Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

05.12.2024 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до Черкаської селищної ради Самарівського району Дніпропетровської області про визнання права на реєстрацію місця проживання. 1.Стислий виклад позиції позивача В обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що 12.07.1999 р. Гвардійською квартирно-експлуатаційною частиною було видано ордер № 103, відповідно до якого [PERSON] та його родині: дружині [PERSON] , дочці [PERSON] надано право на вселення у житлове приміщення двокімнатну квартиру житловою площею 27,40 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Після отримання ордеру її батьки та вона вселилися у зазначену вище квартиру та проживали у ній. [INFO] народився її брат [PERSON] , який також був зареєстрований в зазначеній квартирі. [PERSON] зазначає у позові, що у зв`язку із сваркою батьків, у 2008 році вона разом з матір`ю [PERSON] та братом переїхали проживати у інше місце, 12.11.2011 року вона уклала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу їй було присвоєне прізвище [PERSON] . 15.03.2021 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області шлюб між нею і [PERSON] було розірвано. 19.04.2022 року Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зареєстровано шлюб між нею і [PERSON] , актовий запис № 308, після реєстрації шлюбу їй було присвоєне прізвище [PERSON] . Позивач [PERSON] у заяві зазначає, що з січня 2021 року вона разом з трьома дітьми та чоловіком постійно мешкають у зазначеній вище квартирі. 08.10.2024 р. вона звернулася до Черкаського селищного голови з заявою про реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] , з тих підстав, що квартира виділялася її батькові та їй, як члену сім`ї. 11.10.2024 р. рішенням Черкаської селищної ради № 115, їй, [PERSON] відмовлено у реєстрації в житловому приміщенні, у зв`язку з відсутністю згоди зареєстрованих квартиронаймачів, а саме батька [PERSON] та брата [PERSON] . [PERSON] у позовній заяві посилається на те, що вона не може надати таку згоду у зв`язку з тим, що її батько [PERSON] з 07.10.2021 р. вважається таким, що пропав без вісті та до теперішнього часу його місцезнаходження не відоме. Новомосковським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області внесено до ЄРДР відомості за № 12021041350000642 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. Також, 11.08.2018 р. її брату [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України. 26.08.2018 р. [PERSON] перетнув кордон України через пропуск перетину «Гоптівка» та на теперішній час перебуває на території російської федерації, а з 23.08.2018 його оголошено у розшук. Вважає відмову Черкаської селищної ради у задоволенні заяви про реєстрацію її місця проживання у спірному житловому приміщенні такою, що не відповідає вимогам законодавства України, У зв`язку з наведеним, у позовній заяві [PERSON] , посилаючись на вимоги ст. 47 Конституції України, ст.ст. 61, 64, 65 ЖК України, ст..ст. 2,3,6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», просила суд: -визнати за нею, [PERSON] право на реєстрацію місця проживання в житловому приміщення за адресою: [ADDRESS] , без згоди наймача та членів його сім`ї. 2.Стислий виклад позиції та заперечень відповідача. Представник відповідача Черкаської селищної ради Самарівського району Дніпропетровської області не звертався до суду з відзивом на позовну заяву. 3. Рух справи та процесуальні дії у справі. 05.12.2024 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до Черкаської селищної ради Самарівського району Дніпропетровської області про визнання права на реєстрацію місця проживання. Ухвалою суду від 10 грудня 2024 року відкрите провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 22 травня 2025 року закрите підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. 4.Судовий розгляду В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, належним чином повідомлена про місце, дату і час розгляду справи. Представник позивача [PERSON] адвокат Лупан О.Є. в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, посилалася на підстави звернення до суду, викладені у заяві, просила суд задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача Черкаської селищної ради Самарівського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, спір вирішити з урахуванням законодавства України. 5.Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено що 12.07.1999 р. Гвардійською квартирно-експлуатаційною частиною видано ордер № 103, відповідно до якого [PERSON] та його родині: дружині [PERSON] , дочці [PERSON] надано право на вселення у житлове приміщення двокімнатну квартиру житловою площею 27,40 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 12 листопада 2011 року Виконавчим комітетом Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області зареєстровано шлюб між [PERSON] і [PERSON] , актовий запис № 34, після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєне прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб. 19 квітня 2022 року Новомосковським відділом реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] і [PERSON] , актовий запис № 308, після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєне прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Встановлено, що позивач [PERSON] з 04.06.2013 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади від 20.11.2025. 08.10.2024 р. [PERSON] звернулася до Черкаського селищного голови з заявою про реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] , з тих підстав, що квартира виділялася її батькові та їй, як члену сім`ї. 11.10.2024 р. рішенням Черкаської селищної ради № 115, [PERSON] відмовлено у реєстрації в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , підставою відмови зазначено відсутність згоди зареєстрованих квартиронаймачів. Встановлено, що 08.10.2021 р. Новомосковським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 12021041350000642 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, з коротким викладом обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: з 07.10.2021 року [PERSON] , [INFO] не виходить на зв`язок, до теперішнього часу його місцезнаходження не відоме. Згідно листа Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України. 26.08.2018 р. [PERSON] перетнув кордон України через пропуск перетину «Гоптівка» та на теперішній час перебуває на території російської федерації, а з 23.08.2018 його оголошено у розшук. 6.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. 6.1 Відповідно до положення статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 6.2 Відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 6.3 У відповідності до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Згідно до ст. 1 ЖК України, відповідно до\~Конституції України\~громадяни мають право на житло. Це право забезпечується розвитком і охороною житлового фонду, сприянням кооперативному та індивідуальному житловому будівництву, справедливим розподілом під громадським контролем жилої площі, яка надається в міру здійснення програми будівництва благоустроєних жител, наданням громадянам за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, а також невисокою платою за квартиру і комунальні послуги. Статтею 58 ЖК України передбачено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Форма ордера встановлюється Кабінетом Міністрів України. Видача ордерів на жилі приміщення у військових містечках провадиться в порядку, передбаченому законодавством України. У відповідності до вимог ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Типовий договір найму жилого приміщення, правила користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території затверджуються Кабінетом Міністрів України. Умови договору найму жилого приміщення, що обмежують права наймача та членів його сім`ї порівняно з умовами, передбаченими цим Кодексом, Типовим договором найму жилого приміщення та іншими актами законодавства України, є недійсними. На підставі ст. 63 ЖК України, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша\~статті 48), частина кімнати або кімната, зв`язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо). Згідно приписів ст.. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. У відповідності до ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. 6.4 Згідно приписів ст. 71 ЖК України, п ри тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період - протягом усього періоду проходження військової служби, а якщо під час її проходження вони отримали поранення, інше ушкодження здоров`я та перебувають на лікуванні в закладах охорони здоров`я або потрапили в полон чи визнані безвісно відсутніми - на строк до дня, наступного за днем їх взяття на військовий облік у відповідних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України після звільнення з військової служби після закінчення ними лікування в закладах охорони здоров`я, незалежно від строку лікування, повернення з полону, скасування рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою чи ухвалення судом рішення про оголошення особи померлою; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Якщо з будинку, квартири (їх частини) вибула дитина (діти) і членів її (їх) сім`ї не залишилося, це житло може бути надано за договором оренди іншому громадянину до закінчення строку перебування дитини (дітей) у дитячому закладі або до досягнення нею (ними) повноліття і повернення від родичів, опікуна чи піклувальника, в окремих випадках - до закінчення навчання в загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, а також в професійно-технічних чи вищих навчальних закладах або до закінчення строку служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях; 4) виїзду у зв`язку з виконанням обов`язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам-вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу - протягом усього часу виконання таких обов`язків; 5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей з інвалідністю, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них; 6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом усього часу перебування в ньому; 7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім`ї. Якщо в будинку, квартирі (їх частині) не залишилися проживати інші члени сім`ї наймача, це житло може бути надано за договором оренди (найму) у встановленому законом порядку іншому громадянину до звільнення таких осіб з-під варти або до відбуття ними покарання. У випадках, передбачених пунктами 1-7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Відповідно до законодавства України може бути встановлено й інші умови і випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами на більш тривалий строк. 6.5 У відповідності до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом. Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: -свобода пересування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом; -вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; -місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; -місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги; -особа - фізична особа. Статтею 14 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, посадових та службових осіб з питань свободи пересування, вільного вибору місця проживання можуть бути оскаржені в установленому законом порядку. 6.6 У відповідності до пункту 1 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 07.02.2022 № 265 (надалі за текстом Порядок), цей Порядок визначає механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів. Підпунктом 5 пункту 35 Порядку визначено, що для реєстрації місця проживання (перебування) особа або її законний представник (представник), уповноважена особа житла або уповноважена особа спеціалізованої соціальної установи, закладу для бездомних осіб, іншого надавача соціальних послуг з проживанням подає, документи, що підтверджують право на проживання (перебування) в житлі, зокрема свідоцтво про право власності, ордер, договір оренди (найму, піднайму), договір найму житла у гуртожитку (для студентів), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші підтверджуючі документи. У разі\~відсутності зазначених\~документів реєстрація\~місця проживання\~(перебування)\~особи здійснюється\~за згодою\~власника (співвласників)\~житла,\~наймача та\~членів його\~сім`ї,\~уповноваженої особи\~житла (зазначені документи та згода не вимагаються під час реєстрації місця проживання (перебування) малолітніх та неповнолітніх дітей за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або законних представників (представників), або одного з них; 7.Висновки суду. Як зазначалося судом вище, у відповідності до ст. 58 ЖК України, ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. У той же час, ордер не є документом, який надає беззаперечне право фізичної особи, яка зазначена в ордері, на майбутнє користування житловим приміщенням. У разі, якщо фізична особа виселилася з житлового приміщення в яке вона заселилася на підставі ордеру та зареєструвала своє місце проживання в іншому житловому приміщенні, вона втрачає право користування житловим приміщенням в яке вона заселилася на підставі ордеру. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] з 04.06.2013 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади від 20.11.2025. Враховуючи наведене, для реєстрації місця проживання [PERSON] в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] у відповідності до ст. 65 ЖК України та Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 07.02.2022 № 265, позивач повинна була надати органу реєстрації згоду наймача житлового приміщення та членів його сім`ї. Як зазначалося вище, у позовній заяві [PERSON] посилається на те, що у спірному житловому приміщенні зареєстровані її батько [PERSON] та брат [PERSON] . У той же час, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, хто зареєстрований у спірному житловому приміщенні, з якою фізичною особою укладено договір найму житлового приміщення, не надано доказів того, коли [PERSON] вселилася у спірне житлове приміщення, на яких умовах, не надала суду також доказів наявності згоди на її вселення наймача та членів його сім`ї. Враховуючи наведене, Черкаська селищна рада Самарівського району Дніпропетровської області обґрунтовано відмовила [PERSON] у задоволенні заяви про реєстрацію місця проживання. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не обґрунтовані, не доведені, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню 8.Судові витрати Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ У зв`язку з тим, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати належить покласти на позивача. На підставі\~викладено та\~

Outcome: dismissed