Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

АТ КБ "ПриватБанк" (далі - позивач), через представника, звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості, у якому просив: - Стягнути з Відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 21-02-2023 у розмірі 35852.83 грн., що складається із: 28676.83 грн. - заборгованість за тілом кредита, 7176.00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками та судовий збір у розмірі 2422.40 грн. Позивач обґрунтовує\~свій позов\~тим,\~21.02.2023\~Відповідач ознайомився\~з умовами\~кредитування та\~підписав Паспорт\~кредиту та\~підписав власноручно\~Заяву про\~приєднання до\~умов та\~правил надання\~банківських послуг\~ та\~погодив наступні\~умови:\~1)\~Тип кредиту\~та розмір\~кредитного ліміту:\~відновлювана кредитна\~лінія до\~200\~000\~грн.\~(п.1.2.\~Договору);\~2)\~Тип кредитної\~карти:\~Картка «Універсальна»;\~3)\~Строк кредитування:\~12\~місяців з\~пролонгацією (п.1.2.\~Договору);\~4)\~Процентна ставка,\~відсотків річних:\~42,0%\~(п.1.3\~Договору);\~5)\~Кількість та\~розмір платежів,\~періодичність:\~сплата мінімального\~обов`язкового платежу\~на поточний\~рахунок,\~для якого\~відкрито кредитну\~картку,\~до останнього\~календарного числа\~(включно)\~місяця,\~наступного за\~місяцем,\~у якому\~було здійснено\~витрати за\~рахунок кредитного\~ліміту (п.1.4.\~Договору;\~6)\~Розмір мінімального\~обов`язкового платежу:\~-\~5%\~від заборгованості,\~але не\~менше ніж\~100\~грн,\~щомісячно,\~або 10%\~від заборгованості,\~але не\~менше 100\~грн,\~щомісячно -\~у разі\~прострочки,\~починаючи з\~другого місяця\~прострочення (п.1.4.\~Договору);\~7)\~Проценти від\~суми неповернутого\~в строк\~кредиту,\~які у\~відповідності до\~ч.2\~ст.625\~Цивільного кодексу\~України встановлюються\~за домовленістю\~Сторін у\~процентах від\~простроченої суми\~заборгованості в\~розмірі:\~60,00%\~(п.1.5.\~та п.\~2.1.1.2.12.\~Договору).\~Заяву про\~приєднання до\~умов та\~правил надання\~банківських послуг\~Відповідачем підписано\~власноруч на\~планшеті,\~що відповідає\~вимогам Постанови\~НБУ від\~13.12.2019\~№ 151\~Про затвердження\~Положення про\~застосування цифрового\~власноручного підпису\~в банківській\~системі України.\~На підставі\~укладеного Договору\~Відповідач отримав\~платіжний інструмент\~-\~кредитну картку\~номер -\~ [NUMBER] ,\~строк дії\~-\~01/27,\~тип -Універсальна,\~що підтверджується\~випискою по\~рахунку.\~Відповідач користувався\~кредитним лімітом,\~відповідно до\~виписки по\~рахунку вчиняв\~операції. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 17.09.2025 року має заборгованість 35852.83 грн., яка складається з наступного: 28676.83 грн. - заборгованість за тілом кредита 7176.00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Ухвалою суду від 02.10.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Сторони не заперечували проти розгляду справи в спрощеному провадженні. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подала. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено в ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1ст. 628 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Судом було встановлено, що після підписання анкети-заяви №б/н від 21.02.2023 відповідач приєдналася до умов та правил надання банківських послуг і відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 29000,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку та випискою по рахунку. З відповідачем було погоджено умови та правила надання банківських послуг і тарифи, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді, а на підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано копію заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка підписана сторонами. Суд встановив, що відповідачу було видано кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії 01/27, тип -Універсальна, а надалі вона здійснювала дії щодо проведення її активації, користувалася карткою, а також отримувала кредитні кошти з власної ініціативи. Таким чином, активація відповідачем картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору, що підтверджуються, зокрема, розрахунком заборгованості, випискою по рахункам. Разом з тим, суду надана виписка за картковим рахунком відповідача, що міститься в матеріалах справи, яка є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, що узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 у справі №200/5647/18-ц (провадження № 61-9618св19). Таким чином, виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредит (позиція Верховного Суду від 14.04.2021 спр. №759/11453/20). У виписці по руху коштів чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, а також факти використання відповідачем грошей, а отже й отримання кредитної картки. Із виписки вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами, а також частково сплачувала заборгованість за договором. Разом з тим, згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Судом було встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, для чого за зверненнями відповідача відкрив рахунок та надавав кредитні картки до нього, а відповідач отримуючи кредитні картки фактично отримувала електронний платіжний інструмент, який дає можливість використовувати власні гроші або кредитний ліміт на банківському рахунку для здійснення безготівкових операцій, тим самим відповідач мала безперервний доступ до самого рахунку. Однак відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 17.09.2025 року має заборгованість 35852.83 грн., яка складається з наступного: 28676.83 грн. - заборгованість за тілом кредита 7176.00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Разом з тим, відповідач не подала заперечень проти позову на пропозицію суду викладену в ухвалі суду від 02.10.2025 та не навела обставин на спростування правочину, укладеного з позивачем та пред`явлені їй розрахунки заборгованості. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 зроблений висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 02.10.2025 в сумі 35852.83 грн, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з огляду на те, що позов задоволено, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: approved