Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

16.10.2025 року до Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрідом Фінанс Україна» про захист прав споживачів. В обґрунтування позову вказує, що станом на 23.11.2022 він був власником 192 цінних паперів-середньострокових державних облігацій внутрішньої державної позики UA4000216774 (далі- ОВДП ISIN UA4000216774), емітентом яких виступала Держава Україна в особі Міністерства фінансів України, що підтверджується випискою про операції з цінними паперами за період з 23.11.2022 по 23.11.2022, виданою депозитарною установою ТОВ «Фрідом Фінанс Україна»(далі-відповідач) від 27.02.2023. Відповідач був депозитарною установою в якій зберігалися належні мені ОВДП ISIN [NUMBER] . 23.11.2022 відбулося погашення належних позивачу ОВДП ISIN UA4000216774 в кількості 192 штук, і в той же день він мав би отримати від відповідача як депозитарної установи кошти в рахунок погашення номінальної вартості належних йому цінних паперів та купонного доходу за ними, в сумі 202656 грн. 00 коп. Відповідач кошти не виплатив. Позивач звернувся із заявою від 12.05.2023 до ТОВ «Фрідом Фінанс Україна», як депозитарної установи, в якій обліковувалася належні йому цінні папери та після погашення яких вказана депозитарна установа мала б переказати гроші на рахунок позивача. У відповідь позивач отримав листа від ТОВ «Фрідом Фінанс Україна» №445 від 17.05.2023, в якому повідомлялося, що ТОВ «Фрідом Фінанс Україна» не надає фінансові послуги на ринку капіталів через зупинення усіх видів ліцензій на підставі відповідного рішення РНБО, депозитарна установа ТОВ «Фрідом Фінанс Україна» не отримала від НБУ кошти в рахунок погашення ОВДП та виплати купонів за ними з метою їх подальшого переказу депонентам. У подальшому позивач ще раз звернувся до ТОВ «Фрідом Фінанс Україна» із заявою від 05.06.2023 та просив повідомити точну суму, яку я повинен отримати в рахунок погашення 192 ОВДП ISIN [NUMBER] . У відповідь було отримано листа ТОВ «Фрідом Фінанс Україна» №476 від 07.06.2023, в якому повідомлено, що загальна сума грошей, які підлягають виплаті складає 202656 грн. 00 коп. Таким чином, з 23.11.2022 по 07.08.2025 відповідач не повернув належні кошти, як депозитарна установа, яка зобов`язана була їх повернути. Підставою неповернення грошей відповідач назвав зупинення дії ліцензії на здійснення депозитарної діяльності ТОВ «Фрідом Фінанс Україна» та блокування їх активів на підставі Рішення Ради Національної безпеки і оборони України від 19.10.2022 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» (далі Рішення РНБО від 19.10.2022), введеного в дію Указом Президента України №726/2022 від 19.10.2022 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19 жовтня 2022 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» прийнятого згідно Закону України «Про санкції». Належні кошти позивачем було отримано 08.08.2025 від іншої депозитарної установи АТ «Сенс Банк» згідно Порядку повернення активів, включно з грошовими коштами, які належать клієнтам/депонентам професійного учасника ринку капіталу, до якого застосовано санкцію у виді «блокування активів», затвердженого Рішенням НКЦПФР № 09/21/2643/К03 від 31.07.2025. Отже з 23.11.2022 по 07.08.2025 включно відповідач не виконував належним чином свої зобов`язання щодо повернення належних позивачу коштів після погашення ОВДП ISIN UA4000216774 в кількості 192 штук на суму 202656 грн. 00 коп. Оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання щодо своєчасного повернення боргу в сумі 202656 грн. 00 коп., то він є таким, що прострочив зобов`язання. На підставі вищезазначеного, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 52498 грн. 39 коп. та відсотки в сумі 16456 грн. 78 коп. за час прострочення належних виплат за середньостроковими державними облігаціями ISIN [NUMBER] в кількості 192 штук за період з 23.11.2022 по 07.08.2025 включно. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.10.2025 було відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 23.10.2025 через систему «Електронний суд» представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволені позову відмовити, оскільки вважає, що позивач безпідставно та помилково звинувачує відповідача у порушенні своєчасного отримання позивачем належних йому грошових коштів. Відповідно до загальних принципів цивілістики, особа може нести відповідальність за невиконання зобов`язання лише за наявності фактичної можливості його виконання. У даному випадку така можливість була об`єктивно відсутня з двох причин, застосування 20.10. 2022 року до відповідача санкційних обмежень та відсутності фактичних перерахувань з боку НБУ грошових коштів на рахунки відповідача за погашенні цінні папери, що належали позивачу. Грошові кошти за погашення цінних паперів, що належали позивачу, починаючи з дати їх погашення знаходились та утримувались НБУ на його транзитному рахунку, без подальшої їх реалізації. Тобто, в даній ситуації, належні позивачу грошові кошти утримувались саме НБУ на його транзитному рахунку, а не відповідачем. НБУ не перевела ці кошти до відповідача через зупинення договору щодо обслуговування цінних паперів, укладеного з відповідачем, з підстав застосування до останнього санкцій. Таким чином, грошові кошти починаючи з дати погашення цінних паперів (23.11.2022) та до дати отримання їх позивачем (08.08.2025) утримувались саме НБУ, а не відповідачем. Відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства, жодним чином не порушував договірних зобов`язань перед позивачем. Причиною неотримання позивачем коштів вчасно стали санкції та утримання НБУ грошових коштів належних позивачу, а не дії відповідача. Відповідач не контролював процес перерахування коштів від НБУ. Санкції застосовувались державними органами з підстав національної безпеки. Відсутність вини відповідача: застосування санкцій не залежало від волі та бажання відповідача, окрім того, відповідач не міг передбачити та запобігти застосуванню санкцій. Об`єктивна неможливість виконання зобов`язання виключає вину. Відповідно до частини 1 статті 617 ЦК України кореспондується, що "Боржник звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили". Частина 3 статті 617 ЦК України визначає: "Непереборною силою є надзвичайна та невідворотна за даних умов подія". Застосування санкцій РНБО та блокування активів повністю відповідає критеріям непереборної сили: - надзвичайність: санкції застосовуються в умовах воєнного стану; - невідворотність: Відповідач не міг запобігти їх застосуванню; - зовнішній характер: санкції застосовувались державними органами; -\~непередбачуваність:\~на момент\~укладення договору\~сторони не\~могли передбачити\~такі обставини. Щодо відсутності підстав стягнення інфляційних втрат та процентів, представник відповідача зазначив, що ключовими умовами застосування цієї норми є прострочення виконання боржником. Як зауважувалось вище, відповідач не набув статусу боржника, через неотримання від НБУ грошових коштів належних позивачу. Наявність вини боржника у прострочці. Як зауважувалось вище у відповідача також відсутня і вина, через яку позивачем не було своєчасно отримано грошові кошти за погашенні цінні папери. Фактичне утримання боржником коштів кредитора. Як зауважувалось вище, фактичне утримування грошових коштів здіснювалось НБУ аж до дати фактичного отримання позивачем цих грошових коштів на підставі Порядку повернення. У даному випадку жодна з необхідних умов не виконується: - відсутнє прострочення з вини відповідача (дія непереборної сили); - відповідач не утримував кошти Позивача (кошти знаходились у НБУ); - відповідач не набув статусу боржника через відсутність отримання коштів від НБУ. На підставі вищевказаного представник відповідача вважає, що позовні вимоги не відповідають вимогам чинного законодавства та суперечать принципам справедливості і розумності. 27.10.2025 позивач [PERSON] через систему «Електронний суд» надав відповідь на відзив, де зазначив, що у відзиві\~на позовну\~заяву представник\~відповідача лише\~посилався на\~свої власні\~суб`єктивні міркування\~щодо відсутності\~підстав для\~задоволення позову,\~які не\~ґрунтуються здебільшого\~на нормах\~законодавства,\~а також\~послався на\~постанову суду\~апеляційної інстанції\~в іншій\~справі,\~яка не\~має жодного\~правового значення\~для суду\~та позивача\~в цій\~справі.\~Відповідно доводи\~викладені в\~позовній заяві\~представником відповідача\~не спростовані,\~натомість вважає,\~що наявні\~усі правові\~підстави для\~задоволення позовних\~вимог,\~а тому\~наполягає на\~їх задоволенні. Через систему «Електронний суд» 27.10.2025 представник відповідача надав заперечення (на відповідь на відзив), згідно яких просить відхилити аргументи\~позивача,\~викладені в\~відповіді на\~відзив,\~як безпідставні\~та правово\~неспроможні,\~у задоволенні\~позову відмовити\~повністю з\~огляду на:\~відсутність правових\~підстав для\~позову;\~недоведеність позивачем\~своїх вимог;\~наявність обставин\~непереборної сили;\~отримання позивачем\~коштів через\~державний механізм. Позивач [PERSON] , який про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, в якій просить дану цивільну справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Шаповалов В.М. через систему «Електронний суд» надав клопотання про розгляд справи здійснювати без участі відповідача та представника. У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи на підставі ч.2 ст.247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, виходячи з їх належності та допустимості, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Судом встановлено, що позивач [PERSON] є депонентом депозитарної установи ТОВ «Фрідом Фінанс Україна» оскільки за період з 23.11.2022 по 23.11.2022 йому належало 192 цінних папера середньострокових державних облігацій внутрішньої державної позики UA4000216774, емітентом яких виступала Держава Україна в особі Міністерства фінансів України, що підтверджується випискою про операції з цінними паперами за період з 23.11.2022 по 23.11.2022, виданого депозитарною установою ТОВ «Фрідом Фінанс Україна» від 27.02.2023. 12.05.2023 позивач [PERSON] звернувся до ТОВ «Фрідом Фінанс Україна» з заявою в якій просить повідомити чи здійснює на теперішній час ТОВ «Фрідом Фінанс Україна» свою функцію надання послуг на ринку капіталів та чи має можливість ТОВ «Фрідом Фінанс Україна» здійснювати переказ коштів, які має отримати в якості номінальної вартості погашених цінних паперів ОВДП UA4000216774, розміщених Міністерством фінансів України в кількості 192 штук та купонного доходу за ними на його банківський рахунок. В листі ТОВ «Фрідом Фінанс Україна» вих. № 445 від 17.05.2023, вказано, що на підставі Рішення Національної комісії з цінних паперів на фондовому ринку №1332 від 09.11.2022 «Щодо зупинення дії ліцензій ТОВ «Фрідом Фінанс Україна». Прийнятого відповідно до підпункту 6 пункту 1313 додатка 2 до Рішення РНБО від 19 жовтня 2022 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів(санкцій), введених в дію Указом Президента України від 19 жовтня 2022 року №726/2022, зупинено дію всіх ліцензій Товариства. Тому, наразі ТОВ «Фрідом Фінанс Україна» не надає жодних фінансових послуг на ринках капіталу. Депозитарна установа ТОВ « Фрідом Фінанс Україна» не отримує від Національного банку України доходи та суми погашення за ОВДП для подальшого перерахування їх депонентам. Депозитарій Національного банку України на виконання Указу Президента України №726/2022 від 19.10.2022, яким введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19 жовтня 2022 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), призупинив перерахування грошових коштів зі сплати купонного доходу та сум погашення за державними цінними паперами, що обліковуються на рахунку Депозитарної установи ТОВ «Фрідом Фінанс Україна» в Національному банку України. Грошові кошти, що надійшли до Національного банку України від державної казначейської служби України на користь ТОВ «Фрідом Фінанс Україна» та його депонентів в період блокування рахунку ТОВ «Фрідом Фінанс Україна». Тимчасово обліковуються на транзитному рахунку Національного банку України та будуть перераховані власникам ОВДП після зняття обмежень або після отримання Національним банком України рішення національної комісії з цінних паперів та фондового ринку щодо подальших дій. Товариство підтверджує повне визнання договірних зобов`язань перед клієнтами відповідно до укладених договорів та беззаперечно гарантує їх виконання одразу після відновлення дії ліцензії. На підставі заяви від 05.06.2023 позивача [PERSON] ТОВ «Фрідом Фінанс Україна» надано відповідь за вих. № 476 від 07.06.2023, де зазначено, що на транзитному рахунку Національного банку України обліковуються належні позивачу кошти в сумі 202656,00 грн., з них 192000,00 грн. сума погашення ОВДП та 10656,00 грн. купонний дохід. Згідно виписки за рахунком за період 08.08.2025 по 08.08.2025 від 09.10.2025 наданою АТ «Сенс Банк», на рахунок [PERSON] зараховані кошти у розмірі 202656,00 грн. Частиною першою\~статті 11\~ЦК України\~встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої\~статті 11 ЦК України). Відносини, що виникають під час емісії, обігу, викупу цінних паперів та виконання зобов`язань за ними, укладання і виконання деривативних контрактів, заміни сторони деривативних контрактів та вчинення правочинів щодо фінансових інструментів на ринках капіталу, а також відносини, що виникають під час провадження професійної діяльності на ринках капіталу та організованих товарних ринках регулюються\~Законом України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки»\~(далі - Закон). Як передбачено частиною першою\~статті 11 Закону, облігація - це цінний папір, що посвідчує внесення його першим власником коштів, визначає відносини позики між власником облігації та емітентом, підтверджує обов`язок емітента повернути власникові облігації її номінальну вартість у передбачений проспектом або рішенням про емісію (для державних облігацій України - умовами їх розміщення) строк та виплатити дохід за облігацією, якщо інше не передбачено проспектом або рішенням про емісію (для державних облігацій України - умовами їх розміщення). Згідно з частиною третьою\~статті 16 Закону\~облігації внутрішньої державної позики України - це цінні папери, що розміщуються виключно на внутрішніх ринках капіталу і підтверджують зобов`язання України щодо відшкодування пред`явникам цих облігацій їхньої номінальної вартості з виплатою доходу відповідно до умов розміщення облігацій. МФУ є емітентом облігацій внутрішньої державної позики, тобто органом державної влади, який уповноважений державою на розміщення від свого імені цінних паперів та бере на себе зобов`язання за такими цінними паперами перед їх власниками. Відповідно до своїх повноважень емітента, визначених у\~постанові Правління НБУ від 18 червня 2003 року № 248 «Про затвердження Положення про порядок проведення операцій, пов`язаних з розміщенням облігацій внутрішньої державної позики», Мінфін: розробляє та оприлюднює орієнтовні графіки розміщення облігацій внутрішньої державної позики, визначає час та обсяги розміщення облігацій (затверджений графік, а також зміни до нього періодично розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства); визначає форми та шляхи розміщення облігацій внутрішньої державної позики, встановлює терміни обігу облігацій внутрішньої державної позики, дати їх погашення та сплати купонного доходу (для купонних облігацій); встановлює граничний рівень дохідності облігацій внутрішньої державної позики, відповідно до якого задовольняються заявки учасників розміщення облігацій; оприлюднює інформацію про результати розміщення облігацій внутрішньої державної позики; оформляє випуски облігацій внутрішньої державної позики глобальними сертифікатами; забезпечує своєчасне погашення облігацій внутрішньої державної позики та сплату доходу за ними. Законом України «Про депозитарну систему України»\~встановлено правові засади функціонування депозитарної системи України, встановлює порядок реєстрації та підтвердження прав на емісійні цінні папери та прав за ними у системі депозитарного обліку цінних паперів, а також порядок проведення розрахунків за правочинами щодо емісійних цінних паперів. Відповідно до частини першої\~статті 6 Закону України «Про депозитарну систему України»\~облік прав на цінні папери конкретного власника ведеться виключно депозитарними установами (крім обліку прав на цінні папери, які обліковуються на рахунку номінального утримувача), Національним банком України у визначених цим\~Законом\~випадках і депозитаріями-кореспондентами, номінальними утримувачами чи їх клієнтами, а облік цінних паперів і прав за цінними паперами - виключно Центральним депозитарієм або Національним банком України. Крім того, депозитарна установа в установленому Комісією порядку відповідно до отриманих від Центрального депозитарію та/або НБУ депозитарних активів провадить діяльність з депозитарного обліку та обслуговування обігу цінних паперів і корпоративних операцій емітента на рахунках у цінних паперах депонентів, номінальних утримувачів, а також на власному рахунку в цінних паперах, на якому обліковуються цінні папери, права на цінні папери та обмеження прав на цінні папери, що належать такій депозитарній установі. Водночас пунктом 165 Глави 20 розділу III Положення про провадження депозитарної і клірингової діяльності та забезпечення здійснення розрахунків за правочинами щодо цінних паперів НБУ, затвердженим\~постановою Правління НБУ від 21 грудня 2017 року № 140\~визначено, що депозитарні установи зобов`язані забезпечити перерахування сум доходів та/або погашень за державними цінними паперами своїм депонентам. Обов`язок виплати погашень/доходів власникам облігації внутрішньої державної позики покладений на депозитарні установи. Відповідно до частини другої\~статті 22 ЦК України\~збитки включають втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). У постанові від 25 червня 2019 року у справі № 910/422/18 Верховний Суд зазначає, що відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляду відшкодування збитків не наступає. За змістом положень\~статті 526\~ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі\~статтею 610\~ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями\~статті 611\~цього Кодексу\~передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема,\~статтею 625\~ЦК України\~врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) зазначила, що приписи\~статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування 3 % річних відповідно до\~статті 625\~ЦК України\~є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Позивачем заявлено про стягнення з ТОВ «Фрідом Фінанс Україна» за період з 23.11.2022 по 07.08.2025 інфляційних втрат в сумі 52498,39 грн. та 3% річних від простроченої суми 16456,78 грн. Розрахунок позивача щодо розміру інфляційних втрат та трьох процентів річних перевірений судом, відповідає нормам\~ЦК України\~та\~ЦПК України, та ніким по справі не оспорюється. Відповідач власного розрахунку до суду не надав, наданий позивачем розрахунок належними доказами не спростував. В силу ч.ч. 1-4\~ст. 12\~ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. В порядку ч.ч.1,3 ст.13\~ЦПК\~України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Згідно з ч.1\~ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч.3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Ціна позову в даній справі складає 68955,17 грн., відповідно 1 відсоток ціни позову становить 689,55 грн., що є меншим, ніж 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, позивачеві необхідно б було сплатити судовий збір в розмірі 1\~211,20 грн. Позовні вимоги [PERSON] задоволені на 100% у розмірі 68955,17 грн. Отже, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1\~211,20 грн.

Outcome: approved