Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

У червні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позову посилався на те, що він та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.04.2010 по 17.12.2014, від якого вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15.10.2015 з позивача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 вересня 2015 року і до повноліття дитини. З 04.01.2018 по 14.08.2024 позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який був розірваний рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.08.2024 та від якого вони мають дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом по справі №199/5163/23 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті від усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 22 червня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням тієї обставини, що на момент видачі судового наказу з позивача вже утримувалися аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки його доходів, то з урахуванням приписів ст. 161 ЦПК України аліменти на утримання доньки повинні складати 1/6 частку доходів позивача. Таким чином, з моменту набрання чинності судовим наказом аліменти з позивача утримуються в розмірі 1/2 частки заробітку, його матеріальне становище значно погіршилося, а також у зв`язку з несвоєчасним пред`явленням виконавчих документів для стягнення накопичувалася заборгованість і аліменти стягуються в розмірі 75% від заробітку. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, стягнених рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська 15.10.2015 по справі №199/7143/15 та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1\\6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня набрання рішення суду законної сили і до повноліття дитини, а також зменшити розмір аліментів, стягнених судовим наказом Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 26.06.2023 по справі №199/5163/23 та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1\\6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня набрання рішення суду законної сили і до повноліття дитини. Ухвалою суду від 20.06.2025 відкрито провадження по справі та визначено проводити її розгляд в порядку загального позовного провадження. По справі призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 14.08.2025 закрито підготовче провадження по справі та призначено її до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явився, його представник адвокат Маркело В.О. позовну заяву підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити з підстав викладених у ній. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час судового розгляду справи була сповіщена належним чином. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Білогруд Д.О. підтримав поданий 17.07.2025 через систему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, а якому відповідач просила відмовити у задоволенні позовної заяви, оскільки позивачем не надано жодних доказів того, що з нього утримується 75% від його доходу. Крім того, Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусово може утримуватися лише 50% від доходу боржника і саме цю суму утримують з [PERSON] на користь сина [PERSON] в рамках виконавчих проваджень в рахунок поточних аліментів та заборгованості за попередні періоди, яка виникла з вини самого позивача та його нехтування батьківськими обов`язками. Станом на сьогодня позивачем не сплачено жодних аліментів на утримання доньки [PERSON] , що змушує відповідача самостійно утримувати доньку. Також, відповідач звернула увагу на той факт, що згідно вимог чинного законодавства через укладення нового шлюбу не може погіршуватися становище дітей від попередніх шлюбів, а тому, враховуючи, що матеріальний стан позивача не погіршився, сімейний стан не змінився, наразі відсутні підстави для задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час судового розгляду справи була сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, не надала заяви про розгляд справи за її відсутності, не скористалася правом надання відзиву на позов. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15.10.2015 по справі №199/7143/15-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 вересня 2015 року і до повноліття дитини. Судовим наказом від 26.06.2023 по справі №199/5163/23 з [PERSON] , [INFO] (адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ), на користь [PERSON] , [INFO] (адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] ; РНОКПП: [NUMBER] ), аліменти на утримання малолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті від усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 22 червня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. 22.11.2024 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , актовий запис №368. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десяти кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, також враховує положення статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, відповідно до якої передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. За змістом ч. 2 ст. 27 цієї Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З аналізу наведених норм слідує, що батьки мають рівні права та обов`язки відносно дітей і повинні забезпечити дитині умови для її повноцінного розвитку. У силу положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21) зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зменшення розміру аліментів є правом суду, а не його обов`язком, виходячи з диспозиції ст. 192 СК України, тобто, навіть за умови доведеності факту зміни матеріального стану платника аліментів, суд, який розглядає справу, може не задовольняти вимоги останнього про зменшення розміру аліментів, зважаючи на інші обставини справи, зокрема, у разі, якщо зменшення розміру аліментів не відповідатиме інтересам малолітніх дітей, які мають право на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У даній справі з`ясуванню підлягає питання зміни матеріального становища платника аліментів та зміна його сімейного стану з часу ухвалення судового рішення про стягнення аліментів. Верховний суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові 14 грудня 2022 року по справі № 727/1599/22, зазначив, у другому шлюбі у [PERSON] народилася донька [PERSON]. Зазначена обставина відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2023 року у справі № 682/2454/22 (провадження № 61-10748св23). Так, дійсно, судом встановлено, що 22.11.2024 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, утім суд не може прийняти до уваги факт того, що на утриманні [PERSON] наразі перебуває син його дружини - [PERSON] , [INFO] , батька якого рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2024 позбавлено батьківських прав. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Утім, самі по собі твердження позивача про те, що він має на утриманні іншу малолітню дитину від іншого шлюбу, а тому розмір аліментів на двох його дітей має бути зменшений, не заслуговують на увагу, оскільки права однієї дитини не можуть порушуватися за рахунок іншої. Крім того, у справі відсутні докази усиновлення позивачем [PERSON] сина його дружини [PERSON] - [PERSON] , а тому обов`язок його утримання несуть матір та батько дитини. Загалом, позивачем та його представником не надано жодних належних і достатніх доказів на підтвердження обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів, зокрема, щодо погіршення його майнового стану, або таких, що свідчили б про неможливість позивача сплачувати аліменти на утримання дітей у визначеному судовими рішеннями розмірі. Наявність заборгованості по сплаті аліментів не є підставою передбаченою чинним законодавством для зменшення розміру аліментів, які стягуються за рішенням суду. Зазначені у позові доводи позивача суд відхиляє, оскільки вони не свідчать про безумовність підстав для зменшення розміру аліментів. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed