Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 349451-КС-001 про надання кредиту від 07.07.2021 року, у розмірі 24254 гривень 70 копійок. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 07.07.2021 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладений Договір № 349451-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 07.07.2021 року позивачем направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 349451-КС-001 про надання кредиту. [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 349451-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему, одноразовий ідентифікатор G-7338 на номер телефону [NUMBER] , який зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, та який боржником було введено/відправлено. Відповідно до п.1 договору ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» на засадах строковості, поворотності, платності, надає позичальнику грошові кошти у розмірі 10000 гривень, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, надало позичальнику грошові кошти у розмірі 10000 гривень, шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , яку позичальником вказано при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором №349451-КС-001 про надання кредиту не виконала, лише частково сплатила кошти на загальну суму 1830 гривень. Станом на 15.05.2025 року у відповідача утворилась заборгованість за договором №349451-КС-001 про надання кредиту у розмірі 24254 гривні 70 копійок, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10000 гривень, суми прострочених платежів по процентам - 13290 гривень 20 копійок, суми прострочених платежів за комісією - 964 гривні 50 копійок. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 08.09.2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належно, у позовній заяві просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення, не заперечує(а.с.9). Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належно, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталася, відзив на позовну заяву не подала. З урахуванням викладеного, судом 09.12.2025 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 07.07.2021 року між [PERSON] та ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» укладений Договір № 349451-КС-001 про надання кредиту, відповідно до якого позичальник прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладання Договору з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі. Відповідно до п.1 Договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 10000 гривень на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів, строком на 24 тижні, термін дії Договору до 22.12.2021 року. Процентна ставка фіксована, у розмірі 0,86295000% у день. Комісія за надання кредиту -1500 гривень (а.с. 15). Договір № 349451-КС-001 про надання кредиту від 07.07.2021 року, підписаний відповідачем з використанням електронного підпису, з одноразовим ідентифікатором G-7338. Підписанням договору відповідач підтвердила отримання та ознайомлення з інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. Відповідно до платіжного доручення АТ «Б «ПриватБанк» №29788 від 07.07.2021 року на номер рахунку [NUMBER] перераховано грошові кошти у розмірі 10000 гривень, з призначенням платежу: #5457082225390470 ІПН [NUMBER] Перерах. коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. до кредитного дог. №349451- КС-001 від 07.07.2021 Без ПДВ (а.с. 20). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом та довідки про стан заборгованості за Договором № 349451-КС-001 про надання кредиту від 07.07.2021 року, заборгованість [PERSON] станом на 15.05.2025 року складає 24254 гривні, з яких: заборгованість за кредитом - 10000 гривень; заборгованість по відсотках - 13290 гривень 20 копійок, заборгованість по комісії - 964 гривні 50 копійок. Відповідно до інформації АТ «КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0./7-251031/59112-БТ від 07.11.2025 року, на ім`я [PERSON] , банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] , на яку відповідно до виписки по картці 07.07.2021 року перераховано кошти у розмірі 10000 гривень. ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін. Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли всіх істотних умов договору. За правилами ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Частиною першою статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статей 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статей 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. За змістом ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, відповідно до статей 549 - 552 ЦК України, що нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Із змісту статей 1054, 1055 ЦК України слідує, що за кредитним договором, укладеним у письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що [PERSON] порушила зобов`язання щодо повернення кредиту, на підставі статей 526-527, 530, 629, 1050, 1054 ЦК України, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved