Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Позивачка в особі свого представника адвоката Борщенко В.В. звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . З відповідачем однією сім`єю вони не мешкають, стосунки розладились. Донька мешкає разом з позивачкою та перебуває повністю на її утриманні, відповідач кошти на утримання дитини не надає, оскільки сторони не досягли згоди щодо розміру аліментів. Також позивачка вказує, що вона не працює через необхідність догляду за дитиною та відповідно до ст.84 СК України має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення нею трьох років. Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів), щомісячно, до досягнення донькою трьох років. Ухвалою суду від 22.10.2025 було відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. У судове засідання сторони не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача просила про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час і місце судового засідання належним чином, відзив на позовну заяву не подав. Оскільки відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився, відзив на позовну заяву не надав, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з такого. Матеріалами справи встановлено, що сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження дитини (а.с. 8а). Відповідно до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бут меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За нормами ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно роз`яснень, які містяться в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, а тому він має об`єктивну можливість виплачувати аліменти і здатний надавати матеріальну допомогу, як на утримання неповнолітньої дочки, так і на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що щомісячний розмір аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дитини буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дитини, при цьому не порушуватиме прав та інтересів відповідача, та інших осіб. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Виходить з того, що у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивачка не має змоги працювати і утримувати себе, відповідач є молодою, працездатною особою та має постійний заробіток, доказів того, що його стан здоров`я не дозволяє сплачувати аліменти ним не надано. Таким чином, суд дійшов висновку, що є всі підстави для часткового задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дружини до досягнення їх дитиною трирічного віку, у розмірі 1/6 частки від доходів відповідача. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Зазначений позов поданий до суду 17.09.2025. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, і з відповідача необхідно стягнути аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, та на утримання позивачки в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення донькою трьох річного віку. Оскільки позивачка при подачі даного позову була звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: partial