Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

19 вересня 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якій прохає стягнути із нього заборгованість за кредитним договором № 002/8422714-СК від 17 серпня 2020 року у сумі 45786 гривень 19 копійок, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 24260 гривень 30 копійок, заборгованості по відсоткам у розмірі 21525 гривень 89 копійок; заборгованості по комісії 0 гривень; пеня/штраф 0 гривень, разом з судовими витратами (а. с. 1-4 та на звороті). В обґрунтування позовних вимог вказано, що 17 серпня 2020 року між [PERSON] та АТ «Таскомбанк» було укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/8422714-СК, підписанням якого відповідач акцептував Публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розміщена на веб-сайті Банку: www.tascombank.com.ua та беззастережно приєднався до умов договору. Строк дії кредитного ліміту за кредитним договором становить 365 днів з моменту повідомлення банком про факт встановлення кредитного ліміту. При цьому після закінчення зазначеного періоду, строк дії кредитного ліміту автоматично пролонгується, окрім випадків: якщо банк прийняв рішення не продовжувати строк дії кредитного ліміту; направлення клієнтом до банку письмової заяви про відмову від користування лімітом кредитної лінії та/або про закриття поточного рахунку. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. 26 червня 2024 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №HI/11/20-Ф від 26 червня 2024 року, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» Права Вимоги за Кредитними Договорами, Договорами Поруки в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги. Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу №HI/11/20-Ф від 26 червня 2024 року Реєстру Прав Вимог, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 45786 гривень 19 копійок, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 24260 гривень 30 копійок, заборгованості по відсоткам у розмірі 21525 гривень 89 копійок; заборгованості по комісії 0 гривень; пеня/штраф 0 гривень. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 26 червня 2024 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. У зв`язку із чим, прохає суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 002/8422714-СК від 17 серпня 2020 року у сумі 45786 гривень 19 копійок, разом з судовими витратами. Ухвалою суду від 30 вересня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (а. с. 40), копія якої надіслана учасникам справи з вихідним №23372/25-вих/2/204/4630/25 від 30 вересня 2025 року (а. с. 41). Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові з-поміж іншого прохав про розгляд справи за його відсутності (а. с. 4 на звороті) та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місця, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 56), причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення без фіксування судового процесу технічними засобами. Судом встановлено, що 17 серпня 2020 року [PERSON] підписав Заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/8422714-СК, підписанням якої відповідач акцептував Публічну пропозицію АТ «Таскомбанк» на укладання даного договору, ознайомився з тарифами банку, прохав відкрити поточний рахунок у гривні та виявив бажання на його ім`я оформити платіжну кредитну картку Велика пятірка із сумою бажаного кредитного ліміту у розмірі 1000 гривень. Своїм власноручним підписом відповідач підтвердив, що отримав картку за номером [NUMBER] (а. с. 5). 17 серпня 2020 року відповідач підписав паспорт споживчого кредиту від АТ «Таскомбанк» (а. с. 6 та на звороті), відповідно до якого узгодили основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, а саме: встановлення кредитного ліміту на 12 місяців з автоматичною пролонгацією, процентна ставка фіксована, пільгова процентна ставка 0,00001%, базова процентна ставка 43,2% річних. 26 червня 2024 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №HI/11/20-Ф, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» Права Вимоги за Кредитними Договорами в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги (а. с. 12-14). Відповідно до п. 2.3 вказаного договору факторингу, відступлення Права Вимоги і всіх Інших прав, належних Клієнту за Кредитними Договорами та їх перехід від Клієнта до Фактора відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому- передачі Реєстру Прав Вимог згідно Додатку №2, але не раніше здійснення оплати Фактором згідно п. 3.1 цього Договору, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Позичальників стосовно Боргу та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Прав Вимог - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Боргу та є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно із п. 3.1 цього Договору, Фактор зобов`язаний в день укладення Сторонами цього Договору сплатити Клієнту Суму Фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у сумі 3080334,23 гривень. Акт прийому-передачі Реєстру Прав Вимоги підписаний сторонами та скріплений їх печатками 26 червня 2024 року (а. с. 15). Відповідно до копії платіжної інструкції №21522 від 26 червня 2024 року позивач перерахував на рахунок АТ «Таскомбанк» оплату за відступлення прав вимоги відповідно до Договору факторингу №HI/11/20-Ф від 26 червня 2024 року (а. с. 16). Згідно із Реєстру Прав Вимог від 26 червня 2024 року, що є Додатком № 1 до Договору факторингу №HI/11/20-Ф від 26 червня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 45786 гривень 19 копійок, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 24260 гривень 30 копійок, заборгованості по відсоткам у розмірі 21525 гривень 89 копійок; заборгованості по комісії 0 гривень; пеня/штраф 0 гривень (а. с. 17). Як убачається із наданого суду розрахунку заборгованості за кредитним договором № 002/8422714-СК від 17 серпня 2020 року, за період з 26 червня 2024 року по 31 липня 2025 року, за відповідачем перед позивачем утворилася заборгованість станом на 31 липня 2025 року у сумі 45786 гривень 19 копійок, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 24260 гривень 30 копійок, заборгованості по відсоткам у розмірі 21525 гривень 89 копійок; заборгованості по комісії 0 гривень; пеня/штраф 0 гривень (а. с. 11). Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ст.\~89\~ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами п. 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Вимогами ч.\~2\~ст. 207\~ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Приписами ч. 1 ст. 623 ЦК України визначено, що боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1049 ЦК України,\~позичальник зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику у\~строк та\~в порядку,\~що встановлені договором. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачем. Факт отримання та користування відповідачем кредитними коштами з використання платіжного засобу не спростовано відповідачем належними доказами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги. Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи зі змісту статей 512, 514\~ЦК України та ст. 442 ЦПК України,\~заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. На підтвердження\~переходу права\~первісного кредитора\~за кредитним\~договором №\~002/8422714-СК від\~17\~серпня 2020\~року позивачем надано суду договір факторингу №HI/11/20-Ф від 26 червня 2024 року, що був укладений між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а. с. 12-14), Акт прийому-передачі реєстру прав вимоги підписаний сторонами 26 червня 2024 року (а. с. 15), платіжну інструкцію № 21522 від 26 червня 2024 року (а. с. 16) та Реєстр прав вимоги від 26 червня 2024 року до договору факторингу №HI/11/20-Ф\~від 26\~червня 2024\~року (а. с. 17). Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. АТ «Таскомбанк» із [PERSON] було укладено кредитний договір, право вимоги за якими перейшло позивачу. Позичальник умови договору належним чином не виконує, тому позивач має право вимагати стягнення заборгованості із [PERSON] яке він реалізував, звернувшись до суду, натомість відповідач заявлені позивачем вимоги не спростував. З огляду на викладене, суд доходить висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 002/8422714-СК від 17 серпня 2020 року у сумі 45786 гривень 19 копійок, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 24260 гривень 30 копійок, заборгованості по відсоткам у розмірі 21525 гривень 89 копійок; заборгованості по комісії 0 гривень; пеня/штраф 0 гривень. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що стаття 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод гарантує\~право на\~справедливий і\~публічний розгляд\~справи упродовж\~розумного строку\~незалежним і\~безстороннім судом,\~встановленим законом,\~при визначенні\~цивільних прав\~і обов`язків\~особи чи\~при розгляді\~будь-якого\~кримінального обвинувачення,\~що пред`являється особі. Отже, при ухваленні рішення по суті, суд повинен вживати всіх заходів задля того, щоб судове рішення було не лише законним, але й справедливим. Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому, виходячи із наведеного вище, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 002/8422714-СК від 17 серпня 2020 у сумі 45786 гривень 19 копійок, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 24260 гривень 30 копійок, заборгованості по відсоткам у розмірі 21525 гривень 89 копійок; заборгованості по комісії 0 гривень; пеня/штраф 0 гривень. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та оскільки позов задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved