Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

У січні 2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в особі представника Москаленко М.С., звернулося до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] уклав із АТ «Ідея Банк» кредитний договір № С-605-007833-20-980 від 9 липня 2020. 07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № С-605-007833-20-980 від 9 липня 2020, укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК ЄАПБ». Відповідно до Реєстру боржників № 1 до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № С-605-007833-20-980 від 9 липня 2020 в сумі 62940,45 грн, з яких: 35104,42 - заборгованість за основним боргом, 27836,03 грн - заборгованість по відсотках. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 07.07.2023 позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № С-605-007833-20-980 від 9 липня 2020, в розмірі 62940,45 грн, з яких: 35104,42 - заборгованість за основним боргом, 27836,03 грн - заборгованість по відсотках; просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10.01.2024 відкрито провадження по справі та постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. В свою чергу відповідачем подано до суду заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, в якому відповідач просить справу № 752/308/24 проводити за правилами загального позовного провадження. Також відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній не погоджується з позовом з огляду на відсутність деталізованого розрахунку заборгованості, відсутність підтвердження із зазначенням дати та часу одержання ним в електронному вигляді оферти АТ «Ідея Банк», тарифів, таблиці обчислення вартості кредиту та паспорту споживчого кредиту. Відповідач зазначає, що сторони не обумовили відповідальність за порушення умов договору, внаслідок чого вся заборгованість за кредитом вважається простроченою та нараховуються комісія, штрафі та пеня, які в підписаній угоді сторонами не були погодженні. Разом з тим докази, додані позивачем до суду є неналежно завіреними. Також відповідач посилався на застосування строку позовної давності. Просив визнати поважними причини пропуску строку для подання відзиву, позовну заяву залишити без задоволення. 05.04.2024 від відповідача надійшло клопотання про зупинення розгляду справи в зв`язку з тим, що 11.07. 2022 [PERSON] звернувся до з позовною заявою про розірвання кредитного договору, укладеного між ним та АТ «Ідея Банк». 29.06.2023 рішенням Галицького районного суду міста Львова у справі № 461/3494/22 було відмовлено у задоволенні позову. 07.12.2023 постановою Львівського апеляційного суду у справі № 461/3494/22 було залишено без задоволення апеляційну скаргу [PERSON] 14.02.2024 ухвалою Верховного Суду у справі № 461/3494/22 відкрито касаційне провадження за скаргою [PERSON] . Таким чином зазначав, що рішення у вищезазначеній справі буде мати значення для цієї справи № 752/308/24 та вплине на оцінку доказів. Одночасно від відповідача надійшов зустрічний позов, в якому останній просив визнати поважними причини пропуску строку для подання зустрічного позову та зобов`язати ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» здійснити перерахунок платежів здійснених [PERSON] за угодою про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування № С-605-007833-20-980 від 9 липня 2020, з часу укладення, зарахувавши сплачені [PERSON] кошти, що спрямовані на погашення плати комісії з обслуговування кредитної заборгованості в рахунок погашення основного боргу; судові витрати та очікувані витрати на правову допомогу покласти на відповідача за зустрічним позовом. Також до суду надійшло клопотання від відповідача про призначення судової екпертизи. Згідно ст. 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема суду. Відповідно до ч. 1 ст. 103 Цивільного процесуального кодексу України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Виходячи з вищенаведеного та те, що дана справа розглядається в порядку спрощеного провадження без виклику сторін , суд приходить до висновку що підстави для проведення почеркознавчої експертизи відсутні. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12.04.2024 клопотання про зупинення провадження у справі - задоволено. Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (справа № 752/308/24) зупинено до набрання законної сили рішенням Галицького районного суду м. Львова від 29.06.2023 у справі № 461/3494/22. 15.04.2024 первісним позивачем було подано відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просив зустрічну позовну заяву залишити без задоволення; Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» визнати неналежною стороною по справі; розгляд справи проводити за відсутності представника ТОВ «ФК «ЄАПБ». Зазначав, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не є стороною кредитних відносин, а лише має право вимоги стягувати суму заборгованості за відповідним кредитним договором. Наголошував, що жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з умовами та правилами надання кредиту під час укладення та підписання кредитного договору відповідачем висловлено не було. Зауважував, що якби після отримання і використання коштів, діючи добросовісно, та виконуючи в строк зобов`язання, відповідач не мав би наслідком збільшення плати за користування кредитом. Крім того ТОВ «ФК «ЄАПБ» не є первісним кредитором та здійснював відповідні нарахування. Заперечував відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу з огляду на недоведеність вказаного факту. Голосіївським районним судом м. Києва 05.03.2025 надіслано запит до Галицького районного суду м. Львова з проханням направити належним чином завірену копію судового рішення, що набрало законної сили від 29.06.2023 у справі № 461/3494/22. 04.04.2025 від Галицького районного суду м. Львова отримано відповідь на запит з належним чином завіреною копією судового рішення від 29.06.2023 у справі № 461/3494/22. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 29.06.2023 у справі № 461/3494/22 у справі за позовом [PERSON] до АТ «Ідея Банк» про розірвання договору, а саме кредитного договору № С-605-007833-20-980 від 9 липня 2020, - відмовити. 07.12.2023 Львівським апеляційним судом постановлено апеляційну скаргу [PERSON] залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 29.06.2023 залишити без змін. 05.12.2024 Верховний суд постановив касаційну скаргу [PERSON] залишити без задоволення. Рішення Галицького районного суду м. Львова від 29.06.2023 та постанову Львівського апеляційного суду від 07.12.2023 залишити без змін. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.04.2025 провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - відновлено. Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що [PERSON] уклав із Акціонерним товариством «Ідея Банк» Кредитний договір № С-605-007833-20-980 від 9 липня 2020. 07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за вищезазначеним картковим рахунком, відкритим в межах кредитного договору № С-605-007833-20-980 від 9 липня 2020, укладеного між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Згідно п. 2.1. Договору факторингу АТ «Ідея Банк» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає право грошової вимоги, що належить АТ «Ідея Банк», і стає кредитором за Кредитними договорами, укладеними між АТ «Ідея Банк» і Боржниками, в розмірі Портфеля заборгованості. Пунктом 2.2. Договору факторингу передбачено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» одержує право (замість АТ «Ідея Банк») вимагати від Боржників належного виконання всіх зобов`язань за Кредитними договорами. Відповідно до Реєстру боржників № 1 до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договору № С-605-007833-20-980 від 9 липня 2020, в розмірі 62940,45 грн, з яких: 35104,42 - заборгованість за основним боргом, 27836,03 грн - заборгованість по відсотках. Згідно п. 5.1. Договору факторингу Право Вимоги переходитьдо ТОВ «ФК «ЄАПБ» з моменту підписання Сторонами цьогоДоговору, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає Новим Кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. При цьому, виконання ТОВ «ФК «ЄАПБ» та АТ «ОТП БАНК» умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення Права Вимоги. Додаткового оформлення відступлення Права Вимоги у цих випадках не вимагається. Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено: «Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.» Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». При умові, що Відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким Відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ч. 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Положеннями ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 07.07.2023 Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. За змістом статей 626 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно ч, 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія е прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Умови договорів приєднання розробляються товариством, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим товариство має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг товариства) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений спірок (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ч. 1 ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або сконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № С-605-007833-20-980 від 9 липня 2020 в сумі 62940,45 грн, з яких: 35104,42 - заборгованість за основним боргом, 27836,03 грн - заборгованість по відсотках. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти за вищезазначеним кредитним договором, в добровільному порядку не повернуті, суд вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, - підлягає задоволенню. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved