Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

14.08.2025 Бориспільським міськрайонним судом було ухвалено рішення у вказаній цивільній справі, яким Позов [PERSON] задоволено повністю: визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича № 5827 від 17.01.2022 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» грошових коштів у розмірі 15630 гривень; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на користь [PERSON] понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1453 гривні 44 копійки (а.с.88-95). 13.11.2025 в системі «Електронний суд» від представника позивача Васильченко Г.І. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (а.с.99-106), за змістом якої представник позивача просить: визнати причини пропуску строку позивачем [PERSON] на подання заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу поважними та поновити строк; ухвалити додаткове рішення по справі яким розподілити судові витрати, стягнувши з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9500,00 грн. Заява обґрунтована тим, що копію рішення суду від 14.08.2025 у паперовому вигляді сторони не отримували, а в електронному вигляді воно було доставлене до системи «Електронний суд» 12.11.2025, у зв`язку з чим строк на подання заяви пропущено з поважних причин. Посилається на те, що під час розгляду справи позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 9500 грн, що підтверджується договором про надання правничої допомоги, актом виконаних робіт, детальним описом наданих послуг та платіжними документами. У зв`язку з тим, що рішення суду ухвалено на користь позивача, заявник просить стягнути зазначені витрати з відповідача шляхом ухвалення додаткового рішення. Ухвалою від 17.11.2025 заяву призначено до судового розгляду (а.с.115). У судове засіданні позивач та його представник не з`явилися, представник позивача - адвокат Васильченко Г.І. - просила розглянути заяву без їх участі. Представник відповідача у призначене засідання не з`явився, повідомлений належним чином, заяв та клопотань не надійшло. Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення. Дослідивши подану заяву та матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відповідно до ч. ч. 2 та 3 цієї статті для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Так, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною 3 ст. 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ч. ч. 1 - 6 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Встановлено, що представник позивача отримала копію рішення суду 12.11.2025. За таких обставин строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення пропущено з поважних причин та підлягає поновленню відповідно до ст. 127 ЦПК України. На підтвердження заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано копії таких документів: акт від 12 листопада 2025 року про надання правової допомоги за договором № 1 про надання правничої (правової) допомоги від 08.04.2025 (а.с. 108), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (а.с. 109), договір про надання правничої (правової) допомоги від 08 квітня 2025 року (а.с. 110111). Згідно з переліком наданих послуг адвокатом здійснено: вивчення, попереднє опрацювання та правовий аналіз матеріалів, наданих клієнтом щодо предмета спору 1 година на суму 2000 грн.; підготовку, складання, оформлення та направлення позовної заяви 2,5 години на суму 5000 грн; підготовку та направлення заяви про забезпечення позову 1 година на суму 2000 грн.; підготовку та направлення клопотання про долучення доказів 0,25 години на суму 500 грн. (а.с. 108). Відповідно до умов укладеного договору про надання правничої (правової) допомоги оплата гонорару адвоката здійснюється не пізніше 365 календарних днів з дня отримання рахунку (а.с. 110). Проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що перелік та обсяг наданих адвокатом послуг, а також загальна вартість витрат на правничу допомогу є частково обґрунтованими. На переконання суду, підготовка позовної заяви безпосередньо пов`язана з вивченням матеріалів справи та застосуванням адвокатом відповідних правових знань, а тому, з урахуванням того, що справа не є складною чи нетиповою, зазначений час та вартість підготовки позовної заяви (2,5 години на суму 5000 грн) охоплюють також етап вивчення матеріалів справи. Крім того, суд звертає увагу, що заява про забезпечення позову за своїм змістом є незначною за обсягом та складається фактично з двох сторінок тексту (без урахування переліку учасників справи, який дублює відповідні відомості позовної заяви), а тому не потребувала такого часу на її підготовку, як зазначено у переліку наданих послуг (1 година на суму 2000 грн). Також суд зазначає, що витрати на підготовку клопотання про долучення доказів не можуть бути визнані обґрунтованими та необхідними, оскільки зазначене клопотання було подано у зв`язку із залученням судом до участі у справі третьої особи приватного нотаріуса, виконавчий напис якого позивач просив визнати таким, що не підлягає виконанню, однак якого позивач не залучив до участі у справі при зверненні до суду з позовом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що обґрунтованими та розумними витратами позивача на правничу допомогу слід визнати витрати у сумі 6000 грн., що складаються з витрат на підготовку позовної заяви та частини витрат на підготовку заяви про забезпечення позову. Та обставина, що на момент звернення до суду визначені актом про надання правової допомоги кошти фактично не були сплачені, не може бути підставою для відмови у їх стягненні, оскільки відповідно до практики Європейського суду з прав людини (зокрема у справах «Бєлоусов проти України», «Савін проти України») витрати на правничу допомогу, які сторона зобов`язана сплатити відповідно до умов договору, можуть вважатися фактичними витратами сторони. На підставі викладеного,

Outcome: partial