Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

У червні 2025 року позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в 2020 році переїхала проживати в місто Київ та, оскільки не мала свого житла, шукала можливості придбати його в кредит/іпотеку. В зв?язку з тим, що на той час остання офіційно не працювала та не мала постійного доходу банки відмовляли їй в оформленні кредиту/іпотеки. Через знайомих її познайомили з [PERSON] , останній надавав грошові кошти в борг та міг допомогти в вирішенні квартирного питання. [PERSON] погодився допомогти профінансувати придбання квартири [PERSON] .. В вересні 2020 року [PERSON] знайшла нерухомість, яка відповідала її вимогам, це була 4-х кімнатна квартира [ADDRESS] . 23.09.2020 дану квартиру було придано [PERSON] за суму 65 000 дол. США, з яких 15 000 дол. США було сплачено [PERSON] , усі нотаріальні та супутні витрати за оформлення квартири також несла [PERSON] .. Одразу після укладання Договору купівлі-продажу квартири на ім?я [PERSON] . [PERSON] отримала ключі від даної квартири та стала там проживати разом з двома дітьми та чоловіком. В свою чергу, [PERSON] мав підготувати договір, у відповідності до якого, вона буде виплачувати дану квартиру частинами, а після повної оплати і вартості дана квартира буде належати їй на праві власності. 30 жовтня 2020 року [PERSON] запропонував [PERSON] підписати заздалегідь підготовлений ним текст такої угоди з додатком, в цей же день дана угода була підписана. Так, у відповідності до договору найму-продажу N 30/10/2020 від 30 жовтня 2020 року (надалі Договір), який укладено у простій письмовій формі, [PERSON] , [INFO] придбала у [PERSON] , [INFO] чотирикімнатну квартиру [ADDRESS] . У відповідності до п. 3 Договору продаж квартири вчиняється за суму 1 848 489,50 грн., що на час продажу еквівалентні 65 000 дол. США., з яких 426 574,50 грн., що на час продажу еквіваленті 15 000 дол. США покупець сплатив одразу у момент підписання Договору, тобто залишок суми склав 50 000 дол. США. У відповідності до п. 4 Договору до остаточного розрахунку за придбану квартиру, покупець [PERSON] є наймачем квартири. У відповідності до Додатку N1 до Договору N 30/10/20 від 30 жовтня 2020 року - графік платежів покупець сплатив продавцю наступні суми: 975 Дол. США - 30.10.2020, 750 дол. США - 24.11.2020, 750 дол. США - 24.12.2020, 750 дол. США - 24.01.2021, 750 дол. США - 24.02.2021, 750 дол. США - 24.03.2021, 750 дол. США - 24.04,2021, 750 дол. США - 24.05.2021, а всього 6 225 дол. США. У зв?язку з виїздом [PERSON] на постійне місце проживання до Республіки Болгарія, останній повідомив [PERSON] , що приймати особисто грошові кошти на виконання Договору найму-продажу N 30/10/2020 від 30.10.2020 року, не може, а залишок боргу частинами [PERSON] має сплачувати шляхом перерахування на карткові рахунки № [NUMBER] ; 5375 [NUMBER] 4911 Монобанк, які відкрито на ім?я [PERSON] . На виконання умов вищезгаданого Договору [PERSON] було перераховано [PERSON] грошові кошти у сумі 27 550,00 коп. на картку Приватбанку, що підтверджується випискою з ПАТ КБ «Приватбанк» від 26.02.2025 № NKDIGKCBAOVGHH12, а також 220 628 грн. 00 коп. на картку Монобанку, що підтверджується випискою в MONOBANK/UNIVERSAL BANK від 06.02.2025, загальна сума яких складає 248 178 грн. 00 коп. Тобто загальна сума сплачених [PERSON] грошових коштів на виконання вищезгаданого Договору склала 21 225 дол. США 00 центів та 248 178 грн. 00 коп.. 05.02.2025, приблизно, о 15 год. 00 хв. до квартири [ADDRESS] прийшли незнайомі люди з інструментами та стали відкривати інструментами двері, на місце події виїхав наряд поліції та зупинили самоправство. Дані особи пред`явили якісь документи поліцейським та повідомили, що діють за проханням та в інтересах [PERSON] , який їх попросив виселити [PERSON] та членів її сім`ї з займаної квартири та змінити замки в квартирі (в даній квартирі остання проживала разом з двома дітьми та чоловіком, знаходиться у стані вагітності). З цього приводу [PERSON] 10.02.2025 зверталася до Подільського Управління поліції ГУ НП в місті Києві, що підтверджується її заявою. 14.02.2025 до спірної квартири знову прийшли невідомі особи у складі 7-10 осіб, які висвердлили замки до спірної квартири та повідомили [PERSON] , що остання має виселитися негайно із займаної квартири разом з дітьми та чоловіком. На тлі даних подій, остання викликала наряд поліції для фізичного захисту від самоправства та викликала швидку допомогу, оскільки знаходилася на 14-19 тижні вагітності та їй стало зле. Швидка медична допомога її госпіталізувала до КМП «Київський міський пологовий будинок N? 2». Виходячи з вищевикладеного, а також того факту, що [PERSON] в односторонньому порядку відмовився виконувати умови Договору найму-продажу від 30.10.2020 № 30/10/2020, а також повідомив, що вищезгаданий Договір є нікчемним, відповідно до норм Цивільного законодавства України та не породжує жодних правових наслідків, окрім тих, що передбачають його нікчемність, вважає за необхідне просити суд, що сторони мають бути повернені в первісний стан, а грошові кошти, які були сплачені [PERSON] на виконання нікчемного Договору мають бути повернені [PERSON] в повному обсязі в тій самій валюті, в якій були отримані/або за ринковим курсом, на момент повернення грошових коштів. 13.06.2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. 23.07.2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Відповідач скористався своїм правом та надіслав до суду в строк визначений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відзив на позовну заяву разом з додатками, в якому надав свої пояснення. В 2020 році [PERSON] познайомився з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який є чоловіком позивачки - [PERSON] , через спільного знайомого - [PERSON] . Спілкувавшись деякий час, [PERSON] запитав чи не зможе [PERSON] дати йому в борг на купівлю квартири кошти, які він через деякий час поверне. На це запитання [PERSON] надав позитивну відповідь, про те, що може допомогти з цим питанням та дати кошти на купівлю житла. Але так, як виявилось, що кошти, які [PERSON] хотів позичити становили 100% від вартості квартири, то сторони дійшли згоди, що [PERSON] купує квартиру за 65 000,00 доларів США (шістдесят п`ять тисяч доларів США 00 центів) на той момент, яку вибрали подружжя [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та домовились, що вони будуть там проживати і сплачувати орендну плату за користування квартирою до моменту поки не викуплять цю квартиру собі. Організацією угоди з купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , яку обрала сім`я [PERSON] , займався чоловік - [PERSON] . Він попросив надати всі документи необхідні для правочину та під`їхати на угоду до нотаріуса за адресою - [ADDRESS] , якого він організував на конкретну дату і час. Після купівля вищевказаної квартири від 23.09.2020 року власником якої став - [PERSON] , через місяць після цієї угоди між [PERSON] та [PERSON] був підписаний договір найму-продажу від 30.10.2020 року, який був наданий [PERSON] для підписання саме чоловіком [PERSON] , так само, за адресою нотаріуса у якого проводили договір купівлі-продажу квартири. В договорі найму продажу визначили в п.3, що продаж квартири буде вчинений на час продажу за суму еквівалентну 65 000,00 доларів США (шістдесят п`ять тисяч доларів США 00 центів) за офіційним курсом гривні до долару США за даними НБУ, з яких 15 000,000 доларів США (п`ятнадцять тисяч доларів США 00 центів) вони віддають в день підписання цього договору, а решту суми еквівалентно - 50 000,00 доларів США (п`ятдесят тисяч доларів США 00 центів) за офіційним курсом гривні до долару США за даними НБУ на день сплати цієї суми в строк до 30.09.2023 року. В п.4 договору зазначено, що покупець набуває право власності на квартиру з моменту повної оплати її вартості відповідно до п.3 цього договору. Право власності на квартиру виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. З моменту укладання цього договору та до моменту переходу права власності на квартиру до Покупця, Покупець є наймачем квартири. До договору найму продажу сторони також підписали Додаток 1 від 30.10.2020 року, в якому потім фіксували оплати коштів помісячно за оренду (користування) квартирою та залишок заборгованості по тілу, за майбутню купівлю-продаж квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується цим же Додатком 1 наданим позивачкою разом з позовною заявою. Але починаючи вже з 2021 року [PERSON] та [PERSON] почали затримувати оплати по оренді квартири та сплачували кошти невчасно. Коли настав строк виконання зобов`язання за договором найму-продажу, а саме до 30.09.2023 року включно, сторони повинні були зустрітися у нотаріуса для переоформлення квартири за адресою: [ADDRESS] та реєстрації речових прав на нерухоме майно за [PERSON] , а вона в свою чергу принести та віддати суму про яку домовлялися, а саме еквівалент - 50 000,00 доларів США (п`ятдесят тисяч доларів США 00 центів) за офіційним курсом гривні до долару США за даними НБУ. [PERSON] та [PERSON] почали просити надати їм ще трохи часу для сплати всієї суми, так як не встигли зібрати 50 000,00 доларів США (п`ятдесят тисяч доларів США 00 центів). Прохаючи про відстрочку позивачка разом із своїм чоловіком, зобов`язання не виконували та завжди переносили їх з місяця на місяць. В п.8 Договору найму продажу від 30.10.2020 року зазначено, що покупець зобов`язаний сплатити суму продажу квартири в строк та у порядку, встановленому цим договором, відповідно до п.3 та Додатку 1, який сторони підписали. 27 лютого 2025 року [PERSON] через електронний сервіс ДІЯ прийшов судовий наказ про стягнення з нього заборгованості, яка утворилась за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі - 23 938, 56 гривень (двадцять три тисячі дев`ятсот тридцять вісім гривень 56 копійок) та судовий збір у розмірі 242,24 гривні (двісті сорок дві гривні 24 копійки). Між собою сторони домовлялись про те, що так як сім`я [PERSON] там проживає, то вони сплачують орендну плату за квартиру та за спожиті житлово комунальні послуги, чого вони як виявилось не робили. В подальшому при перевірці показників і оплат за всіма комунальними послугами, виявилось, що заборгованість по ЖКХ по квартирі за адресою [ADDRESS] становить близько - 100 000.00 гривень . [PERSON] ніколи не відмовлявся від виконання умов договору, які сторони між собою визначили та підписали з двох сторін. За даних обставин викладених вище, так як сім`я [PERSON] не виконувала і не збиралися виконувати домовленості, які були між ними досягнуті, за наявності великої заборгованості за спожиті комунально житлові послуги та не оплату своєчасно орендної плати за квартиру, а також не поверненні суми в розмірі еквівалентній - 50 000,00 доларів США (п`ятдесят тисяч доларів США 00 центів), [PERSON] був змушений попросити сім`ю [PERSON] з`їхати з квартири, яка належить йому на праві приватної власності. Як зазначала сама ж позивачка в позовній заяві вони не є родичами, близькими особами чи друзями. Тому дивні твердження позивачки про те, що вони проживаючи в квартирі чомусь вважали, що можуть там проживати безкоштовно та не сплачувати комунальні платежі за користування квартирою. Договір який підписали сторони містить кінцевий строк виконання, а саме до 30.09.2023 року. Виникає питання, навіщо [PERSON] продовжувала перераховувати кошти, якщо вона не виконала договір в строк, який сторони між собою підписали і при цьому продовжувала сплачувати кошти на рахунок [PERSON] . Додаткового договору сторони між собою не укладали. В даному випадку, вона сплачувала кошти, хоча не в повному обсязі і з порушенням строків оплати, за користування (оренду) квартирою. Позивачка добровільно перераховувала на картковий рахунок [PERSON] кошти, знаючи, що між нею і відповідачем вже відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) із повернення коштів, а тому поведінка позивачки є суперечливою (тобто потерпіла особа вільно і без помилки погодилася на настання невигідних для себе наслідків). Водночас позивачка перераховувала відповідачу кошти тривалий час, а саме з 30.10.2020 року по 31.12.2024 року, це більше ніж 4 роки в загальному і близько півтора роки після закінчення договору, регулярно, різними сумами (всього було понад 30 платежів), зазначаючи, що призначенням платежу є поповнення карткового рахунку відповідача. Тобто, [PERSON] в даному випадку діє недобросовісно, оскільки вона поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів за проживання (оренду) в квартирі. В судове засідання, представник позивачки [PERSON] , адвокат Гончаров Д.Ю. та представник відповідача [PERSON] , адвокат Садова В.В. не з"явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, за наявними матеріалами в справі. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, в зв"язку із неявкою в судове засідання сторін. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] був підписаний договір найму-продажу від 30.10.2020 року. В договорі найму продажу визначили в п.3, що продаж квартири буде вчинений на час продажу за суму еквівалентну 65 000,00 доларів США (шістдесят п`ять тисяч доларів США 00 центів) за офіційним курсом гривні до долару США за даними НБУ, з яких 15 000,000 доларів США (п`ятнадцять тисяч доларів США 00 центів) позивачка віддає в день підписання цього договору, а решту суми еквівалентно - 50 000,00 доларів США (п`ятдесят тисяч доларів США 00 центів) за офіційним курсом гривні до долару США за даними НБУ на день сплати цієї суми в строк до 30.09.2023 року. В п.4 договору зазначено, що покупець набуває право власності на квартиру з моменту повної оплати її вартості відповідно до п.3 цього договору. Право власності на квартиру виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. З моменту укладання цього договору та до моменту переходу права власності на квартиру до Покупця, Покупець є наймачем квартири. До договору найму продажу сторони також підписали Додаток 1 від 30.10.2020 року, в якому фіксували оплати коштів помісячно за оренду (користування) квартирою та залишок заборгованості по тілу, за майбутню купівлю-продаж квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується цим же Додатком 1 наданим позивачкою разом з позовною заявою. Судом встановлено, що починаючи з 2021 року [PERSON] почала затримувати оплати по оренді квартири та сплачувала кошти невчасно. Коли настав строк виконання зобов`язання за договором найму-продажу, а саме до 30.09.2023 року включно, сторони повинні були зустрітися у нотаріуса для переоформлення квартири за адресою: [ADDRESS] та реєстрації речових прав на нерухоме майно за [PERSON] , а вона в свою чергу принести та віддати суму про яку домовлялися, а саме еквівалент - 50 000,00 доларів США (п`ятдесят тисяч доларів США 00 центів) за офіційним курсом гривні до долару США за даними НБУ. Прохаючи про відстрочку позивачка разом із своїм чоловіком, зобов`язання не виконували та завжди переносили їх з місяця на місяць. Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу чиїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст 626 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що позивачка посилається на ст. 627 ЦК України де визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості та стверджує, що Договір найму продажу від 30.10.2020 року не відповідає вимогам законодавства та вищевказаній статті, відсилаючи до того, що він є нікчемний в силу своєї природи та відповідно до законодавства. При цьому, позивачка обґрунтовуючи свої позовні вимоги стверджує, що кошти які вона перераховувала [PERSON] на картковий рахунок, являються ним безпідставно набутими. Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2024 року у справі № 127/12240/22 вказав на те, що тлумачення статей 1212, 1215 ЦК України свідчить, що під час визначення того, чи підлягають безпідставно набуті грошові кошти потерпілій особі, слід враховувати, що акти цивільного законодавства мають відповідати змісту загальних засад, зокрема добросовісності. Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Судом встановлено, що позивачка добровільно перераховувала на картковий рахунок [PERSON] кошти, а тому поведінка позивачки є суперечливою (потерпіла особа вільно і без помилки погодилася на настання невигідних для себе наслідків). Водночас позивачка перераховувала відповідачу кошти тривалий час, а саме з 30.10.2020 року по 31.12.2024 року, більше ніж 4 роки в загальному і близько півтора роки після закінчення договору, регулярно, різними сумами (всього було понад 30 платежів), зазначаючи, що призначенням платежу є поповнення карткового рахунку відповідача. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що позивачка у визначений договором строк не повернула в повному обсязі суму яка повинна була становити вартість (ціну) квартири для переоформлення права власності на квартиру за нею, вимоги позивача щодо повернення суми коштів які вона нібито сплачувала в рахунок вартості квартири є не обґрунтованими і не підлягають задоволенню. На підставі ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed