Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

До Дарницького районного суду м. Києва, звернувся [PERSON] , з позовом до ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначено, що 14.03.2024 року о 12 год. 45 хв., на перехресті вул. Хмельницького та вул. Творча у місті Львові відбулася ДТП за участю [PERSON] , який керував транспортним засобом ИЖ 27172 303НТ, державний номерний знак [NUMBER] та [PERSON] , який керував транспортним засобом Nissan Qashqai, державний номерний знак [NUMBER] . На місці вчинення ДТП учасниками було складено повідомлення про ДТП (Європротокол). Згідно вказаного європротоколу учасники ДТП дійшли згоди, що винуватцем ДТП є [PERSON] . На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] , була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», згідно з полісом № 219781204 зі строком дії до 09.03.2025 року. Цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована в СК «Арсенал Страхування» згідно з полісом № 215482032 зі строком дії до 01.07.2024 року. У встановлений законодавством строк, а саме 15.03.2024 року позивач звернувся до відділення страхової компанії ПАТ «НАСК «Оранта» з повідомлення про ДТП та заявою про страхове відшкодування. Також в цей день, було складено акт огляду транспортного засобу потерпілої сторони, якім було зафіксовано перелік візуальних зовнішніх пошкоджень. За результатами проведеного огляду представниками страхової компанії ПАТ «НАСК «Оранта» не було повідомлено позивача про нараховану суму страхового відшкодування. В зв`язку з тим, що представником відповідача проводився лише зовнішній огляд пошкоджень автомобіля, позивач розуміючи наявність внутрішніх пошкоджень, звернувся до судового експерта Землюка В.В. Відповідно до висновку експерта вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Nissan Qashqai, станом на 14.03.2024 року, складає 113926,96 грн. та вартість відновлювального ремонту складає 145954,86 грн., з врахування коефіцієнта фізичного зносу автомобіля. За проведення транспортної-товарознавчої експертизи позивачем було сплачено 6500,00 грн. 20.03.2024 року позивач повідомив відповідача на офіційну електрону пошту щодо початку відновлення автомобіля після ДТП, де зазначив, що після розбірки авто було виявлено, що частина пошкоджень не була зафіксована в акті огляду транспортного засобу від 15.03.2024 року. Позивачем було запропоновано здійснити повторний огляд автомобіля для фіксації додаткових пошкоджень. У відповідь на вказаний лист відповідач попросив декілька фото для складання додаткового акту. 25.03.2024 року позивачем було надіслано фото та зауважено, що не всі ушкодження можливо зафіксувати на фото. Відповідач не здійснив додатковий огляд автомобіля та не зафіксував весь обсяг наявних пошкоджень, що призвело до нарахування меншої суми відшкодування за завдані збитки, ніж були по факту. 25.03.2024 року позивачем було сплачено суму коштів за автомобільні деталі у розмірі 84481,56 грн., ТОВ «Мотор Транс Груп». Після здійсненого ремонту автомобіля, позивачем було додатково сплачено вартість робіт у розмірі 25075,00 грн. Загальна вартість коштів, які були сплачені позивачем за ремонт та відновлення пошкодження автомобіля склала 109556,56 грн. 10.06.2024 року на рахунок позивача надійшли кошти у сумі 57099,35 грн. 01.07.2024 року з порушенням встановленого законодавством 90-денного строку, відповідач перерахував на рахунок позивача додатково 7559,58 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди і виплаченим страховим відшкодуванням становить 44897,63 грн. З врахуванням встановленого ліміту, визначеного законодавством (80000,00 грн.) різниця між фактичним розміром шкоди та лімітом становить 15341,07 грн. Внаслідок ухилення відповідача від здійснення позивачу матеріальної шкоди, він вимушений був збирати велику кількість документів, звертатися до судового експерта і відповідно оплачувати кошти за надані послуги останнього, звертатись за юридичною допомогою, багаторазово звертатись до страхової компанії, що позначилося на його душевному стані та призвело до погіршення взаємовідносин у сім`ї, внаслідок чого останній зазнав моральної шкоди. З урахуванням викладеного просить суд стягнути з відповідача на користь позивача недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 15341,07 грн., моральну шкоду у розмірі 15000,00 грн., витрати на проведення експертизи 6500,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн. та судовий збір. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02.08.2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що на замовлення страховика, було проведено експертно-автотоварознавче дослідження, відповідно до звіту № 96-D/14/47 від 15.05.2024 року, вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає: 67158,93 грн., без ПДВ, 78357,72 грн., без ПДВ. В протоколі огляду під підпис потерпілим у пункті 6 визначено, що заміна кваліфікації стану призначених до ремонту або заміна запчастин і вузлів не може бути здійснена без узгодження НАСК «Оранта». Дані зміни не підтверджені, ніякими документальними доказами, що свідчить про навмисну перекваліфікацію ремонтних робіт для збільшення вартості відшкодування. Після отримання документального підтвердження ремонту у платника ПДВ, страховик може здійснити доплату ПДВ. Проте позивачем не надано доказів проведення ремонтних робіт у платника ПДВ. Зазначив, що позивач маючи квитанцію про сплату ремонту ще 25.03.2024 року не надав її страховику. Після повідомлення позивача про порядок розрахунку письмово 21.05.2024 року, позивачем не здійснено дій з повідомленням страховика про сплату з урахування ПДВ. 24.09.2024 року при ознайомленні з позовною заявою, відповідачем було виявлено вказані квитанції про оплату на рахунок ТОВ «Мотор Транс Груп», у зв`язку з чим страховик 26.09.2024 року провів доплату ПДВ у розмірі 11198,79 грн. Тобто загальна сума відшкодування за мінусом франшизи складає 75857,72 грн. Також зазначив, що позивач не позбавлений права звернутись до особи, відповідальної за збиток з вимогою про сплату відшкодування шкоди, а саме різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Щодо відшкодування витрат на експертизу, зазначив, що вони відшкодовуються в разі якщо представник страховика не прибув у визначений Законом України строк, для проведення огляду для складання експертного висновку протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП. У вказаному випадку представник страховика прибув у визначений строк. Щодо моральної шкоди, зазначив, що страховки є особою відповідальною за страхувальника перед третіми особами лише в частині матеріальних збитків в межах ліміту відшкодування ремонтних витрат та моральної шкоди в частині п`яти відсотків від витрат на лікування. Самостійне зобов`язання перед позивачем, відповідач не несе оскільки позивач не є стороною договору. Крім того представником відповідача було заявлено клопотання про зменшення судових витрат. З урахуванням викладеного просить суд відмовити в задоволенні позову. Від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої зазначено, що оскільки на банківський рахунок позивача 26.09.2024 року надійшли кошти від ПАТ «НАСК «Оранта» в сумі 11198,79 грн., сторона позивача просить зменшити розмір позовних вимог відповідно до яких просить суд стягнути з відповідача на користь позивача недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 4142,28 грн., пеню у розмірі 1224,69 грн., 3% річних у розмірі 141,31 грн., моральну шкоду у розмірі 15000,00 грн., витрати на проведення експертизи 6500,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн. та судовий збір Від представника відповідача надійшов відзив на зменшені позовні вимоги, відповідно до якого зазначено, що протоколом огляду страховика зафіксовано, що якщо під час огляду транспортного засобу будуть виявлені приховані пошкодження, про це слід повідомити страховика, для складання додаткового акту, а іншому випадку страхова компанія не проводить виплату за приховані пошкодження. Потерпілим водієм [PERSON] , надано на огляд транспортний засіб страховику 15.03.2024 року та під підпис погоджено, що в разі якщо будуть виявлені інші пошкодження або при огляді на СТО будуть заявлятися зміна кваліфікації ремонту, позивач зобов`язаний звернутись до страховика для складення додаткового протоколу. Зазначено, що позивач не звертався до страховика з заявою про проведення додаткових оглядів. Щодо стягнення штрафних санкцій зазначено, що оскільки позивачем не було надано страховику квитанцію про оплату на рахунок ТОВ «Мотор Транс Груп», страховик не мав підстав для доплати ПДВ. Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого зазначено, що підпис позивача на протоколі огляду транспортного засобу від 15.03.2024 року є наявний, але як власника автомобіля, що свідчить про те, що протокол був складений у його присутності, але не підтверджує те, що позивач погодився з даним протоколом огляду, крім того у вказаному протоколі відсутня можливість висловити заперечення чи зауваження до проведеного огляду. Твердження відповідача у відзиві про погодження позивачем з оглядом транспортного засобу не відповідає дійсності, страхова компанія не узгоджувала з позивачем розмір страхового відшкодування, хоча позивач неодноразово заперечував, щодо зазначеного розміру у зв`язку з чим була проведена експертиза. Окремо зазначено, що 15.05.2024 року при проведенні експертно-автотоварознавчого дослідження на замовлення страховика останній не звертався до позивача з вимогою щодо надання доступу до пошкодженого автомобіля для його огляду експертом залучення страховиком, з вказаним висновком позивач не був ознайомлений. Також зазначено, що долучений відповідачем звіт не є допустимим доказом, оскільки розмір страхового відшкодування не узгоджувався з позивачем, вказаний звіт не є транспортно-товарознавчою експертизою, вказаний звіт не містить попередження експерта про кримінальну відповідальність. Складене дослідження відповідно до звіту долучене відповідачем було проведене без огляду дослідженого автомобіля по наданим вихідним даним, що є порушенням методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Такі дії відповідача, неповнота дослідження лише на підставі зовнішнього огляду авто без розбирання пошкоджених елементів та без дослідження внутрішньої сторони пошкоджених деталей, вплинули на неповну оцінку оцінювачем про вартість заміни та ремонту відповідних частин автомобіля. Зазначено, що вартість завданих збитків відповідно до звіту № 3114 становила 145954,86 грн., з вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, страхова компанія в 90-дений термін зобов`язана була відшкодувати вартість страхового відшкодування з врахуванням ліміту по європротоколу 80000,00 грн., враховуючи сплату страховиком грошових коштів у розмірі 78357,72 грн., сума до відшкодування недоплаченої суми страхового відшкодування за винятком франшизи 2500,00 грн., становить 1642,28 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав зазначених у позові, наполягала на їх задоволенні. В подальшому надала заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, з підстав зазначених у відзиві. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 14.03.2024 року [PERSON] , та [PERSON] , склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулась 14.03.2024 року о 12.45. Відповідно до полісу № 215482032, 01.07.2023 року між ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та [PERSON] , було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до якого було застраховано транспортний засіб «Nissan Qashqai», державний номерний знак [NUMBER] . 15.03.2024 року [PERSON] , направив на адресу ПАТ «НАСК «Оранта» повідомлення про ДТП та заяву про страхове відшкодування, відповідно до якого зазначено, що 14.03.2024 року о 12:45 год., [PERSON] , здійснюючи поворот наліво з вул. Б. Хмельницького на вул. Творчу у м. Львові, не надав перевагу транспортному засобу, яким керував [PERSON] , і рухався прямо. 15.03.2024 року було складено протокол огляду транспортного засобу. Відповідно до висновку експерта № 3114 транспортно-товарознавчої експертизи транспортного засобу «Nissan Qashqai», державний номерний знак [NUMBER] , вартість матеріального збитку завданого власнику станом на 14.03.2024 року внаслідок пошкодження його в ДТП становить 113926,96 грн. Вартість відновлювального ремонту вищевказаного транспортного засобу станом на дату ДТП складає 145954,86 грн. Ринкова вартість вказаного транспортного засобу складає 760165,85 грн. Згідно з актом прийому передачі виконаної роботи від 21.03.2024 року, за заявою [PERSON] ,ціна експертизи складає 6500,00 грн. Відповідно до квитанції з АТ «Універсал Банк» від 15.03.2024 року [PERSON] , було здійснено переказ грошових коштів на рахунок [PERSON] , в розмірі 6500,00 грн., в якості оплати експертизи. З видаткової накладної № 70 від 09.04.2024 року виданої ТОВ «Мотор Транс Груп», вбачається, що вартість запчастин складає 84481,56 грн. Відповідно до квитанції з АТ «Універсал Банк» від 25.03.2024 року [PERSON] , було здійснено переказ грошових коштів на рахунок ТОВ «Мотор Транс Груп», в розмірі 84481,56 грн. Згідно акту виконаних робі № ДМ-00000022 від 25.04.2024 року, вбачається, що вартість ремонту транспортного засобу «Nissan Qashqai» складає 25075,00 грн. З розрахунків страхового відшкодування складених ПАТ «НАСК «Оранта» вбачається, що сума страхового відшкодування складає 57099,35 грн., та 7559,58 грн. Зі змісту протоколу огляду транспортного засобу «Nissan Qashqai», державний номерний знак [NUMBER] , від 15.03.2024 року вбачається, що п. 5 вказаного протоколу визначено, що якщо під час ремонту будуть виявлені приховані пошкодження, про це слід повідомити НАСК «Оранта» з метою складення додаткового протоколу. В іншому випадку НАСК «Оранта» не приймає до розгляду претензії щодо зазначених пошкоджень. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу складеного ФОП [PERSON] , на замовлення страховика, вбачається, що вартість матеріального збитку завданого власнику майна складає 78357,72 грн., з ПДВ та 67158,93 грн., без ПДВ. З виписки по картці від 27.09.2024 в АТ «Універсал Банк», вбачається, що ПАТ «НАСК «Оранта» здійснила переказ коштів на рахунок [PERSON] , на загальну суму 75857,72 грн. Так, з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» від 17 лютого 2011 року, яким внесено зміни та доповнення до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», дозволено учасника дорожнього руху при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за наявності встановлених пунктом 33.2 статті 33 наведеного Закону обставин спільно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («Європротокол») без інформування відповідного підрозділу МВС України про її настання. Згідно пункту 33.2 статті 33 зазначеного вище Закону України, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмований (загиблих) людей, а також згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції про її настання. На виконання Закону України від 17 лютого 2011 року, Моторним (транспортним) страховим бюро України встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено протоколом Президії МСТБУ від 11 серпня 2011 року № 274/2011 інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (далі - Інструкція). Відповідно до вказаної Інструкції, у Європротоколі зазначаються, зокрема, фактична дата, час та місце настання дорожньо-транспортної пригоди, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомлення категорично забороняються, та замість зіпсованого бланку заповнюється інший. Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. З повідомлення про ДТП вбачається, що водієм [PERSON] , який керував транспортним засобом марки «ИЖ 27172», державний номерний знак [NUMBER] , вину визнано, про що вказано в Європротоколі та засвідчено особистим підписом. Статтею 124 КУпАП передбачено, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У зв`язку із тим, що між учасниками дорожньо-транспортної пригоди спільно складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), отже водій, винний у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Таким чином, європротокол або повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 15.03.2024 року, яке складене учасниками дорожньо-транспортної пригоди відповідно до норм чинного законодавства і є належним доказом вини особи, що скоїла дорожньо-транспортну пригоду, у зв`язку із чим завдана шкода підлягає відшкодуванню, а обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню. Між сторонами виникли відносини з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), до яких підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Закону України від 01.07.2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Крім того, при вирішенні справи підлягають врахуванню висновки Верховного Суду щодо вибору та застосування відповідної норми права відповідно до статі 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. За змістом статті 1192 ЦК України одним із способів відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого є відшкодування збитків у повному обсязі, які визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону № 1961-ІV визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Статтею 12 Закону № 1961-ІV визначено, що страхове відшкодування за шкоду, завдану майну, завжди зменшується на суму франшизи, встановленої договором страхування. Відповідно до Закону № 1961-ІV розмір страхового відшкодування, яке сплачує страховик потерпілому, не завжди дорівнює фактичному розміру завданої шкоди, оскільки обмежується, зокрема, вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (у випадку наявності), а також сумою франшизи. Відповідно до законодавства майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Винуватець повинен відшкодувати потерпілому різницю між завданим збитком та страховою виплатою. Покладення відповідальності у розмірі завданого збитку який повинен відшкодувати страховик на винуватця - суперечить інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Стала позиція, яка відображена у ряді постанов Верховного Суду, у тому числі і у рішеннях Великої Палати. Суть зводиться до того, що з винуватця можна стягнути лише ті суми, які не платить страхова, до яких, як правило відносяться: знос авто, франшиза, розмір збитку понад страхову суму. Якщо потерпілий заявляє вимогу до винуватця про відшкодування тих платежів, які повинна сплатити страхова компанія, то суд повинен відмовити в задоволенні таких позовних вимог. Єдине виключення - сам винуватець згоден самостійно покрити розмір завданого збитку, який повинен бути покритий страховою компанією (до такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах: № 204/5314/18 від 25.11.2021 року; № 208/2600/17 від 27.10.2021 року; № 205/1314/16-ц від 20.10.2021 року; № 362/3043/18 від 06.10.2021 року; № 753/311/17 від 06.10.2021 року; № 128/1453/18 від 06.10.2021 року; № 369/11644/16-ц від 04.08.2021 року; № 759/24061/19 від 28.07.2021 року; № 523/7115/18 від 30.06.2021 року; № 204/4050/17 від 03.06.2021 року; № 607/17727/18 від 19.05.2021 року; № 523/3212/19 від 24.03.2021 року; № 753/11069/16 від 17.02.2021 року; № 760/5686/17 від 17.02.2021 року; № 592/8115/18 від 03.02.2021 року). У зв`язку з цим із винного водія підлягає стягненню різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Тобто страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту - безпосередній винуватець (постанова КЦС ВС від 03.10.2018 року у справі №686/17155/15-ц). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням». (постанова КЦС ВС від 22.01.2019 року у справі №676/518/17). Сторонами у справі не оспорюється факт дорожньо-транспортної пригоди, у якій заподіювачем позивачу шкоди є [PERSON] . Предметом спору є недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого автомобіля. Визначений страховиком розмір збитків не позбавляє позивача права не погодитись з розрахунком страховика. Крім того, такий розрахунок не має для суду заздалегідь встановленої сили. Відповідно до постанови КЦС ВС від 03.07.2019 року у справі № 910/12722/18, від 13.03.2018 року у справі № 910/9396/17, звіт про оцінку вартості (розміру) збитків, виконаний на замовлення позивача, є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму що витрачена на відновлення транспортного засобу. Судом встановлено факт настання дорожньо-транспортної пригоди 14.03.2024 року за участю транспортних засобів позивача та водія [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта». Обставини ДТП та вина водія [PERSON] підтверджуються зокрема спільно складеним Європротоколом. Матеріалами справи підтверджено, що позивач своєчасно звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, надав транспортний засіб для огляду та виконав усі покладені законом обов`язки. Разом з тим, страховиком здійснено лише поверхневий огляд автомобіля без проведення дослідження пошкоджених елементів, що призвело до неповного встановлення характеру та обсягу пошкоджень. Надалі позивач своєчасно повідомив страховика про виявлення додаткових прихованих пошкоджень та просив провести повторний огляд, однак відповідач не здійснив виїзд для фіксації відповідних пошкоджень, обмежившись вимогою надіслати фотографії, чим фактично порушив порядок визначення розміру збитку. Висновок судового експерта № 3114 від 19.03.2024 року, наданий позивачем, проведений із фактичним дослідженням автомобіля, містить повний перелік пошкоджень. Разом з цим звіт, наданий відповідачем, не містить попередження експерта про кримінальну відповідальність, проведений без первинного огляду транспортного засобу та ґрунтується виключно на зовнішніх даних, що не відповідає методиці товарознавчої експертизи. Таким чином, суд бере за основу висновок експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи № 3114 від 19.03.2024 року. З вказаних вище підстав, вимоги позивача про стягнення з відповідача, 1642,28 грн. недоплачених матеріальних збитків є обґрунтованою та підлягає задоволенню в цій частині. Позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 1224,69 грн., та 3% річних у розмірі 141,31 грн., за не своєчасне виконання відповідачем обов`язків, задоволенню не підлягає, оскільки вказані штрафні санкції нараховані позивачем на заборгованість з доплати по ПДВ, які були сплачені відповідачем під час розгляду справи, крім того позивачем не надано належних доказів звернення до відповідача з заявою про доплату ПДВ з наданням відповідних доказів. Також з відповідача підлягають стягненню кошти у розмірі 6500,00 грн. сплачені позивачем за проведення експертизи, які підтверджені доказами. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 15000,00 грн. Позивач вказує, що неправомірними діями відповідача позивачу завдана моральна шкода, яка відобразилась на душевному стані позивача та призвело до погіршення взаємовідносин у сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року №4 із змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Враховуючи наведене, аналізуючи обставини справи, з яких вбачається, що більшість розміру страхового відшкодування була добровільно виплачена відповідачем позивачу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди належним чином не доведені позивачем під час розгляду справи, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. В частині стягнення витрат на правову допомогу суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на сплату судового збору та інші витрати пов`язанні з розглядом справи пропорційно до задоволених позовних вимог судовий збір у розмірі 1138,65 грн., та витрати за проведення звіту матеріальних збитків внаслідок залиття квартири в розмірі 5289,68 грн. Щодо вимог про стягнення витрат на правничу допомогу суд приходить до наступного. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, Разом з цим, представником позивача до суду не надано вищевказаних доказів, з огляду на викладене, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі до суду даного позову. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial