Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

07 жовтня 2025 року представник позивача - адвокат Ткаченко Ю.О. звернулася до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», код ЄДРПОУ: 39861924, (01010, м. Київ, площа Арсенальна, будинок 15, банківські реквізити [NUMBER] відкритий в АТ «Універсал Банк», код Банку - 322001) суму заборгованості за договором кредиту №8636814 від 13.04.2025 у розмірі 24 222,00 грн., з яких: 6 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 187,00 грн. - сума заборгованості за процентами; 1 035,00 грн. - сума заборгованості за комісією; 12 000, 00 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою, витрати по сплаті судового збору у сумі 3 028,00 грн., а також судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, 13.04.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у кредит №8636814, умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 6 000,00 грн. строком на 360 днів (з 13.04.2025 по 07.04.2026 р.), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0.95 % які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17.25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1 035,00 грн.). У разі порушення позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується неустойка в розмірі 300,00 грн. за кожен день понадстрокового користування. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 515783, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - [INFO] ) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Кредитодавець ідентифікував відповідача за посередництвом системи BankID НБУ - отримавши від "privatbank" за згодою [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) персональні данні останнього в тому числі електронну адресу на яку в подальшому направлялись одноразові ідентифікатори та встановив, що останній використав/наклав наступні електронні підписи одноразові ідентифікатори (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) для підписання документів, а саме підпис 515783 - 13.04.2025 17:58:10, що підтверджується довідкою про ідентифікацію. Позивач на виконання умов кредитного договору №8636814 від 13.04.2025 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 6 000,00 за посередництвом АТ «ЮНЕКС БАНК» (ЄДРПОУ - 20023569) в рамках договору про організацію переказу коштів на картки отримувачів №03 від 21.03.2024 р., так як переказ коштів з банківського рахунку кредитодавця на банківську картку/електронний платіжний засіб фізичної особи технічно неможливий. (Платіж проведено не по реквізитам, а через платіжну систему). Наведене вище, підтверджується Довідкою АТ «ЮНЕКС БАНК» про успішне проведення платіжної операції №031122588734 про переказ коштів в розмірі 6 000,00 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] . (Довідка АТ «ЮНЕКС БАНК» про здійснення платіжної операції №031122588734 - додається). Позивач умови кредитного договору виконав в повному обсязі надавши відповідачу грошові кошти в кредит, в свою чергу відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості не здійснювались, заборгованість останнього за договором кредиту складає 24 222,00 грн., зокрема: 6 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 187,00 грн. - сума заборгованості за процентами; 1 035,00 грн. - сума заборгованості за комісією; 12 000,00 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Таким чином, у зв`язку з порушень взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 24 222,00 грн, чим порушуються інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів». 17 жовтня 2025 року до суду надійшла відповідь Відділу ведення реєстру територіальної громади та реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Гребінківської міської ради, згідно якої встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с.36). Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 17.10.2025 року відкрито спрощене позовне провадження за вищевказаною позовною заявою і призначено судове засідання з викликом сторін на 13.11.2025 о 09-30 год. Встановлено відповідачу строк для подання до суду заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» письмові докази, а саме: інформацію щодо належності [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) карткового рахунку № [NUMBER] ; виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ КБ «Приват Банк», [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за період з 13.04.2025 року до 16.04.2025 року. (а.с.37-39). 06.11.2025 року на виконання ухвали суду від 17.10.2025 року від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшла витребувана інформація. (а.с.47,48). 13.11.2025 року розгляд справи відкладено на 09.12.2025 року в зв`язку із поданою заявою відповідача. (а.с.50). 09.12.2025 року представник позивача у судове засідання не з`явився, він належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в позовній заяві просив розгляд справи проводити без участі сторони позивача, на позовних вимогах наполягає просить задовольнити позов у повному обсязі. (а.с.4). Відповідач у судове засідання не з`явилась, вона належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, натомість через канцелярію суду подала заяву в якій вказала, що при ухваленні рішення по справі покладається на розсуд суду. Крім того, просила суд розстрочити їй виконання судового рішення шляхом сплати заборгованості рівними частинами протягом 12 місяців, в зв`язку з тим, що знаходиться в скрутному матеріальному становищі (не працює), є особою з інвалідністю ІІ групи та має на утриманні трьох неповнолітніх дітей. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 13.04.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у кредит №8636814, умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 6 000,00 грн. строком на 360 днів (з 13.04.2025 по 07.04.2026 р.), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0.95 % які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17.25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1 035,00 грн.). У разі порушення позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується неустойка в розмірі 300,00 грн. за кожен день понадстрокового користування. (а.с.15-22). Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 515783, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - [INFO] ) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Кредитодавець ідентифікував відповідача за посередництвом системи BankID НБУ - отримавши від "privatbank" за згодою [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) персональні данні останнього в тому числі електронну адресу на яку в подальшому направлялись одноразові ідентифікатори та встановив, що останній використав/наклав наступні електронні підписи одноразові ідентифікатори (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) для підписання документів, а саме підпис 515783 - 13.04.2025 17:58:10, що підтверджується довідкою про ідентифікацію. (а.с.22 зворот). Згідно довідки АТ «ЮНЕКС БАНК» про здійснення платіжної операції №031122588734, позивач на виконання умов кредитного договору №8636814 від 13.04.2025 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 6 000,00 за посередництвом АТ «ЮНЕКС БАНК» (ЄДРПОУ - 20023569) в рамках договору про організацію переказу коштів на картки отримувачів №03 від 21.03.2024 р., так як переказ коштів з банківського рахунку кредитодавця на банківську картку/електронний платіжний засіб фізичної особи технічно неможливий. (Платіж проведено не по реквізитам, а через платіжну систему). Наведене вище, підтверджується Довідкою АТ «ЮНЕКС БАНК» про успішне проведення платіжної операції №031122588734 про переказ коштів в розмірі 6 000,00 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] . (а.с.23). Відповідно до поданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №8636814 від 13.04.2025, заборгованість відповідача за договором кредиту складає 24 222,00 грн., зокрема: 6 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 187,00 грн. - сума заборгованості за процентами; 1 035,00 грн. - сума заборгованості за комісією; 12 000,00 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування.(а.с.14-14 зворот). Статтею 205 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли всіх істотних умов договору. За правилами ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Частиною першою статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. За змістом ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, відповідно до ст. ст. 549 552 ЦК України, що нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що [PERSON] порушила зобов`язання щодо повернення кредиту, а тому позовні вимоги щодо стягнення тіла кредиту та нарахованих процентів за користування кредитними коштами підлягають задоволенню. Щодо стягнення нарахованої позивачем комісії з відповідача у сумі 1 035,00 грн., згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до пункту 5 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених постановою Правління НБУ від 08.06.2017 №49, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Тоді як комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19, а також постанові Верховного Суду від 29.11.2023 у справі №461/2857/20. Суд, аналізуючи зміст кредитного договору, встановив, що такий правочин не визначає необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги кредитора, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, також кредитором у договорі про надання кредиту не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику та за які позивачем визначено комісію, заявлену до стягнення - 1 035,00 грн. За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що такі умови надання споживчого кредиту є нікчемними відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», а тому в задоволенні позову в частині стягнення комісії за надання кредиту слід відмовити. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача нарахованої суми заборгованості за пенею/неустойкою у сумі 12 000,00 грн. Разом з тим, загальновідомою є та обставина, що з 24.02.2022р. і по теперішній час на території України діє режим воєнного стану у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, який введений Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р. № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р. №2102-IX. Законом України від 15.03.2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» було доповнено розділ «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК пунктом 18 наступного змісту: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Прийняття такої законодавчої зміни обумовлено складністю фінансово-економічної ситуації в Україні, що зумовлена військовою агресією. Відповідне регулювання цивільних правовідносин має тимчасовий характер і узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК, яка передбачає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже введене законодавче обмеження прав кредитора на отримання штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язання боржника під час дії режиму воєнного стану направлене на забезпечення реалізації засад справедливості, добросовісності і розумності у цивільних правовідносинах. За таких обставин покладання на відповідача обов`язку зі сплати позивачу компенсаційних нарахувань, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суперечить діючому тимчасовому правовому регулюванню цивільних правовідносин та засадам справедливості і розумності, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості за пенею/неустойкою у розмірі 12 000,00 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, враховуючи те, що відповідач, не виконав свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором №8636814 від 13.04.2025, суд вважає що вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь заборгованості підлягають задоволенню частково, а саме в розмірі 11 187,00 грн., з яких: 6 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 187,00 грн. - сума заборгованості за процентами. Крім того, згідно з ч.1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Так, частинами 3, 4 ст. 435 ЦПК України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Відповідач звертаючись до суду із заявою про розстрочення виконання судового рішення, просив розстрочити йому виконання судового рішення шляхом сплати заборгованості рівними частинами протягом 12 місяців, в зв`язку з тим, що на даний час знаходиться у скрутному матеріальному становищі (не працює), є особою з інвалідністю ІІ групи, одинока мати та має на утриманні трьох неповнолітніх дітей. Відповідачем до суду, на підтвердження зазначеного подано наступні документи: копію довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №461803 від 08.06.2022, [PERSON] є інвалідом II групи з дитинства (безтерміново); копію пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] ; копії свідоцтва про народження дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; копію витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Суд, оцінюючи наявність підстав для розстрочення виконання рішення, вважає за доцільне розстрочити відповідачу виконання рішення суду на 12 місяців шляхом сплати рівними частинами щомісяця по 1 062,50 гривень. Згідно з п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст.133 ЦПК судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з п. 9 ч.1 ст. 5 закону «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст.141 ЦПК. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Суд встановив, що відповідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] , довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №461803 від 08.06.2022, [PERSON] є інвалідом II групи з дитинства (безтерміново), тому позивачу у стягненні із відповідача витрат пов`язаних із сплатою судового збору, слід відмовити. Також, позивачем до стягнення заявлено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 500 грн. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Частинами 1-3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження надання правової допомоги позивачем надано суду: договір №20-08/25 від 22.08.2025 року про надання правничої допомоги між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та адвокатом «Ткаченко Юлія Олегівна»; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2099; акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги. (а.с.24-30). Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, у зв`язку частковим задоволенням позовних вимог, понесенні позивачем судові витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 46% в розмірі 2 070,00 грн.

Outcome: partial