Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

18.09.2025 року [PERSON] звернулась до Вишгородського районного суду Київської області із вказаним позовом в якому просила розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] , який зареєстрований 12.05.1999 року відділом реєстрації актів громадського стану Мінського району міста Києва, актовий запис №515, залишивши після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 12.05.1999 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Однак, спільне подружнє життя у сторін не склалося, оскільки виявилось, що вони різні, за поглядами на подружнє життя люди, внаслідок чого у них систематично виникали сварки та непорозуміння. Згодом вони почали віддалятися один від одного та на наразі проживають окремо, кожен веде самостійний спосіб життя, а тому примирення та збереження шлюбу є недоцільним. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 24.09.2025 року прийнято цивільну справу до свого провадження та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, при цьому надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, крім того повідомлявся через офіційний портал «Судова влада України» веб-сторінку Вишгородського районного суду Київської області, причини неявки суду невідомі, а тому суд, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів 08.12.2025 року відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12.05.1999 року, про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів громадського стану Мінського району міста Києва, актовий запис №515. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.03.2013 року, де сторони зазначені батьками. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Враховуючи виявлене позивачкою бажання надалі іменуватися шлюбним прізвищем, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити позивачці шлюбне прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved