Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить суд стягнути з Акціонерного товариства "Бердичівський машинобудівний завод"Прогрес" на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 207263,91 грн за період з 01.01.2023 по 02.05.2025, моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн та понесені судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] працює в Акціонерному товаристві "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" на посаді оператора верстатів з ЧПУ 6-го розряду ЕВП «Цех №5» з 18.08.2008. Вказує, що відповідач щомісячно здійснював нарахування сум заробітної плати, але не завжди виплачував її. Згідно довідки, яка була надана йому за місцем роботи, за період з 01.01.2023 по 02.05.2025, відповідачем було нараховано та не виплачено у строки, визначені ст. 115 КЗпП України заробітну плату в сумі 207263,91 грн, тобто, відповідачем порушено його трудові права, які підлягають захисту шляхом стягнення заборгованості по заробітній платі. Також зазначає, що незаконними діями відповідача йому також завдано моральну шкоду, яка полягає в моральних страждань, що призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків і потребує додаткових зусиль для організації нормального ритму життя, з`явилась заборгованість по комунальним послугам, він змушений економити на продуктах харчування, предметах гігієни, одязі, не в змозі створити для своєї сім`ї нормальні умови для проживання. Розмір завданої моральної шкоди оцінює в розмірі 100000,00 грн. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 27.05.2025 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків, які були ним усунені 09.06.2025. 24.06.2025 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що затримка виплати позивачу заробітної плати сталася з об`єктивних причин, а саме - через скорочення замовлень на продукцію, яка виготовлялася, у зв`язку з військовою агресією російської федерації, так як значна частина основних замовників продукції знаходиться на тимчасово окупованих територіях або постраждала від військової агресії, що призвело до відсутності стабільних надходжень грошових коштів у 2022 - 2024 рр. Збройна агресія російської федерації є форс-мажорною обставиною, що підтверджується листом № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 Торгово-промислової палати України. Вважає, що розмір моральної шкоди позивачем суттєво завищений та не відповідає вимогам розумності та справедливості. Позивач не надав доказів на підтвердження обставин завдання моральної шкоди. Вказує, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості із заробітної плати, яка без урахування податків і зборів становить 197263,91 грн ( у зв`язку із частковою сплатою заборгованості по заробітній платі перед позивачем за вересень 2023 в сумі 10000,00 грн, 15.05.2025) визнає. Ухвалою суду від 30.09.2025 закрито проведення підготовчого засідання, призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони в судове засідання не з`явилися про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання 02.12.2025 не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, свою позицію виклала у поданому відзиві. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників провадження, які належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ст. ст. 244, 259 ЦПК України в судовому засіданні 02.12.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, складення повного тексту якого відкладено до 12.12.2025. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що [PERSON] працює в Акціонерному товаристві "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" на посаді оператора верстатів з ЧПУ 6-го розряду ЕВП «Цех №5» з 18.08.2008, що підтверджується витягом з наказу № 296-к від 15.08.2008. Як вбачається з довідки про нараховану та невиплачену заробітну плату № 118/62 від 05.05.2025 [PERSON] працює в цеху 0500 механоскладальної дільниці механоскладального цеху № 3 в АТ "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес", сума заборгованості по заробітній платі станом на 02.05.2025 становить 207263,91 грн. Як вбачається зі Зведених відомостей сум для зарахування на картрахунки позивачу 15.05.2025 виплачено заробітну плату за 09.2023 в сумі 10000,00 грн. Відповідно до ст. ст. 12,13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідачем не подано належних та допустимих доказів, які б вказували про відсутність його вини у невиплаті позивачу нарахованої заробітної плати. Звіти про фінансові результати та фінансовий стан на 31.12.2024, наказ №130 від 28.05.2024 про встановлення графіку неповного робочого часу на підприємстві та наказ №276 від 26.12.2024 про режим роботи підприємства, на які посилається відповідач як на підставу своїх заперечень, є неналежними доказами, оскільки містять лише відомості про режим роботи підприємства та загальні дані за певні роки, а не дані про відсутність у АТ "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" коштів на виплату заробітної плати працівнику (такими доказами могли б бути, зокрема, виписки з розрахункових рахунків, які б містили дані про розмір наявних коштів. Посилання представника відповідача на те, що збройна агресія російської федерації є форс-мажорною обставиною, що підтверджується листом № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 Торгово-промислової палати України, не підтверджує того, що в АТ "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" були відсутні кошти для виплати позивачу заробітної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Нормами ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічні положення має ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю України. У пункті 6 (абз.5) постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» судам роз`яснено, що, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Вказані вище висновки Верховного Суду України повністю узгоджуються з п. 171.1 ст. 171 Податкового кодексу України, згідно якого особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку. За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає необхідним стягнути з Акціонерного товариства "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" на користь [PERSON] нараховану, але невиплачену заробітну плату у розмірі 197263,91 грн (у зв`язку із частковою сплатою заборгованості по заробітній платі перед позивачем за вересень 2023 в сумі 10000,00 грн, 15.05.2025) При цьому, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Суд вважає необхідним допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Вирішуючи вимоги позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 100\~000,00 грн, суд зазначає наступне. У відповідності до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», від 25.05.2001 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При визначенні розміру моральної шкоди, суд виходить із ступеня та характеру перенесених позивачем моральних страждань, що були викликані порушенням його гарантованого конституцією права на працю, характеру та способу заподіяння моральної шкоди. Встановлено, що в результаті неправомірної затримки розрахунку по заробітній платі відповідачем, позивачеві завдано моральних страждань, які виразились у втраті нормальних життєвих стосунків, оскільки позивач тривалий час залишався без належних йому грошових коштів, у зв`язку зі невиплатою заробітної плати, змушений був звернутися до суду та вживати додаткових зусиль для організації свого життя, а тому, суд вважає за необхідне задовольнити позов в цій частині частково та стягнути з відповідача на користь позивача спричинену моральну шкоду у розмірі 5\~000,00 грн, що є достатнім та співмірним. ІV. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн за вимогою про стягнення заборгованості по заробітній платі, також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за вимогою про стягнення моральної шкоди, пропорційно розміру задоволених вимог, у розмірі 60,56 грн.

Outcome: partial