Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 19.02.2024\~року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та [PERSON] укладено договір №1450371 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого: сума кредиту складає 4 000 грн.; строк кредиту 360 днів з 19.02.2024 року по 13.02.2025 року та періодичністю платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Кредит надавався у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. Договір відповідач підписав за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «Е151». 24.12.2024 року ТОВ «Слон Кредит» на підставі договору факторингу №24122024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача, загальна сума заборгованості склала 36700,00 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту\~4000,00 грн., заборгованість за процентами\~30700,00 грн., штрафні санкції 2\~000,00 грн. На підставі викладеного, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» суму заборгованості в розмірі 39800,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту -\~4000,00 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом\~ 30700,00 грн., нарахованих позивачем процентів за 51 календарних днів\~5 100 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн., та в порядку ч. ч. 10, 11 ст.265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення, нарахувати інфляційні витрати і 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості, стягнути з відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день розгляду справи сповіщений, про причину неявки не повідомив, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за його відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.280 ЦПК України. Дослідивши докази по справі судом встановлено, що 19.02.2024 року між ТОВ "Слон Кредит" та [PERSON] , з використанням електронного підпису, укладено договір про надання споживчого кредиту № 1450371, згідно якого укладення цього Договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», у тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ІТС товариства. На умовах, установлених Договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (пункт 1.2 договору про надання споживчого кредиту). Сума кредиту (загальний розмір) за договором становить 4000 гривень. Строк кредиту 360 днів. Тип процентної ставки фіксована, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (пункт 1.3, 1.4, 1.5). Згідно п. 1.5.1 договору про надання споживчого кредиту, стандартна процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується: в межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки. Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] (пункт 2.1 договору). Оскільки ТОВ «Слон Кредит» не є банківською установою, то відповідно позбавлене можливості відкрити будь-які рахунки для клієнтів, і як наслідок формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може. Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулося через систему Pay Tech, на підставі укладеного договору організацію переказу грошових коштів №06062022-1 від 06.06.2022 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Пейтек». Згідно довідки, 19.02.2024 о 15:52:34 здійснено перерахування коштів на суму 4000 грн. на картку клієнта від ТОВ «Слон Кредит», маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі ТОВ «Слон Кредит» - 14503711708350750, банк-еквайр АТ «Пумб». Відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування того, що договір між ним та ТОВ «Слон Кредит» дійсно укладався, умови договору не заперечив, факт належності йому кредитної картки, отримання суми кредиту не оспорив. Належність [PERSON] банківської картки № [NUMBER] , на яку 19.02.2024 р. зараховано кошти в сумі 4000 грн., підтверджується довідкою АТ «Універсал Банк» № БТ/Е-18765 від 24.11.2025 року. Умовами договору, серед іншого передбачено обов`язок споживача у встановлений договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені, інші платежі за договором (п. 4.4. договору). З розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Слон Кредит», загальна сума заборгованості на дату відступлення права вимоги згідно кредитного договору № 1450371 від 19.02.2024 станом на 24.12.2024 складає: 36700 грн., з яких: заборгованість з тіла кредиту\~4000,00 грн., заборгованість за процентами\~30700,00 грн., штрафні санкції 2\~000,00 грн. 24.12.2024 року між ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" та ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" укладено договір факторингу № 24122024, згідно якого до фактора перейшло право вимоги за вищевказаним кредитним договором на загальну суму 36700 грн., з яких: заборгованість з тіла кредиту\~4000,00 грн., заборгованість за процентами\~30700,00 грн., штрафні санкції 2\~000,00 грн. Після вказаної дати, новий кредитор продовжив нараховувати проценти за користування кредитом, в межах строку кредитування, з 25.12.2024 по 13.02.2025, що склали 5100 грн. За умовами п.6.4 договору первісним кредитором було нараховано штрафні санкції в розмірі 2000,00 грн., які враховуючи вимоги чинного законодавства позивач вважає такими, що не підлягають стягненню з відповідача. Відповідно, загальна сума заборгованості [PERSON] перед позивачем склала 39800,00 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту -\~4000,00 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом\~ 30700,00 грн., нарахованих позивачем процентів за 51 календарних днів\~5 100 грн. Вказаний розрахунок відповідач не заперечив, контррозрахунку не надав, доказів внесення коштів на погашення кредиту не надав. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до ст.627 ЦК України, відповідно до статті6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора\~у зобов`язанні\~здійснюється без\~згоди боржника,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом (ч.1 ст.516 ЦК України). Статтею 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Сукупність вищевказаних доказів підтверджує факт укладення договору кредиту між первісним кредитором та відповідачем, умови договору відповідач не заперечив, погодився на них, в змагальному процесі позовні вимоги не заперечив, при цьому перед судом доведено факт наявності заборгованості, факт переходу права вимоги до позивача, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості задоволенню. При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Підстав для нарахування інфляційних втрат і 3% річних, заявлених позивачем, відповідно до ст.625 ЦК України\~до моменту виконання рішення згідно з ч.ч. 10, 11 ст.265 ЦПК України, судом не встановлено, оскільки відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану і у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Згідно до ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10000,00 грн. Відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд приймає до уваги положення частини третьої\~статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому стягненню. Відповідно до\~вимог ст.ст.\~ 137,\~141\~ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000\~грн.

Outcome: partial