередньо позивачем було перекрито собі доступ до інших кімнат спільного житлового будинку, шляхом блокування міжкімнатних дверей. Позивач самостійно приєднувався до електромережі зовні після лічильника на стороні споживача і деякий час отримував електроенергію і компенсував вартість спожитого об`єму відповідачу, але нерегулярно із затримкою та не в повному об`ємі, у зв`язку з чим, відповідач була вимушена звернутися до працівників РЕС з повідомленням про крадіжку електроенергії. В результаті чого, позивачу було відключено від електромережі. Що стосується вимог позивача стосовно відключення його від системи опалення, то представник відповідача зазначив, що за весь час володіння спільним майном, позивач жодного разу не сплатив відповідачу частини вартості природного газу, що був витрачений на опалення цієї частини, а тому відповідач була вимушена від1єднати приміщення позивача від загальної системи опалення цієї частини. Вважає, що зазначені позивачем в позовній заяві обставини не відповідають дійсним обставинам справи і є неправдивими, а тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] просить відмовити. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що їй відомо про конфлікт між сторонами. Спочатку про конфлікт їй було відомо зі слів самої [PERSON] , а потім вона неодноразово була свідком їх сварок, причиною яких було те, що позивач заволодів житлом - квартирою [PERSON] , яка розташована в м. Дніпро. Після цього відносини між ними зіпсувалися. Вона намагалася залагодити конфлікт між сторонами, але це їй не вдалося. До конфлікту між позивачем та відповідачем [PERSON] була у спірній квартирі та не розуміє, яким чином відповідач чинить перешкоди, бо у позивача є окремий вхід. Позивач скаржиться, що [PERSON] відключила йому тепло- і газопостачання. Спочатку він сплачував за тепло- та газопостачання, але потім відповідач була вимушена «вибивати» кошти за оплату. [PERSON] перекрив їй воду, доступу до вбиральні вона не має, зняв утеплення на ганку та не заперечував проти цього, пояснюючи: «Я це робив і маю право знімати». Виходить, що саме [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у користуванні квартирою. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] . Так, судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 22.07.2017 року державним нотаріусом Другої Синельниківської державної нотаріальної контори Мельниковим О.Ж., зареєстрованого в реєстрі за №2-1706, належить 1/4 частина квартири [ADDRESS] . В цілому вищезазначена 1/2 частина квартири [ADDRESS] складається із : 1-коридор пл. 2,3 кв.м., 2- коридор пл. 4,7 кв.м., 3 кладова пл. 1,2 кв.м., 4-кухня пл. 9,6 кв.м., 5- кімната пл. 17,6 кв.м., 6 кімната пл. 13,9 кв.м., 7-коридор пл. 2,4 кв.м., 8-санвузол пл. 3,2 кв.м.. Загальна площа квартир складає : 54,9 кв.м., житлова площа 31,5 кв.м..( а.с.45). З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що 1/4 частки квартири [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності за [PERSON] . Загальна площа 54.9 кв.м., житлова площа : 31.5 кв.м. Додаткові відомості : 1-коридор пл. 2,3 кв.м., 2- коридор пл. 4,7 кв.м., 3 кладова пл. 1,2 кв.м., 4-кухня пл. 9,6 кв.м., 5- кімната пл. 17,6 кв.м., 6 кімната пл. 13,9 кв.м., 7-коридор пл. 2,4 кв.м., 8-санвузол пл. 3,2 кв.м. ( а.с.46-47). У матеріалах справи містяться розписки [PERSON] про отримання нею від [PERSON] грошей за оплату послуг за електроенергію ( а.с.10-13,55). Згідно з витягом №812 від 30.09.2021 року за адресою : [ADDRESS] зареєстровані та проживають: [PERSON] та [PERSON] ( а.с.17). Відповідно до частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі\~статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша\~статті 16 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~статті 41 Конституції України,\~статті 321 ЦК України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» («Kryvitska and Kryvitskyyv. Ukraine», заява № 30856/03) поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло. Отже, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Згідно зі\~статтею 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частин першої, другої\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Положеннями\~статті 321 ЦК України\~встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Частиною першою\~статті 383 ЦК України\~та\~статтею 150 ЖК УРСР\~закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до частини першої\~статті 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша\~статті 76 ЦПК України). Згідно з частиною першою\~статті 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За приписами статті 77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] посилався на те, що відповідач чинить йому перешкоди у користуванні спірною квартирою, а саме відповідач відключив його від тепло- і електропостачання. Однак, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач відповідно до вимог процесуального закону зобов`язаний надати суду належні та допустимі докази, які б підтверджували існування перешкод в користуванні належним йому на праві власності майном. Акт про перешкоджання користування житлом від 18.08.2024 року не являється належним доказом, так як складено не уповноваженими особами, як в силу своїх посадових обов`язків мають право складати акти, а ніби-то фізичними особами існування яких суд не може перевірити ( а.с.68). Щодо перешкоджання щодо доступу до електромережі, то сам позивач пояснив, що електропостачання до частини будинку, якою він користується, відновлено і він надав суду розписки [PERSON] про отримання коштів за електроенергію. Таким чином, оцінивши усі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та достовірних доказів вчинення відповідачкою дій, які перешкоджають йому у реалізації права власності на спільне нерухоме майно та створення перешкод у користуванні спільною квартирою будь-яким чином. Зазначене свідчить про необґрунтованість заявлених позивачем вимог про усунення перешкод у користуванні квартирою, відтак в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed