Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Мещанінова А.М., 10.02.2025 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 7 833,60 грн. та моральної шкоди у розмірі 40 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.04.2024 приблизно о 21 год. 20 хв. у дворі будинку [ADDRESS] позивач припарковувала свій автомобіль на стоянку біля будинку. У цей момент відповідач їхав на своєму автомобілі на пасажирському місці, за кермом була його дружина, який перебував у стані алкогольного сп`яніння та у зв`язку з тим, що вона повільно припарковує свій автомобіль та перешкоджає їм проїхати, почав ображати позивача, використовуючи нецензурну лексику, виголошуючи образливі висловлювання, які принижували її честь і гідність. Цю сварку чув її чоловік, який у цей час розмовляв з нею по телефону, та почувши, що його вагітну дружину ображає незнайомий чоловік, вибіг на вулицю та між ним та відповідачем почався конфлікт, який переріс у бійку, в результаті якої відповідач отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. За даним фактом Подільським УП ГУНП у м. Києві до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України. На теперішній час обвинувальний акт перебуває на розгляді в суді. Така поведінка відповідача викликала у позивачки психологічний стрес, що відобразилося на її фізичному стані. Будучи на 28-му тижні вагітності вона відчула погіршення самопочуття, у зв`язку з чим викликала швидку допомогу та її було госпіталізовано до КНП «Київський міський пологовий будинок №2», де вона пробула два дні на стаціонарному лікуванні з 20.04.2024 по 22.04.2024 з діагнозом: передчасні пологи без розродження. Перебуваючи на лікуванні, вона понесла витрати у розмірі 7 833,60 грн., які просить стягнути з відповідача у якості матеріальної шкоди. Крім того, протиправними діями відповідача, що призвели до вищевказаних подій, їй завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона пережила сильний страх, страх та приниження, по сьогоднішній день вона відчуває тривогу та переживання за чоловіка, щодо якого відкрито кримінальне провадження та який тоді захищав її честь та гідність; її турбують тривожні думки, спогади про психотравматичну ситуацію у квітні 2024 року, у зв`язку з чим у листопаді 2024 року вона була змушена звернутися до психіатра з тривожним розладом. Відповідно до висновку комплексної психологічно-соціальної експертизи № 23-01-25, проведеної Спілкою фахівців соціологічних та психологічних досліджень, розмір моральної шкоди становить 40 000,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Також позивач просить стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 239,20 грн.; витрати на проведення експертизи у розмірі 8 000,00 грн.; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Ухвалою судді від 20.02.2025 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначене підготовче судове засіданні. 10.03.2025 до суду відповідачем поданий відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Зазначив, що 20.04.2024 повертався додому на своєму автомобілі разом з дружиною, тещою та двома малолітніми дітьми з хрестин молодшого сина, якому на той час було три місяці. За кермом була дружна, тримісячний син дуже плакав і вони намагалися якнайшвидше припаркуватися. Проїжджаючи біля свого будинку [ADDRESS] вони зупинилися, оскільки дорогу перегородив автомобіль BMW, за кермом якого була позивач. У зв`язу з тим, що позивач тривалий час не могла припаркуватися, він висловився нецензурною лайкою, проте це було адресовано не у бік позивачки, а взагалі щодо усіх водіїв, які не вміють паркуватися. Після цього вони проїхали далі паркуватися, дружина узяла сина на руки і в цей час до неї підійшла позивачка та почала з`ясовувати, чому він так висловився щодо неї, оскільки вона вагітна. У відповідь на ці претензії дружина вибачилася перед позивачем. Після цього позивач підійшла до нього та почала з`ясовувати стосунки з ним, на що він висловився нецензурною лексикою та порадив їй іти додому. Позивач пішла і він почав розвантажувати автомобіль, проте раптово на нього налетів невідомий чоловік, як потім з`ясувалося, чоловік позивача [PERSON] , та почав його бити кулаками в обличчя та руки, від чого він упав на асфальт. У цей час дружина та теща намагалися відтягнути чоловіка позивача від нього, донька дуже сильно плакала та кричала, а сина тримали на руках люди, які прибігли на крик про допомогу його семирічної доньки. У цей час позивач стояла неподалік осторонь і спостерігала за всім, що відбувалося. Після цього він одразу викликав поліцію та швидку медичну допомогу, а чоловік позивача викликав своїх друзів. У подальшому він у поліції написав заяву про нанесення йому тілесних ушкоджень [PERSON] та отримав направлення на судово-медичне обстеження. Внаслідок дій [PERSON] йому спричинені тілесні ушкодження у вигляді: а) закритого перелому передньої стінки лівої верхньощелепної пазухи зі зміщенням уламків, синець лівої щічної ділянки з крововиливом на слизовій, який відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу; б) синці на повіках лівого ока з переходом в підочну ділянку та лівий скат носа, в лобній ділянці справа, в лівій лобно-скроневій ділянці, на передній поверхні лівого плеча в верхній третині, на задній його поверхні в середній третині, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, на задній поверхні правого плеча в верхній, середній та нижній третинах, на задній поверхні правого ліктьового суглобу, на зовнішній поверхні правого передпліччя в верхній третині, в проекції остистого відростку 7 шийного хребця, в правій лопатковій ділянці; крововиливи на слизовій верхньої губи зліва та нижньої губи зліва, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. 21.04.2024 за вищезазначеним фактом СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві внесені відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12024105070000384, а 27.08.2024 у вказаному кримінальному провадженні складено обвинувальний акт відносно чоловіка позивача - [PERSON] за ч. 1 ст. 122 КК України. На даний кримінальне провадження за обвинуваченням Короткого за ч. 1 ст. 122 КК України перебуває на розгляді у Подільському районному суді міста Києва. Зазначив, що позивачем не доведено наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: не доведено наявності матеріальної шкоди та моральної шкоди, протиправної поведінки з його боку, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою, вини. Водночас, він заперечує наявність протиправності та вини, які могли б призвести до матеріальної шкоди та моральної шкоди. Так, відповідач вважає, що, якщо позивачу дійсно стало зле через «значний психологічний стрес», то це сталося не після того, як він висловився щодо неї нецензурною лексикою, а після того, як її чоловік побив його, і це побиття супроводжувалося криками, плачем та благаннями його малолітньої доньки не бити батька, проханнями його дружини про допомогу, після виклику поліції, швидкої медичної допомоги. Огляд у психіатра позивач проходила 24.11.2024, тобто через сім місяців після того як сталася описувана у позові ситуація, проте до цього часу позивач не висловлювала скарг щодо її психологічного стану, до лікарів не зверталася, а звернулася лише після проведення 06.11.2024 першого судового засідання Подільським районним судом міста Києва у справі за обвинуваченням її чоловіка [PERSON] . Тож, даний позов є нічим іншим як засобом впливу на нього та продовженням конфліктної ситуації, яка на даний час є предметом розгляду у справі за обвинуваченням [PERSON] за ч. 1 ст. 122 КК України, де він є потерпілим. Щодо матеріальної шкоди зазначив, що з виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 862 від 22.04.2024 не вбачається, що психологічний стан позивача призвів до загрози життю та здоров`ю її або її дитини, а навпаки лікарями КНП «Київський міський пологовий будинок № 2» виявлено інші важливі при вагітності хвороби, які потребують обов`язкового лікування під час вагітності та які можуть викликати симптоми у виді болю внизу живота, що посилюється при рухах, та під час вагітності є показанням для стаціонарного лікування. Позивачем не доведено, які саме послуги нею отримувалися у КНП «Київський міський пологовий будинок № 2» на суму 7 833,60 грн. та того, що ці послуги мають хоч якийсь зв`язок із відповідачем. Наданий позивачем на підтвердження розміру завданої їй моральної шкоди висновок комплексної психолого-соціальної експертизи № 23-01-25 моральної шкоди потерпілого від 06.02.2025, складений лабораторією діагностики моральної шкоди Громадської організації «Спілка фахівців соціологічних та психологічних досліджень» не є висновком експерта, дослідження проведено не атестованим судовим експертом, в його основу покладено лише пояснення позивача, які не відповідають дійсності. Висновок № 23-01-25 підписаний [PERSON] , щодо якого відсутні будь-які відомості у висновку, відсутні докази того, що [PERSON] є дипломованим психологом. 17.03.2025 до суду представником позивача подана відповідь на відзив, у якій представник зазначив, що дії чоловіка позивача були наслідком саме неправомірної поведінки відповідача по відношенню до позивачки [PERSON] , які і призвели до подій, що мали місце 20.04.2024. Щодо заявленого розміру матеріальної шкоди у 7 833,60 грн. зазначив, що після доставлення позивачки каретою швидкої допомоги до пологового будинку, їй була запропонована лише платна палата, оскільки усі інші були зайняті. Надане позивачем платіжне доручення на суму 7 833,60 грн. беззаперечно підтверджує факт оплати нею на зазначену суму послуг пологового будинку за час перебування у ньому. Наполягав, що наданий позивачем висновок комплексної психолого-соціальної експертизи № 23-01-25 моральної шкоди потерпілого від 06.02.2025, складений лабораторією діагностики моральної шкоди Громадської організації «Спілка фахівців соціологічних та психологічних досліджень» є належним та допустимим доказом, що підтверджується судовою практикою. 23.04.2024 відповідачем до суду подані заперечення на відповідь на відзив, у яких останній додатково зазначив, що згідно з тарифами на платні послуги КНП «Київський міський пологовий будинок №2», розміщеними на його офіційному сайті, вартість платної палати на добу (код послуги 380), як і зазначено у платіжній інструкції, наданій позивачем, становить 1 958,40 грн, а отже за дві доби, які позивач перебувала у пологовому будинку - 3 916,80 грн. Разом з тим, позивачем не доведено, за які послуги нею сплачена решта суми. Ухвалою суду від 16.05.2025, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав, зазначених у позові та відповіді на відзив. Представник позивача наполягав на тому, що саме протиправними винними агресивними діями відповідача позивачу завдано моральну та матеріальну шкоду. Позивачка перебувала в емоційно вразливому стані на 28-му тижні вагітності і дії її чоловіка, який почув, як його дружину ображає невідомий чоловік, стали наслідком саме протиправних дій відповідача і ці два фактори не можна розглядати окремо у контексті існування причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями та шкодою. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав з підстав, зазначених ним у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив. Зазначив, що дійсно 20.04.2024 висловлювався на адресу позивача нецензурною лайкою і така його поведінка була наслідком ряду обставин: у машині плакав тримісячний син у водійському креслі, а дружина не могла припаркуватися та заспокоїти його через те, що позивач перегородила дорогу на своєму автомобілі та довго не могла припаркуватися. Проте, позивачу стало зле не одразу після того, як він висловився щодо неї нецензурно, а вже після того, як її чоловік накинувся на нього та почав бити у неї на очах та на очах його родини. Саме бійка, яку учинив чоловік позивача, могла викликати стрес у позивача та негативно вплинути на її фізичний стан. Разом з тим, з наданих позивачем медичних документів не вбачається, що саме психотравмуючі фактори стали підставою для її госпіталізації до пологового будинку, а отже, що саме з його вини позивач змушена була перебувати на стаціонарному лікуванні. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у заявах по суті, поданих відповідачем. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що 20.04.2024 вони з дружиною під`їхали до свого будинку, дружина залишилися паркувати автомобіль, а він піднявся до квартири за собакою, щоб її вигуляти. Коли він вже виходив з квартири, розмовляючи при цьому з дружиною по телефону, він почув, як невідомий чоловік ображає її нецензурною лайкою. Він швидко спустився, підійшов до дружини, поцікавився її станом, оскільки вона була на сьомому місяці, вагітності і побачив, що їй було зле, вона важко дихала, плакала. Після цього він підійшов до відповідача і між ними сталася бійка. На місце події викликали швидку для [PERSON] та поліцію. Дружина зателефонувала друзям [PERSON] та [PERSON] , з якими вони того вечора зустрічалися, які приїхали приблизно через 10-15 хвилин. Швидку дружині викликав [PERSON] , лікарі, оцінивши стан дружини, відвезли її до пологового будинку і її госпіталізували. У пологовому будинку вона пробула дві доби, після чого її виписали. Дружині під час госпіталізації запропонували лише платну палату, оскільки інші були зайняті, на що вони звісно погодилися. Вартість матеріальної шкоди, зазначеної у позові, складає саме вартість платної палати за дві доби у пологовому будинку. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що їм з дівчиною [PERSON] зателефонувала [PERSON] та попросила під`їхати до їхнього будинку, пояснивши, що сталася бійка, невідомий чоловік кричав на неї, образив, а її чоловік [PERSON] заступився за неї. Коли вони з [PERSON] приїхали, на місці вже були поліція та швидка. [PERSON] було погано, вона плакала, через що [PERSON] викликала іншу швидку. [PERSON] швидка відвезла до пологового будинку, вони з [PERSON] її супроводжували. Там їх повідомили про необхідність госпіталізації [PERSON] через загрозу передчасних пологів. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала аналогічні пояснення, зазначила, що швидка через критичний стан та вагітність [PERSON] відвезла її до пологового будинку, де її госпіталізували, запропонувавши лише платну палату. Саме вони з [PERSON] супроводжували позивачку до лікарні, а потім з нею залишився чоловік [PERSON] . Суд, вислухавши сторони, представників сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали справи та електронні докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 20.04.2024 приблизно о 21 год. 20 хв. [PERSON] разом зі своєю дружиною, тещою та двома малолітніми дітьми на автомобілі заїхали у двір будинку [ADDRESS] , де в цей час здійснювала паркування свого автомобіля [PERSON] . Через те, що паркувалася позивач досить довго, як здалося відповідачу, між ними відбулася словесна сварка, в ході якої [PERSON] висловився на адресу [PERSON] нецезурною лайкою. Вказані обставини визнані відповідачем під час розгляду справи, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Так, відповідач під час розгляду справи не заперечував, що дійсно нецензурно виражався у бік позивачки, оскільки його розізлило те, що вона своїм автомобілем перегородила дорогу їхньому і вони тривалий час не могли припаркуватися, а в цей час у них в автомобілі голосно плакав тримісячний син, якого дружина не могла узяти на руки та заспокоїти, оскільки була за кермом. Також судом встановлено, що даний конфлікт почув чоловік позивача [PERSON] - [PERSON] , який розмовляв з нею по мобільному телефону, після чого між [PERSON] та [PERSON] відбулася бійка, в ході якої [PERSON] спричинено тілесні ушкодження. За даним фактом 21.04.2024 СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві внесені відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12024105070000384, що підтверджується витягом з ЄРДР від 25.04.2024. 28.08.2024 у вказаному кримінальному провадженні складено обвинувальний акт відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 122 КК України, який направлено для розгляду до Подільського районного суду м. Києва. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30.08.2024 призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 12024105070000384 від 21.04.2024 за обвинуваченням [PERSON] за ч. 1 ст. 122 КК України, який станом на час розгляду даної справи перебуває на розгляді у Подільському районному суді міста Києва. Потерпілим у даному кримінальному провадженні є [PERSON] . Згідно з картою виїзду швидкої медичної допомоги № 1513 від 20.04.2024 за адресою: [ADDRESS] , до [PERSON] , в останнього за попереднім діагнозом встановлено забої обличчя, правого зап`ястка; підозра на стан алкогольного сп`яніння. 20.04.2024 о 23 год. 15 хв. [PERSON] була госпіталізована до КНП «Київський міський пологовий будинок № 2» зі скаргами на ниючий біль внизу живота нерегулярного характеру після стресової ситуації, з діагнозом: вагітність 28-29 тижнів; передчасні пологи без розродження. 22.04.2024 о 16 год. 00 хв. [PERSON] виписана зі стаціонару за категоричним наполяганням під заяву. Вказане підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] № 862 КНП «Київський міський пологовий будинок № 2». Згідно з платіжною інструкцією № 0.0.3604446263.1 від 22.04.2024 [PERSON] на рахунок отримувача - КНП «Київський міський пологовий будинок № 2» сплачено 7 833,60 грн.; призначення платежу: код 380 Преміум - 1 958, 40 грн. 24.11.2024 [PERSON] проходила огляд у психіатра у зв`язку зі скаргами на порушення сну, тривожні думки, відсутність апетиту, напругу в тілі, безпричинну тривогу, плаксивість. Лікарем рекомендовано: психотерапія з психологом, позитивна психотерапія, спостереження психічного стану в динаміці. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Щодо вимог позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 40 000,00 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України. Стаття 1167 ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за спричинену моральну шкоду в позадовоговірних відносинах, зокрема, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідні обставини встановлюються судом на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з пунктом 3 вказаного Пленуму Верховного Суду України під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»). Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20, від 23 листопада 2022 року в справі № 686/13188/21. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19. Таким чином, розмір моральної шкоди не є конкретно визначеною сумою, а визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги розумності та справедливості. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього процесуальний кодекс України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обгрутовуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 40 000,00 грн. позивач посилається на те, що внаслідок неправомірних дій відповідача щодо неї, які виразилися у словесних образах на її адресу, що супроводжувалися нецензурною лексикою, у громадському місці, у дворі будинку, внаслідок яких також мав місце конфлікт між її чоловіком та відповідачем, очевидцем якого вона вимушено стала, перебуваючи в емоційно вразливому стані на 28-му тижні вагітності, через що внаслідок перенесених стресу, страху та приниження відчула погіршення фізичного стану та була змушена звернутися за медичною допомогою, терміново госпіталізована у стаціонар пологового будинку з загрозою передчасних пологів. Надавши оцінку вказаним доводам сторони позивача, а також доводам відповідача, а також наявним у справі доказам, суд дійшов висновку про те, що неправомірними діями відповідача, які полягали у словесних образах на адресу позивача у громадському місці, що супроводжувалися нецензурною лексикою, останній була завдана моральна шкода яка полягала у душевних стражданнях, пов`язаних з перенесеним стресом та, як наслідок, страхом за своє здоров`я та здоров`я дитини, оскільки позивач перебувала на 28-му тижні вагітності; у приниженні честі та гідності через висловлені відповідачем на її адресу образи, що супроводжувалися нецензурною лексикою у громадському місці. Суд вважає доведеними ті обставини, що через події, описані у позовній заяві, позивач через пережитий стрес відчула погіршення стану здоров`я, у зв`язку з чим була змушена звернутися за медичною допомогою та терміново була госпіталізована для стаціонарного лікування з діагнозом - передчасні пологи без розродження. При цьому, існування в анамнезі [PERSON] інших діагнозів не спростовує той факт, що основний діагноз - передчасні пологи, викликаний перш за все фізиологічною реакцією позивача на стрес, як зазначено у виписці стаціонарного хворого № 862. Також суд враховує, що вказані події призвели до порушення психоемоційному стану позивача у подальшому, що полягало у надмірній тривожності, порушеннях сну, тривожних думках та нав`язливих спогадах, у зв`язку з чим вона була змушена звернутися до лікаря-психіатра за допомогою. Той факт, що це звернення мало місце один раз і через сім місяців після описаних у позові подій, не спростовує те, що стан, на який лікарю скаржилася позивач, був викликаний саме тими сильними душевними хвилюваннями, які вона відчувала під час подій 20.04.2024. Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач зазначив, що, якщо позивач і зазнала психологічний стрес, то не через те, що він висловився щодо неї нецензурно, а саме через те, що чоловік позивача побив його у неї на очах, а також на очах його неповнолітньої доньки, яка плакала та благала не бити батька. Суд частково погоджується з такими твердженнями, оскільки подальші події, після нанесених позивачу з боку відповідача образ, а саме: завдання відповідачу [PERSON] чоловіком позивачки тілесних ушкоджень, виклик поліції та швидкої допомоги, стали вже наслідком нанесених образ та зухвалої поведінки відповідача. Тобто, ці два фактори, що безумовно негативно вплинули на емоційний стан позивача, пов`язані між собою і перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з душевними хвилюваннями позивачки, погіршенням стану її здоров`я та подальшою госпіталізацією, та, на переконання суду, впливають на розмір моральної шкоди (її грошовий еквівалент), завданої відповідачем, проте не нівелюють її завдання. Показання свідків, допитаних у судовому засіданні, у тому числі щодо фізичного та психічного стану позивача під час подій 20.04.2024 у дворі будинку за адресою: [ADDRESS] , узгоджуються з письмовими матеріалами справи. Разом з тим, суд не приймає до уваги надані сторонами електронні докази - відеозаписи на оптичних дисках 0-02-0a-9b991ae2bbf8a2d75dfb6328c52f...; 0-02-0a-a63d99ae4c3ee3184d701f4543ee…; video_2025-04-19_16-14-51 як недостовірні, оскільки на них не зафіксовані події, що є предметом розгляду даної справи та які підлягають встановленню, а отже з них не можна встановити дійсні обставини справи. Окрім того, наданий стороною позивача відеозапис 0-02-0a-9b991ae2bbf8a2d75dfb6328c52f... суд оцінює як недопустимий доказ, який одержаний з порушенням порядку, встановленого ст. 307 ЦК України, з огляду на те, що на ньому зафіксовано дружину відповідача разом з малолітньою дитиною, яка не надавала згоду на її знімання, і з відео не вбачається, що дана особа була попереджена про те, що її та дитину знімають на відео. Щодо наданого стороною позивача Висновку комплексної психолого-соціальної експертизи № 23-01-25 моральної шкоди потерпілого від 06.02.2025, складеного лабораторією діагностики моральної шкоди Громадської організації «Спілка фахівців соціологічних та психологічних досліджень», в обгрунтування спричинення позивачу моральної школи та її розміру суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 74 ЦПК України спеціалістом є особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками, необхідними для застосування технічних засобів, і призначена судом для надання консультацій та технічної допомоги під час вчинення процесуальних дій, пов`язаних із застосуванням таких технічних засобів (фотографування, складання схем, планів, креслень, відбору зразків для проведення експертизи тощо). Допомога та консультації спеціаліста не замінюють висновок експерта. Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків (частини перша, друга, сьома статті 102 ЦПК України). Таким чином, висновок соціально-психологічного дослідження № 23-01-25 моральної шкоди [PERSON] , який виготовлено ГО «Спілка фахівців соціологічних та психологічних досліджень», не є висновком спеціаліста чи експерта, а є лише науково-практичною рекомендацією для визначення характеру та ступеня моральних страждань з урахуванням індивідуально-особистих властивостей позивача та грошової оцінки завданої їй шкоди. Разом з тим, вказаний письмовий доказ підписаний експертом психодіагностики [PERSON] , проте з висновку та додатків до нього не вбачається, що останній є дипломованим психологом; дослідження грунтується виключно на поясненнях позивача та судові практиці у справах інших категорій, без використання затверджених методик; частково розрахунки наведені олівцем, що є неприпустимим та викликає сумніви у їх правильності та остаточності; не обгрунтовано, чому межі відшкодування моральної шкоди визначені саме у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що вказаний висновок не є належним та допустимим доказом у справі і не може бути покладений в основу рішення суду. Таким чином, визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує глибину та тривалість душевних страждань позивачки, ступінь вини відповідача, вимоги розумності і справедливості, і приходить до висновку про те, що позов в частині вимоги про стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 10 000,00 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача матеріальної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Так, позивач просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 7 833,60 грн., яка полягає у понесених нею витратах під час перебування на стаціонарному лікуванні у пологовому будинку з 20.04.2024 по 22.04.2024. У платіжній інструкції № 0.0.3604446263.1 від 22.04.2024 на суму 7 833,60 грн. призначенням платежу зазначено: код 380 Преміум - 1 958, 40 грн. Як зазначила сама позивач [PERSON] у судовому засіданні, а також свідок [PERSON] , який є чоловіком позивача, вказані кошти сплачені на рахунок пологового будинку за перебування у платній палаті протягом двох діб. При цьому, під час розгляду справи по суті встановлено, що у платній палаті позивач перебувала разом з чоловіком [PERSON] . З загальнодоступної інформації, розміщеної на сайті КНП «Київський міський пологовий будинок № 2» за посиланням https:roddom2.com.ua/ua/page/paid-services, убачається, що за кодом 380, який зазначений в платіжній інструкції, значиться така послуга: Перебування у палаті класу «Преміум» протягом однієї доби (для однієї особи) відділення «Патології вагітності та медицини плода», вартість якої становить 1 958,40 грн. А отже, за перебування у вказаній палаті позивача разом з чоловіком протягом двох діб, позивачем сплачено 7 833,60 грн. (1 958,40 грн. х 2 особи х 2 доби). Разом з тим, позивачем не доведена належними та допустимими доказами необхідність перебування у пологовому будинку протягом двох діб разом з чоловіком, що спричинило додаткові витрати, які, на переконання суду, не можуть бути покладені на відповідача як невідворотні. Відповідачем, у свою чергу, не спростовано належними та допустимими доказами твердження позивача та свідків про те, що вільною на час госпіталізаціїї позивача була лише платна палата, а отже позивач була змушена нести витрати по її оплаті. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 3 916,80 грн. (1 958,40 грн. х 1 особа х 2 доби), що складається з понесених позивачем витрат за її перебування протягом двох діб у палаті класу «Преміум» КНП «Київський міський пологовий будинок № 2», у зв`язку з чим позов у цій частині також підлягає частковому задоволенню. Інші доводи сторін не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 352,39 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати позивача на проведення соціально-психологічного дослідження моральної шкоди лабораторією діагностики моральної шкоди Громадської організації «Спілка фахівців соціологічних та психологічних досліджень» у розмірі 8 000,00 грн. суд покладає на позивача, з огляду на те, що виготовлений висновок не є висновком спеціаліста чи експерта, а отже не відноситься до судових витрат, передбачених ст. 133 ЦПК України, розподіл яких здійснюється судом у рішенні за результатами розгляду справи по суті. Окрім того, вказаний висновок визнаний судом неналежним та недопустимим доказом та не покладений в основу даного рішення. На підставі викладеного,

Outcome: partial