Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

21.10.2025 до Тиврівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка 21.10.2000 зареєструвала шлюб з відповідачем в виконавчому комітеті Слідянської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, актовий запис №4. Від спільного шлюбу у сторін є діти: син [PERSON] , [INFO] ; дочка [PERSON] , [INFO] ; дочка [PERSON] , [INFO] ; дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалось. У них різні погляди на життя, що призводило до виникнення конфліктних ситуацій в сім`ї та сварок, що негативно відображалось на їх взаємовідносинах та на вихованні дітей. Сторони стали чужими один для одного, їх сім`я фактично розпалась і вони припинили підтримувати шлюбні відносини, проживають окремо. За таких обставин сім`я позивача та відповідача розпалась остаточно і про поновлення шлюбних стосунків не може йти мова, збереження сім`ї являється неможливим. За таких обставин позивач просить розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ". Судові витрати залишити за нею. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 22.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи суд вирішив проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені в установленому законом порядку. 11.11.2025 до суду надійшли заяви від представника позивача [PERSON] , в яких він просить судовий розгляд справи провести без участі його та позивача. Позовну заяву підтримують в повному обсязі та просять шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причин неприбуття суду не повідомив, про розгляд справи був належно повідомлений в силу приписів п. 3 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України за місцем реєстрації. Причин неприбуття в судове засідання 11.11.2025 суду не повідомив, хоча про розгляд справи був належно повідомлений, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення йому 31.10.2025 поштового відправлення. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (судової повістки на 04.12.2025), яке 25.11.2025 повернуто до суду з довідкою про причини повернення, адресат відсутній за вказаною адресою. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача, відзиву на позов, на час розгляду справи не надійшло. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1\~ст.\~223\~ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Відповідно до ст.\~280\~ЦПК України суд\~ухвалює по\~справі заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Із досліджених судом доказів вбачається, що 21.10.2000 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.2). Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . З позовної\~заяви вбачається,\~що фактично\~шлюб розпався,\~вони з\~відповідачем не\~підтримують шлюбних\~відносин,\~не ведуть\~спільного господарства\~та спільно\~не проживають.\~Вони втратили\~взаємні почуття\~один до\~одного,\~взаємоповагу та\~довіру.За таких обставин примирення між ними уже неможливе, тому збереження даного шлюбу немає сенсу і не відповідає інтересам позивача. Дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку. Стаття 51\~Конституції України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини 1\~статті 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частинами 3, 4 статті 56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті\~104, частиною 3 статті 105\~СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті\~110, статті\~112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, позивачка вважає, що примирення та збереження їх сім`ї є неможливим. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки, на переконання суду, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. В ході розгляду справи судом не встановлено обставин, які свідчать про те, що надання строку для примирення сторонам допоможе збереженню сім`ї, оскільки їх шлюб носить формальний характер. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною 2\~статті 114\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує викладену в позовній заяві позицію позивача про залишення за нею суми сплаченого судового збору, а тому судовий збір залишає за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved