Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

Позивач, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача в користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №5250545 від 07.01.2023 в розмірі 40100 грн, сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу 8000 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 07.01.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено кредитний договір №5250545 який підписаний відповідачем шляхом використання електронного підпису, за умовами якого, відповідач отримав 10000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитними договором. ТОВ «МІЛОАН» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, в той час як відповідач не виконав свої зобов`язання, грошові кошти не повернув та проценти за користування коштами не сплатив. 29.05.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК«Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги № 97-МЛ відповідно до якого ТОВ «ФК«Кредит-Капітал» набуло\~право вимоги\~до відповідачаза кредитним договором №5250545 у розмірі 40100 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту 10000 грн; заборгованість за відсотками 29100 грн та 1000 грн заборгованість за комісією, які просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді Борщівського районного суду Тернопільської області від 09.10.2025 відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подав. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахування викладеного вище, суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив такі факти. Судом встановлено, що 07.01.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №5250545 який підписаний електронними підписами, в тому числі відповідачем одноразовим ідентифікатором V30174. Згідно п.1.1 Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим Договором, на строк, визначений п.1.3 Договору, надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2 Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4 Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається загальним строком на 104 дні з 07.01.2023 (строк кредитування), термін повернення кредиту - 21.04.2023(останній день строку кредитування). (пункти 1.3, 1.4). Відповідно до пунктів 1.2, 1.5.2, Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 10000 грн, проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 2100 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду, проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 27000 грн., які нараховуються за стандартною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду, комісія за надання кредиту - 1000 гривень, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачу кредиту (п.1.5.1). Тип процентної ставки за цим договором фіксована (п.1.6 договору). Пунктом 2.3.1 договору зазначено, що позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на тих самих умовах, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені цим п.2.3 договору та розділом 6 Правил,\~у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Анкета-заява на кредит містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем. Як вбачається із платіжного доручення №90819920 від 07.01.2023 грошові кошти в сумі 10000 грн було перераховано [PERSON] згідно договору №5250545 на картку № [NUMBER] , платник - ТОВ «Мілоан». Як вбачається з відповіді АТ «УніверсалБанк» від 28.11.2025, повідомлено, що на ім`я [PERSON] банком емітовано платіжну карту № [NUMBER] та 07.01.2023 на вказаний рахунок зараховано кошти в сумі 10000,00 грн. Між ТОВ «Мілоан» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений Договір відступлення прав вимоги №97-МЛ від 29.03.2023, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги, в тому числі, за кредитним договором №5250545 від 07.01.2023, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем, що стверджується витягом з реєстру боржників від 26.08.2025 до договору відступлення права вимоги 97-МЛ від 29.03.2023. Частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205,\~207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Згідно\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~статті 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За приписами частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Положеннями частини першої\~статті 1049 ЦК України\~визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно із\~статті 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої\~статті 516 ЦК України\~якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша\~статті 1077 ЦК України). Як встановлено судом, до позивача на підставі договору відступлення права вимоги перейшло право вимоги до відповідача. З матеріалів справи встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконав умов договору, допустив виникнення заборгованості. Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 5250545 від 07.01.2023 року [PERSON] , має заборгованості в розмірі 40100 гривень, з яких: 10000 грн - заборгованість за кредитом, 29100 грн - заборгованість по відсоткам, 1000 грн. заборгованість за комісією. Отже, оскільки доказів належного виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором №5250545 від 07.01.2023 матеріали справи не містять, а сума заборгованості відповідача підтверджується розрахунком заборгованості, яка надана суду та відповідачем не спростована, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №5250545 в сумі 39100 грн, що складається із 10000 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 29100 грн заборгованості за процентами є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідач не надав суду будь-яких належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження іншої суми заборгованості або ж її відсутності. Обґрунтовуючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за тілом та відсотками за користування кредитними коштами, просив стягнути заборгованість за комісією за надання кредиту в розмірі 1000 грн. Відповідно до п. 4 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»\~загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту. Згідно з ч. 2\~ст. 8 цього Закону України «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~цей\~Закон\~застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з ч. ч. 1, 2, 5, 7\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Відповідно до ч. 5\~ст 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим\~Законом, є нікчемними. Аналіз умов\~договору про\~надання споживчого\~кредиту №5250545 свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 1000 грн., встановлена в п. 1.5.1 договору, є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику. Умови договору не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику. Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15. Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства. Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15, від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 та від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що положення вищевказаного кредитного договору щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 1000 грн суперечать положенням\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~і є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь ТзОВ "ФК "Кредит - Капітал" заборгованості за комісією за надання кредиту в розмірі 1000 грн. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене,\~суд вважає,\~що позовні\~вимоги слід\~задовольнити частково\~та стягнути\~з відповідачки\~в користь\~позивача заборгованість\~за кредитним\~договором №5250545\~від 07.01.2023 в розмірі 39100 грн., з яких: 10000 грн. заборгованості за тілом кредиту; 29100 грн заборгованості за процентами. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. У позовній заяві позивач просить суд стягнути понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 442, 40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 8000 грн. Позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, однак суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем, в тому числі на професійну правничу допомогу, доходить висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором, справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною. За таких обставин, суд вважає, що позивачем витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи у загальному розмірі 8000 грн. є завищеними та становлять надмірний тягар для відповідачки, що суперечить принципу розподілу судових витрат, а тому, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу у даній справі в розмірі 4000 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2361,90 грн (2422,40 грн х 39100 грн : 40100 грн).

Outcome: partial