Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

06.05.2025 року [PERSON] звернувся до Оболонського районного суду міста Києва із вказаним позовом в якому просив стягнути з [PERSON] грошові кошти у розмірі 12000 грн., а також судові витрати, яка складаються з витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрат на оплату послуг адвоката 3000 грн. В обґрунтування заявлених вимог вказано, що 12.03.2025 року [PERSON] звернулась до позивача з проханням позичити їй 12\~000,00 грн. Враховуючи, що позивач добре знав чоловіка відповідача і на той час в нього була така сума грошей він погодився позичити їй 12000 грн. за умови повернення грошових коштів до 15.03.2025 року. Саме на таких умовах сторони уклали договір позики. На підтвердження передачі грошей відповідач власноручно, в присутності свідка написала розписку і отримала гроші. Однак, відповідач свої зобов`язання не виконала. Позивач зазначає, що неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення коштів, однак [PERSON] гроші не повертає. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 13.05.2025 року справу передано за підсудністю до Вишгородського районного суду Київської області. 03.07.2025 року матеріали вказаної справи надійшли на адресу Вишгородського районного суду Київської області. Ухвалою суду від 07.07.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позивач у судове засідання не з`явився. 08.12.2025 року подав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Також просив долучити до матеріалів справи оригінал розписки. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, крім того повідомлялась через офіційний портал «Судова влада України» веб-сторінку Вишгородського районного суду Київської області, причини неявки суду невідомі, а тому суд, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів 08.12.2025 року відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини другої\~статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 12.03.2025 року [PERSON] власноручно написала розписку, згідно якої вона отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 12\~000,00 грн. Як зазначає позивач, грошові кошти у розмірі 12 000,00 грн були позичені відповідачці зі строком повернення до 15.03.2025 року. Відповідачем [PERSON] грошові кошти згідно розписки від 12.03.2025 року позивачу [PERSON] не повернуто, оригінал розписки долучений до матеріалів справи. Отже, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] склалися договірні правовідносини зі взаємними правами та обов`язками на підставі договору позики грошових коштів. Згідно статей 1046-1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. У статті 525\~ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За своє суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Вказане підтверджується правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07.11.2018 у справі №658/689/17, від 15.11.2018 у справі №361/5718/16-ц. Як передбачено статтею 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Боргова розписка про отримання коштів підписана власноручно відповідачем, є документом, який виданий боржником кредитору, тобто позивачу, за договором позики, що підтверджує його укладення і умови цього договору, засвідчує отримання відповідачем від позивача певної грошової суми. Зазначена правова позиція висловлена в постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 31.10.2018 в справі № 707/2606/16-ц. Судом встановлено, що оригінал боргової розписки від 12.03.2025 року на час розгляду справи в суді знаходився у позивача та доданий до матеріалів справи, що підтверджує те, що відповідач [PERSON] не повернула позивачу [PERSON] кошти у сумі 12000 гривень. Вищенаведене свідчить про невиконання відповідачем умов договору позики. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача коштів в сумі 12000 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто, позивач мав заплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн.. За таких обставин, враховуючи, що позовну заяву задоволено в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Водночас суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката у розмірі 3000 грн., оскільки позивач не надав жодних доказів фактичного звернення за правовою допомогою та понесення відповідних витрат. Зокрема, до матеріалів справи не додано договір про надання правничої допомоги, акти виконаних робіт, квитанції про оплату чи інші документи, які б підтверджували реальність, необхідність та розмір заявлених витрат. За відсутності таких доказів вимоги про їх стягнення є необґрунтованими.

Outcome: partial