Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

14.08.2025 до Шевченківського районного суду міста Дніпра надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 15.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №14803-09/2024. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 8 кредитного договору. 22.01.2025 року між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №22012025/2, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 22012025/2 від 22.01.2025 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 25 080 грн., з яких: 10 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 800,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 5 000, 00 грн. сума заборгованості за штрафними санкціями. 08.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №73432971. Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) про, що свідчить п.20 договору позики. 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13 192,00 грн., з яких: 4 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 600,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 7992,00 грн. сума заборгованості з пенею; 600, 00 грн. комісія за надання кредиту. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитними договорами №14803-09/2024 від 15.09.2024, кредитним договором №73432971 від 08.10.2024 та понесені позивачем судові витрати. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2025 суддя Стадченко О.В. визначена для розгляду цієї справи. Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 17.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 26.09.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачка просила відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки погашення суми заборгованості для відповідачки є неможливим. Зазначила, що якщо повне звільнення від заборгованості неможливе, просила списати основну суму боргу та всі нараховані штрафи та пеню. В обґрунтування відповідачка зазначила, що є внутрішньо переміщеною особою, не працевлаштована та має на утриманні двох малолітніх дітей. 06.10.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що докази, на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволенні позовних є необґрунтованими, недоведеними, суперечать умовам укладених правочинів та нормам чинного законодавства. 06.10.2025 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач просила взяти до уваги її фактичну матеріальну неспроможність (малозабезпеченість, наявність двох малолітніх дітей, наявність доходу лише у формі соціальної допомоги від держави) та задовольнити клопотання про повне списання нарахованих відсотків, штрафів та пені. Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, в прохальній частині позову просив розгляд справи провести у його відсутність. У відповіді на відзив просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні та звільнити її від зобов`язання зі сплати борг, у зв`язку з її статусом ВПО і малозабезпеченої, перебуванням у декретній відпустці, відсутністю будь- яких доходів, наявності на утриманні двох малолітніх дітей. У разі якщо повне звільнення від сплати боргу неможливе, дозволити їй сплачувати заборгованість малими щомісячними платежами. При цьому не заперечувала про ти того, що нею дійсно укладалися кредитні договори, з умовами яких вона була ознайомлена, проте погашення заборгованості за кредитними договорами вона не здійснювала. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих позивачем письмових доказів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Щодо кредитного договору №14803-09/2024 від 15.09.2024. Судом встановлено, що 15.09.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №14803-09/2024 (а.с.7-11). Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 8 кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору та паспорту споживчого кредиту (а.с.7-14), п.1.1. кредитного договору, Товариство надало клієнту фінансовий кредит у розмірі 10 000, 00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, в порядку та на умовах, визначених кредитним договором; тип кредиту кредит; мета отримання кредиту - на власні потреби; кредит надано на строк 120 днів; дата надання кредиту 15.09.2024 року; денна відсоткова ставка складає 0,99 %; клієнт зобов`язується погасити кредит в останній день кредитування, а саме 12.01.2025. 22.01.2025 року між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено договір факторингу №22012025/2 (а.с. 18-20). Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №22012025 від 22.01.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №14803-09/2024 від 15.09.2024 в сумі 25 080 грн., з яких: 10 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 800,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 5 000, 00 грн. - сума заборгованості за штрафними санкціями (а.с.23). Щодо договору позики №73432971 від 08.10.2024. Судом встановлено, що 08.10.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №73432971 (а.с.26-29). Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) про, що свідчить п.20 договору позики (а.с.28). За умовами договору відповідач отримала фінансовий кредит в розмірі 4 000,00 грн, який зобов`язалася повернути кредитодавцеві до 06.11.2024 або достроково, та сплатити проценти від суми кредиту за ставкою 1 % в день, визначеними в додатку № 1 до договору позики. 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21 (а.с. 33-35). 21.02.2025 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Додаткову угоду №48 до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року (а.с.38-40,41). Відповідно до Додаткової угоди №48 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, Акту прийому-передачі Реєстру Боржників №44 від 21.02.2025 року за та Реєстру боржників № Договору Факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, Реєстру боржників №44 від 21.02.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13 192,00 грн., з яких: 4 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 600,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 7992,00 грн. сума заборгованості з пенею; 600, 00 грн. комісія за надання кредиту (а.с. 38-39, 41). Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №73432971 від 08.10.2024 в сумі 13 192,00 грн., з яких: 4 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 600,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 7 992,00 грн.- сума заборгованості з пенею; 600, 00 грн. - комісія за надання кредиту. Згідно з ч. 1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1ст. 634 ЦК України). Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п. 5 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону(ч.ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч.ч. 1, 2ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом установлено, що ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» виконало свої обов`язки за договором про надання фінансового кредиту №14803-09/2024 від 15 вересня 2024 року та надало відповідачці кредит в сумі 10 000 грн., однак відповідачка належним чином не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим має заборгованість у сумі 25 080,00 грн. Наявними матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №14803-09/2024 від 15 вересня 2024 року, на підставі Договору факторингу №22012025/2 від 22 січня 2025 року. Також судом установлено, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало свої обов`язки за договором позики №7342971 від 08 жовтня 2024 року та надало відповідачці кредит в сумі 4 000 грн., однак відповідачка належним чином не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим має заборгованість у сумі 13 192,00 грн. Наявними матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідачки за договором позики №7342971 від 08 жовтня 2024 року, на підставі Договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року та Додаткової угоди до Договору факторингу №48 від 21 лютого 2025 року. Згідно зі ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до вимог ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У ч. 2 ст.517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ст.518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Всупереч умовам кредитних договорів, відповідач не виконала своїх зобов`язань. Після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. Доказів зворотного суду не надано. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитними договорами, що призвело до виникнення заборгованості, суд, зважаючи на те, що позивач, який отримав право вимоги від відповідача за договором відступлення прав вимоги, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні означених попередньо договорів факторингу, дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені ним в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо порушення відповідачкою умов договорів та вимог чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів, які, на переконання суду, є належними, допустимими та достовірними в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України. При цьому суд зауважує, що на день розгляду справи в суді заборгованість відповідачкою не погашена та розмір такої заборгованості нею не оспорюється. Що стосується вимог про стягнення з відповідача заборгованості за штрафними санкціями в розмірі 5 000,00 грн. за кредитним договором №14803-09/2024 від 15.09.2024 та в розмірі 7 992, 00 грн. за договором позики №7342971 від 08.10.2024, суд зазначає таке. З 17.03.2022 року набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому був продовжений та діє і до нині. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір №14803-09/2024 був укладений 15.09.2024, а договір позики №73432971 укладений 08.10.2024, тобто у період дії воєнного стану, а отже, з урахуванням положень пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, відповідач звільнений від обов`язку сплати на користь позивача, як кредитодавця, штрафних санкцій (неустойки) в розмірі 5 000,00 грн. за кредитним договором №14803-09/2024 від 15.09.2024 та в розмірі 7 992, 00 грн. за договором позики №7342971 від 08.10.2024. За такого, вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають. З урахуванням встановлених обставин справи та враховуючи принцип справедливості, добросовісності, розумності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «ФК «ЄАПБ» пред`явило вимогу майнового характеру (стягнення заборгованості за кредитними договорами) на суму (ціну позову) 38 272 гривень 00 копійок , тоді як суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених вимог на суму 25 280 гривень 00 копійок, що становить 66,04 % від ціни позову. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між учасниками справи, суд на підставі ст. 133, 137, 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» судовий збір за подання позовної заяви у сумі 1 999, 70 гривень (3028 х 66,04% : 100). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial