Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Позивач просить усунути перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою площею 0,25 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , шляхом зобов`язання АТ «Житомиробленерго» демонтувати та перенести електроопори з цієї ділянки на відстань не менше охоронної зони електричних мереж. В обґрунтування вимог вказав, що він є власником земельної ділянки кадастровий номер 1822083800:04:001:0026, площею 0,25 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] . На вищезазначеній земельній ділянці розташована опора 37-Б лінії електропередач ПЛ-0,4 Кв, яка перешкоджає власнику користуватися земельною ділянкою. З метою врегулювання спору в досудовому порядку, 27.12.2024 позивач направив лист до АТ «Житомиробленерго», на що отримав відповідь про відмову. Зазначене і стало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (а.с. 53-54). У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що через земельну ділянку проходить повітряна лінія електропередач. Звертає увагу на те, що повітряна лінія була побудована та введена в експлуатацію в 1980 роках. З огляду на зазначене, сторона відповідача позовні вимоги не визнає (а.с. 63-65). Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно з ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку від 28.01.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за номером: 1222, [PERSON] є власником 1/2 земельної ділянки кадастровий номер 1822083800:04:001:0026, площею 0,2500 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11-13). З інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (а.с. 29-34) вбачається, що державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 1822083800:04:001:0026, площею 0,2500 га, відбулась на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. На звернення [PERSON] , АТ «Житомиробленерго» було надано відповідь, з якої вбачається, що здійснено перевірку персоналом РЕМ за вказаною адресою. За результатами обстеження встановлено, що опора № 37б, ПЛ-0,4 кВ №2 КТП-658 с. Перлівка знаходиться в технічно задовільному стані та встановлена у 1992 році за парканом, на території за вищевказаною адресою. Рекомендовано [PERSON] надати документи, що підтверджують право власності на дану земельну ділянку з топографічним відображенням її меж (а.с. 42). Відповідно до ч. 1\~ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі ЦПК) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статей\~16,\~386,\~391 Цивільного кодексу України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав. Згідно з нормами ч. 2\~ст. 152 Земельного кодексу України\~(далі ЗК) власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, та застосування інших, передбачених законом, способів. Судом встановлено, що повітряна лінія №37б, ПЛ-0,4 кВ №2 КТП-658, які є її невід`ємною частиною та входять до її складу, обліковується з січня 1992 року (дата оприбуткування). Тобто, на момент набуття права власності на земельну ділянку позивачу було ймовірно відомо, що по земельній ділянці проходить зазначена повітряна лінія та встановлена відповідна електроопора. Згідно ч. 1 ст. 81 ЗК громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Наведене є достатньою підставою для висновку про те, що [PERSON] лише з моменту реєстрації прав власності на земельну ділянку 28.01.2021 юридично набув статусу власника зазначеної земельної ділянки з усіма передбаченими законодавством України правами та обов`язками. Доказів того що відповідач без будь-яких дозволів та самочинно побудував повітряну лінію №37б, ПЛ-0,4 кВ №2 КТП-658 та відповідну електроопору, які входять до її складу суду не надано. Відповідачем надано паспорт №1165 повітряної лінії електропередачі напругою 0,4кВ (а.с. 102-103). Згідно\~ст. 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадку і в порядку, встановлених законом. Відповідно до положень\~ст. 76 ЗК\~землями енергетичної системи визнаються землі, надані під електрогенеруючі об`єкти (атомні, теплові, гідроелектростанції, електростанції з використанням енергії вітру і сонця та інших джерел), під об`єкти транспортування електроенергії до користувача. Землі енергетичної системи можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Уздовж повітряних і підземних кабельних ліній електропередач встановлюються охоронні зони. Ст. 112 ЗК встановлено, що охоронні зони створюються навколо особливо цінних природних об`єктів, об`єктів культурної спадщини, гідрометеорологічних станцій тощо з метою охорони і захисту їх від несприятливих антропогенних впливів, уздовж ліній зв`язку, електропередачі, земель транспорту, навколо промислових об`єктів для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодження, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об`єкти. Правовий режим земель охоронних зон визначається законодавством України. Згідно із\~ст.\~22\~Закону України\~«Про землі\~енергетики та\~правовий режим\~спеціальних зон\~енергетичних об`єктів»\~вздовж повітряних\~ліній електропередачі\~для забезпечення\~нормальних умов\~експлуатації об`єктів\~енергетики,\~запобігання ушкодженню,\~а також\~зменшення їх\~негативного впливу\~на людей\~та довкілля,\~суміжні землі\~та інші\~природні об`єкти\~встановлюються охоронні\~зони у вигляді земельної ділянки і повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, що віддалені по обидва боки ліній від крайніх проводів за умови невідхиленого їх положення на певній відстані залежно від напруги ліній електропередачі. Відповідно до ч. 2 п. 4 Правил охорони електричних мереж, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1997 року № 209, у межах охоронних зон землі у їх власників та користувачів не вилучаються, а використовуються з обмеженнями, передбаченими цими Правилами. Підприємства, установи, організації та громадяни, яким надано у власність, постійне або тимчасове користування земельні ділянки, де знаходяться об`єкти електричних мереж, зобов`язані вживати належних заходів до збереження зазначених об`єктів. Згідно\~ст. 32 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів»\~у межах охоронних зон об`єктів енергетики забороняється будувати житлові будинки, будинки громадського призначення; розміщати споруди іншого призначення на меншій відстані від елементів електричних мереж, ніж встановлена нормами; саджати дерева, крім кущів та саджанців з висотою перспективного росту не більше двох метрів тощо. Враховуючи те, що земельна ділянка, яка належить позивачу та по якій проходить лінія електропередач, знаходиться в охоронній зоні електричних мереж, на неї поширюються обмеження, встановлені вищевикладеними приписами чинного законодавства. В такому випадку використання власником земельної ділянки можливе з обмеженнями, встановленими законом, а питання про реконструкцію та винесення електричних мереж за межі земельної ділянки можливе лише у спосіб, визначений\~ч.ч. 3, 4 ст. 21 Закону України «Про ринок електричної енергії», п. 4.1.37 Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 310, тобто на договірних засадах. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що діючим законодавством передбачено, що уздовж електролінії, яка проходить через земельну ділянку, яка належить позивачу, діє охоронна зона, в межах якої власник зобов`язаний використовувати її з обмеженнями, передбаченими Правилами охорони електричних мереж, а тому позовні вимоги [PERSON] щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зобов`язання відповідача демонтувати та перенести електроопори з належної йому земельної ділянки на відстань не менше охоронної зони електричних мереж, є безпідставними. Таким чином, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту порушення його прав власника земельної ділянки і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав то в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Враховуючи відмову у позові, судові витрати, понесені позивачем на оплату судового збору, слід покласти на останнього. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed