Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у загальному розмірі 71\~294, 16 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 12 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 328042975. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 27 лютого 2025 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27/0225-01, відповідно до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ ««Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» переймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказані у реєстрах прав вимоги. Всупереч умов кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 328042975 в розмірі 50\~282, 80 грн, з яких: 9\~699, 96 грн сума заборгованості за основним боргом; 35\~732, 86 грн сума заборгованості за процентами; 4\~849, 98 грн неустойка. Також, 27 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 79225173. 14 червня 2021 року між «ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №14/06/2021, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики № 79225173 в розмірі 11\~471, 36 грн, з яких: 4\~215, 97 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 1\~944, 00 грн сума заборгованості за відсотками; 5\~311, 39 сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування позикою. Крім цього, 18 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 2852391. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики № 2852391 в розмірі 9\~540, 00 грн, з яких: 3000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 540 грн сума заборгованості за відсотками; 6\~000 грн сума заборгованості за пенею. Позивач указує, що за відповідними договорами факторингу він набув право вимоги за усіма трьома кредитними договорами, а тому, оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання щодо погашення кредитів та сплати відсотків за наведеними кредитними договорами не виконує, у нього виникла заборгованість за кредитами, що порушує права позивача, у зв`язку із чим позивач просить стягнути із відповідача на свою користь заборгованість в загальному розмірі 71\~294, 16 грн. Позовні вимоги обґрунтовує ст. ст. 509, 512, 516, 525, 526, 530, 549, 599, 610-612, 625, 626, 628, 633, 634, 638, 639, 641, 642, 1048, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України. Посилаючись на наведене, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 15 вересня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в справі, постановлено розгляд справи проводити з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак у поданій позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, в якій також зазначив, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав, про причини неявки суду не повідомив, а тому суд уважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення відповідно до статті\~280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів у справі, які є належними, допустимими та достатніми у своїй сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом установлено, що 12 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 328042975. Відповідно до умов цього договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії, в сумі кредитного ліміту у розмірі 9700 грн на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Дата надання кредиту: 12 квітня 2024 року. Відповідно до п. 2.5 договору кредит надається з метою задоволення поточних споживчих потреб позичальника. Кінцева дата повернення кредиту 12 травня 2029 року (п. 7.3 договору). За користування кредитом позичальник зобов`язався сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника договором не передбачено (п. 8.1 договору). Процентна ставка за користування кредитом є базовою процентною ставкою, яка визначається на момент отримання кожного окремого траншу за цим договором. Процентна ставка за договором є фіксованою і не підлягає зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника. Звертаючись до суду із вказаним позовом, ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зазначило, що право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №328042975 від 12 квітня 2024 року перейшло до Товариства на підставі договорів факторингу. Встановлено, що 28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (фактор) укладено договір факторингу №28/1118-01. 31 грудня 2020 року додатковою угодою № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 стони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції, зі строком дії до 31 грудня 2021 року. Предметом договору факторингу № 28/1118-01 є відступлення права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Пунктом договору факторингу 1.2. визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Під правом вимоги розуміються права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (п.1.3 додаткової угоди № 26 до договору факторингу). У пункті 1.5. додаткової угоди № 26 до договору факторингу зазначено, що реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за цим договором. Форма реєстру прав вимоги наведена в додатку №1 до цього договору. Пунктом 4.1. встановлено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному Додатку. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором №328042975 від 12 квітня 2024 року, за період з 12 квітня 2024 року по 09 липня 2024 року, станом на 09 липня 2024 року загальний розмір боргу становить 30\~155,30 грн, з яких: 9\~699, 96 грн тіло кредиту; 15\~605, 36 грн проценти; 4\~849, 98 неустойка. Також установлено, що 27 лютого 2025 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27/0225-01, відповідно до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ ««Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» переймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказані у реєстрах прав вимоги. Згідно з п. 2.1 договору факторингу, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Пунктом 4.1 договору факторингу, сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, по формі, встановленій у додатку до цього договору. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором №328042975 від 12 квітня 2024 року, за період з 09липня 2024 року по 27лютого2025 року, станом на 27 лютого2025 року загальний розмір боргу становить 50 282, 80 грн, з яких: 9\~699, 96 грн тіло кредиту; 35\~732, 86грн проценти; 4\~849, 98 грн неустойка. Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» посилалось на те, що право вимоги від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», перейшло до нових кредиторів, кінцевим з яких є позивач ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», на підставі договорів факторингу, які були укладені у 2018 році, 2020 та 2025 роках. Сам кредитний договір №328042975 укладено 12квітня 2024 року, після укладення договору факторингу від 28 листопада 2018 року. Умовами пункту 1.3 договору факторингу від 28 листопада 2018 року передбачено, що право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Згідно з пунктом 2.1 договору, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Із наведеного вище слідує, що вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо [PERSON] на момент укладення договору факторингу від 28 листопада 2018 року не було, та сторони не могли передбачити, що 12 квітня 2024 року цим Товариством буде укладено кредитний договір з відповідачем. Кредитний договір було укладено між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 12 квітня 2024 року, тобто після укладення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» договору про відступлення прав вимоги №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року. Отже, суд дійшов до переконливого висновку, що ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не набуло у визначеному законом порядку право вимоги за кредитним договором № 328042975 від 12 квітня 2024 року, оскільки на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання за кредитним договором № 328042975 від 12 квітня 2024 року, а отже позивач не є правонаступником ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у цих кредитних правовідносинах, а тому у нього відсутнє право вимоги до відповідача [PERSON] про стягнення на його користь заборгованості за кредитним договором від 12 квітня 2024 року. Також судом установлено, що 27 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 79225173. Відповідно до умов цього договору останній отримав кредит у сумі 10\~800 грн строком на 24 дні. Відповідач також взяв на себе зобов`язання повернути кредит до 19 квітня 2024 року та сплачувати проценти у розмірі: 0,75% денна процентна ставка; 2,70 % процентна ставка за понадстрокове користування позикою; 1\~282,73% орієнтована реальна річна процентна ставка; 12\~744 грн орієнтовна загальна вартість позики. Крім цього, встановлено що 18 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 2852391. Відповідно до умов цього договору останній отримав кредит у сумі 3\~000 грн строком на 24 дні. Відповідач також взяв на себе зобов`язання повернути кредит до 12 травня 2024 року та сплачувати проценти у розмірі: 0,75% денна процентна ставка; 2,70% процентна ставка за понадстрокове користування позикою; 2,70% пеня; 1\~139,38% орієнтована реальна річна процентна ставка; 3\~540 грн орієнтовна загальна вартість позики. Також установлено, що вказані вище договори позики, право вимоги за якими нібито було набуто позивачем, датовано 27 березня 2024 року та 18 квітня 2024 року, тоді як договір факторингу № 14/06/2021 від 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено 14 червня 2021 року, тобто за три роки до укладення безпосередньо самих договорів позики. Відтак, суд уважає, що станом на дату укладення договору факторингу № 14/06/2021 від 14 червня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» не було кредитором відповідача, відповідно права вимоги до такого ще не існувало, тому воно не могло бути передано до позивача у цій справі ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Договором факторингу № 14/06/2021 від 14 червня 2021 року передбачено, що боржники позичальники клієнта, яким клієнт надав позику, тобто які мають зобов`язання перед клієнтом згідно з договорами позики, щодо внесення основної суми боргу (кредиту), плати за кредитом (плати за процентною ставкою), проценти за порушення грошових зобов`язань, а також будь-які представники боржника, повірені, правонаступники, поручителі, інші особи, що взяли на себе обов`язок виконати (повністю або частково) зобов`язання щодо сплати заборгованості замість боржника. За змістом п. 1.1. договору факторингу від 14 червня 2021 року № 14/06/2021 за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту, що зайвий раз підтверджує неможливість передачі за договором факторингу від 14 червня 2021 року № 14/06/2021 прав вимоги за кредитними договорами, що будуть укладені в майбутньому. Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Згідно з ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Суд звертає увагу, що передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке існувало на момент передачі прав новому кредитору. Передати право вимоги за кредитним договором, який не укладений на момент укладення договору факторингу, неможливо. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 24.04.2018 року у справі № 914/868/17, відступлення майбутніх вимог можливе тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. У постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо). За таких обставин, суд доходить переконання, що передати право вимоги за зобов`язанням, яке взагалі не існувало на момент укладення договору факторингу, неможливо, а тому право вимоги за договорами позики № 79225173 від 27 березня 2024 року та № 2852391 від 18 квітня 2024 року до [PERSON] . Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуто не було, відтак останнє не набуло прав нового кредитора за вказаними договорами, а отже не має права пред`являти свої вимоги до відповідача. Враховуючи викладене, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, оцінивши їх, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 3 028 грн. Оскільки позов не підлягає задоволенню, то сплачений судовий збір покладається на позивача. Сторони не заявляли про понесення ними інших судових витрат. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed