Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача У серпні 2025 року перший заступник керівника Баштанської\~окружної прокуратури\~Миколаївської області\~Кармазиновський К.І.,\~в інтересах\~держави в\~особі -\~Головного управління\~Держгеокадастру у\~Миколаївській області, звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить конфіскувати на користь держави земельну ділянку сільськогосподарського призначення громадянина Російської Федерації [PERSON] , [INFO] (ідентифікаційний номер [NUMBER] , національний паспорт іноземця, серія та номер: [NUMBER] , виданий 05.02.2008, видавник - відділ УФМС Росії по Бєлгородській області в Бєлгородському районі, код підрозділу 310-005, країна громадянства: Російська Федерація, додаткові відомості: посвідка на постійне проживання [NUMBER] від 30.09.2015 видана органом - 4801), з кадастровим номером 4825710100:37:003:0007 площею 0,1 га, з цільовим призначенням\~для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: [ADDRESS] , (номер об`єкта нерухомого майна 1383309448257). В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] є громадянином російської федерації.На підставі договору купівлі-продажу, придбав у [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 4825710100:37:003:0007 площею 0,1 га, з цільовим призначенням\~для індивідуального садівництва, розташовану за адресою: [ADDRESS] .На підставі укладеного договору, приватним нотаріусом 08.11.2017 внесено відомості до Державного реєстру реєстрації речових прав на нерухоме майно про право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. 07.12.2017 державним реєстратором внесено відомості про зміну адреси розташування земельної ділянки з [ADDRESS] на [ADDRESS] . [PERSON] отримав дозвіл на імміграцію на підставі п.3 ч.3 ст.4 Закону України «Про імміграцію» як особа, як особа, що має право на набуття громадянства за територіальним походженням. З 01.10.2015 [PERSON] значить зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Баштанською окружною прокуратурою Миколаївської області було виявлено порушення вимог ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України, а саме: [PERSON] , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для індивідуального садівництва (з 08.11.2017 року по даний час) не відчужив її, тому прокурор просить конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області належну відповідачеві земельну ділянку. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Інші процесуальні дії у справі Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області своєю ухвалою від 01 вересня 2025 року відкрив провадження у справі, постановив розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче судове засідання /а.с.65/. Снігурівський районний суд Миколаївської області своєю ухвалою від 01 жовтня 2025 року постановив закрити підготовче судове засідання та призначити справу до судового розгляду /а.с.81/. Позиції учасників справи Прокурор у судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив її задовольнити, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення по справі. Представник Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області в судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення з яких слідує, що управління позов підтримує і просить його задовольнити, просив про розгляд справи без його участі. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом публікації оголошення про виклик на веб-сайті суду та за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання в Україні, оскільки можливість надання доручення про виручення документів та виклик відповідача в судове засідання в порядку міжнародної правової допомоги відсутня внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини \~ \~ \~ \~Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову з огляду на таке. Приписи\~ст. 131-1 Конституції України,\~ст. 56 ЦПК України,\~ст. 23 Закону України "Про прокуратуру"\~наділяють прокурора повноваженнями на представництво в суді інтересів держави у виключних випадках, а саме: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу. Оскільки Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області у відповідності до положень\~ст. 145 ЗК України,\~Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", "Положення про Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області" здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, то воно наділене правом на подання такого роду позовів. На запит прокурора від 06 лютого 2025 року № 52/4-874ВИХ-25, в листі від 18 лютого 2025 року №10-14-0.6-653/2-25, Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області зазначило, що [PERSON] не звертався до управління з приводу відчуження вказаної земельної ділянки. Суд встановив, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка №369588848 від 13.03.2024), земельна ділянка з кадастровим номером 4825710100:37:003:0007 площею 0,1 га, з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, адреса: [ADDRESS] , на праві власності належить [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки (серія та номер: 434, виданий 08.11.2017, видавник: приватний нотаріус Снігурівського районного нотаріального округу Миколаївської області Шульга Т.В., рішення органу місцевого самоврядування про присвоєння окремої адреси, серія та номер: 136, виданий 29.11.2017, видавник: Снігурівська міська рада Миколаївської області /а.с.8-9/. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (інформаційна довідка №369591087 від 13.03.2024), [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 4825710100:37:003:0007 площею 0,1 га, з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, адреса: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки /а.с.10-12/. Відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 13.02.2024, земельна ділянка з кадастровим номером 4825710100:37:003:0007, площею 0,1 га, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , з 08.11.2017 на праві власності [PERSON] , номер запису про право (в державному реєстрі прав) 23261504, інша інформація відсутня /а.с.15/. 08 листопада 2017 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки серії НМТ 745263, зареєстрований в реєстрі за №434, згідно якого останній купив земельну ділянку площею 0,1000 гектарів для індивідуального садівництва, яка розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 4825710100:37:003:0007 /а.с.16-17/. Згідно рішення Виконавчого комітету Снігурівської міської ради Миколаївської області №136 від 29.11.2017, житловому будинку та земельним ділянкам (кадастрові номери: 4825710100:37:003:0007 та 4825710100:37:003:0008), що належать [PERSON] на праві приватної власності та знаходяться за адресою: [ADDRESS] , присвоєно нову поштову адресу: [ADDRESS] /а.с.19/. За інформацією Управління ДМС України в Миколаївській області від 24 червня 2024 року № 4801.5-4014/48 1-24, [PERSON] , [INFO] , отримав дозвіл на імміграцію на підставі п.3 ч.3 ст.4 Закону України «Про імміграцію», як особа, що має право набуття громадянства України за територіальним походженням. Значиться зареєстрованим від 01.10.2015 по посвідці на постійне проживання серії [NUMBER] виданою 30.09.2015, орган видачі (4801) за адресою: [ADDRESS] /а.с.24/. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод\~(1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до\~ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного та надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Статтями 13,\~14 Конституції України\~визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Відповідно до положень ч.1 ст.2\~Закону України\~«Про правовий\~статус іноземців\~та осіб\~без громадянства» іноземці та особи без громадянства мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обов`язки, що і громадяни України, якщо інше не передбачено Конституцією, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України. Суб`єктами права приватної власності на землю, згідно зі ст.\~80\~ЗК України визначено, зокрема, громадян та юридичні особи. Проте, з урахуванням змісту частини другої статті 81\~ЗК України (в редакцій чинній як на час укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки так і на теперішній час) суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства, відповідно до частини другої статті 81\~ЗК України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Одночасно, відповідно до частини п`ятої статті 22\~ЗК України (в редакції, чинній на час набуття відповідачем права власності на спірну земельну ділянку) землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Відповідно до ст.\~35\~ЗК України (в редакцій чинній як на час укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки так і на теперішній час) іноземці та особи без громадянства, а також юридичні особи, можуть мати земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва на умовах оренди. Виходячи з положень ч.4 ст.81\~ЗК України (в редакцій чинній як на час укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки так і на теперішній час) іноземці, особи без громадянства, можуть отримувати землі сільськогосподарського призначення лише в спадок, при цьому, такі землі протягом року підлягають відчуженню. З огляду на вказане, законодавцем у Земельному Кодексі\~України закріплено заборону на набуття іноземними громадянами у власність земель сільськогосподарського призначення, окрім випадків спадкування з подальшим обов`язковим відчуженням. Виходячи з контексту вищенаведених норм права, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] , як громадянин іноземної держави, не може мати у власності землю сільськогосподарського призначення. Частиною 1 статті 145\~ЗК України (в редакції, чинній на момент набуття відповідачем права власності на спірну земельну ділянку) було передбачено, що якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. Отже, незалежно від підстав набуття особою права власності на земельну ділянку, яка за ЗК України не може перебувати у власності такої особи, у відповідності до ч.1 ст.\~145\~ЗК України така земельна ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. Тож, відповідач [PERSON] , як нерезидент України, протягом року з моменту набуття права власності на спірну земельну ділянку, тобто до 08.11.2018 повинен був виконати вимоги законодавства щодо відчуження спірного об`єкта нерухомості. Однак, в строк до 08.11.2018 [PERSON] в добровільному порядку відчуження земельної ділянки сільськогосподарського призначення не провів. Статтею 145\~ЗК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи) встановлені підстави припинення права власності на земельну ділянку особи, якщо земельна ділянка не може належати їй на праві власності та/або у зв`язку з порушенням обов`язку щодо її відчуження протягом установленого законом строку, та передбачено що, у разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду (ч.2). Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику (ч.4). Отже, за відсутності добровільного відчуження іноземним громадянином [PERSON] протягом року після набуття права власності та по теперішній час спірної земельної ділянки сільськогосподарського призначення, право власності на неї підлягає припиненню шляхом її конфіскації за рішенням суду на користь держави, а сама земельна ділянка продажу на земельних торгах, що відповідатиме нормам чинного законодавства. Задоволення такого позову призведе до відновлення порушених прав та законних інтересів держави, виходячи з того, що стан збереження земель сільськогосподарського призначення має загальнонаціональне значення. Відповідно до\~ст. 5 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель"\~державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Відповідно до пункту 3 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України № 1302 від 09.12.2021, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру. Пунктом 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру в Миколаївській області, затвердженим наказом Держгеокадастру №248 від 21.05.2021визначено, що Головне управління Держгеокадастру в Миколаївській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане. Окрім того, для визначення правомірності втручання держави у мирне володіння [PERSON] його майном підлягає до застосування "трискладовий тест" оцінки відповідного втручання згідно статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Зміст "трискладового тесту" для оцінки відповідності втручання у право власності європейським стандартам правомірності такого втручання охоплює такі критерії, які мають оцінюватися у сукупності: 1) законність вручання; 2) легітимна мета (виправданість втручання загальним інтересом); 3) справедлива рівновага між інтересами захисту права власності та загальними інтересами (дотримання принципу пропорційності між використовуваними засобами і переслідуваною метою та уникнення покладення на власника надмірного тягаря). Невідповідність втручання у право власності хоча б одному із зазначених критеріїв свідчить про протиправність втручання навіть у разі дотримання національного законодавства та (або) присудження власнику компенсації. Трискладовий тест, застосовуваний ЄСПЛ, використовується і в практиці українських судів, у тому числі Великою Палатою Верховного Суду та Верховним Судом. Згідно з рішенням ЄСПЛ від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися "згідно із законом", воно повинне мати "легітимну мету" та бути "необхідним у демократичному суспільстві". Якраз "необхідність у демократичному суспільстві" і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які у свою чергу мають бути "відповідними і достатніми"; для такого втручання має бути "нагальна суспільна потреба", а втручання - пропорційним законній меті. У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання "справедливого балансу" між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі. Лише при дотриманні всіх критеріїв трискладового тесту можна визнати втручання держави у права пропорційним, а відтак правомірним, справедливим та виправданим. У свою чергу, з позиції ЄСПЛ, суд повинен відповідно до принципу індивідуального підходу в кожному випадку конкретно вирішувати питання пропорційності з урахуванням контекстуальних обставин справи. Суд встановив, що втручання держави у володіння [PERSON] своїм майном відповідає європейським стандартам правомірності такого втручання, оскільки здійснено на підставі відповідних положень чинного земельного законодавства України (ч. 5 ст.\~22, ст.\~145 ЗК України), переслідує легітимну мету\~припинення порушення земельного законодавства, забезпечення дотримання конституційного ладу в державі, складовим елементом якого є належність природних ресурсів як об`єктів права власності Українському народу. Законодавчо закріплений у ч. 4\~ст. 145 ЗК України\~механізм компенсації колишньому власнику вартості проданої на земельних торгах земельної ділянки забезпечує дотримання принципу пропорційності між використовуваними засобами і переслідуваною метою та уникнення покладення на власника надмірного тягаря. Оскільки після реалізації земельної ділянки на земельних торгах [PERSON] буде виплачено вартість земельної ділянки, здійснена судом конфіскація земельної ділянки не є надмірним тягарем для відповідача. На підставі викладеного, суд встановив, що [PERSON] , будучи громадянином російської федерації, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (з 08.11.2017 по даний час) не відчужив її, у зв`язку з чим вона підлягає конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, тому з відповідача на користь Миколаївської обласної прокуратури необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн за подачу позовної заяви, а також 1211,20 грн за подачу заяви про забезпечення позову. Згідно ч.7 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Оскільки від учасників справи жодних клопотань щодо заходів забезпечення позову не надходило, а тому заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили. На підставі ст.\~13,\~14 Конституції України, ст.\~22,\~80,\~81,\~145,\~148 Земельного кодексу України,

Outcome: approved