Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому вказав, що він працював в КСП «Зачепилівське» Зачепилівського району Харківської області та на момент розпаювання був членом даного господарства, однак по невідомим причинам не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай). Як запевняє позивач в кінці жовтня 2025 року при зверненні до Відділу №4 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Харківській області йому стало відомо про те, що його ім`я було внесено за №3 до списку громадян-членів Додатку 1 до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Зачепилівське» Зачепилівського району Харківської області серії ХР-11-45-0001 від 15.05.1994. Сертифікат на право на земельну частку (пай) не виготовлявся та не видавався. Однак, у вказаному списку громадян-членів Додатку 1 до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Зачепилівське» Зачепилівського району Харківської області серії ХР-11-45-0001 від 15.05.1994 позивача помилково зазначено як « [PERSON] », а вірним написанням згідно паспорту є « [PERSON] ». У зв`язку з тим, що для виготовлення технічної документації та подальшої державної реєстрації земельної ділянки необхідно мати правовстановлюючі документи, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. [PERSON] просив суд встановити факт, що у списку громадян-членів КСП «Зачепилівське» він помилково записаний як « [PERSON] »та визнати за ним право на земельну частку (пай) КСП «Зачепилівське» Зачепилівського району Харківської області розміром 5,11 умовних кадастрових гектарів та виділити її із земель невитребуваних паїв КСП «Зачепилівське» або земель запасу Зачепилівської селищної ради Берестинського району Харківської області. Представник позивачки [PERSON] в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги [PERSON] просив задовольнити. Від Зачепилівської селищної ради Харківської області до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їхнього представника, проти позовних вимог [PERSON] заперечень не має. Згідно вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В силу ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого 14.08.2002 Зачепилівським РВ УМВС України в Харківській області, вірним написанням ПІБ позивача є [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки № Г-1145/0-0.25,4-1151/336-25 від 28.10.2025виданої Відділом №4 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Гур`єва В.М. було внесено за №3 до списку громадян-членів Додатку 1 до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Зачепилівське» Зачепилівського району Харківської області серії ХР-11-45-0001 від 15.05.1994. Сертифікат на право на земельну частку (пай) не виготовлявся та не видавався. При цьому середній розмір земельної частки (паю) по реформованому КСП «Зачепилівське» складає 5,11 умовних кадастрових га, з яких: ріллі 4,20 умовних кадастрових га; сіножаті 0,36 умовних кадастрових га; пасовища 0,55 умовних кадастрових га. Однак, у вказаному списку громадян-членів Додатку 1 до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Зачепилівське» Зачепилівського району Харківської області серії ХР-11-45-0001 від 15.05.1994 позивача помилково зазначено як « [PERSON] », а вірним написанням згідно паспорту є « [PERSON] ». Підтвердженням факту роботи позивача в КСП «Зачепилівське» (колишня назва «імені ХХІ партз`їзду КПРС») є архівна довідка № 217 від 04.11.2025, видана КП «Зачепилівський трудовий архів» Берестинського району Харківської області, згідно якої [PERSON] , [INFO] , значиться в особистих рахунках по нарахуванню заробітної плати робітникам КСП «Зачепилівське» (колишня назва «імені ХХІ партз`їзду КПРС») за період з 1977 по 1996 роки. Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Статтею 315 ЦПК України встановлено перелік справ про встановлення фактів, які розглядаються судом. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до ч.3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Згідно пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X «Перехідні положення» ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). За правилами Указу Президента України від 08.09.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Згідно положення ст.3 ЦК України випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Захист прав на отримання земельних часток (паїв) при втраті сертифікату на земельну частку (пай), за аналогією закону здійснюється в порядку ст. 392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності - шляхом пред`явлення позову про визнання права на земельну частку (пай). Також, відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. В ході судового розгляду встановлено, що в списку громадян-членів КСП «Зачепилівське», що є Додатком 1 до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР-11-45-0001 від 15.05.1994, допущено технічну помилку: невірно зазначено « [PERSON] » замість « [PERSON] », що перешкоджає позивачу в оформленні права на земельну частку (пай). Враховуючи викладене, а також те, що допущена технічна помилка не може бути підставою для позбавлення позивача його права, як члена колективного сільськогосподарського підприємства, на земельну частку (пай), суд приходить до висновку про обґрунтованість позовної заяви, що є підставою для її задоволення. Як вбачається із матеріалів позовної заяви, позивач не очікує відшкодування понесених ним судових витрат по оплаті судового збору, тому дане питання судом не вирішується. На підставі викладеного,

Outcome: approved