Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

03.11.2025 від ТОВ "ФАКТОРИНГ\~ПАРТНЕРС"\~ через\~"Електронний\~суд"\~до суду надійшла позовна заява до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 4293703 від 12.12.2021 у розмірі 35 720 грн 00\~коп.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 2 422 грн 40\~коп., а\~також понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13 000 грн 00 коп. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.12.2022 між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] укладений кредитний договір № 4293703, за умовами якого остання отримала 8 000 грн 00 коп., зі встановленою процентною ставкою - 2.50 % від фактичного залишку кредиту. Кредитний договір укладено в електронній формі. 26.07.2024 було укладено договір № 26-07/2024, за умовами якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь позивача право вимоги за кредитним договором № 4293703 від 12.12.2022. У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань, станом день подання позовної заяви, у відповідача [PERSON] утворилась загальна сума заборгованості за кредитним договором № 4293703 від 12.12.2022 у розмірі 35 720 грн 00 коп., яка складається з: - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 8 000 грн 00 коп.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 26 200 грн 00 коп.; заборгованість за комісіями - 1 520 грн 00 коп. Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для пред`явлення в суді цього позову. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 10.11.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 10.12.2025. 19.11.2025 відповідач [PERSON] надіслала клопотання, в якому зазначила, що визнає позов в частині обґрунтованих і законних вимог, а саме розміру тіла кредиту та відсотків у межах погодженого строку кредитування. Нараховані відсотки понад строк кредитування не підлягають задоволенню. Також, не визнала вимогу позивача про стягнення заборгованості за комісією. Також, зазначила, що позивачем не надано доказу перерахування грошових коштів їй на виконання кредитного договору. Крім того, вважала розмір витрат на правову завищеним. 10.12.2025 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися. Представник позивача Сердійчук Я. Я. у позовній заяві просив проводити судовий розгляд за його відсутності. Відповідач [PERSON] у клопотанні від 19.11.2025 просила проводити розгляд справи за її відсутності, з урахуванням доводів, викладених у клопотанні. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Повноваження позивача щодо надання послуг кредитування підтверджуються відомостями, що містяться у виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, статуті, свідоцтві про реєстрацію фінансової установи (а. с. 37-40). Даними копій договору про споживчий кредит № 4293703 від 12.12.2022, графіку\~платежів за договором про споживчий кредит, паспорту споживчого кредиту, анкети-заяви на кредит, Правил надання коштів, довідки про ідентифікацію, підтверджується, що 12.12.2022 між ТОВ\~"МІЛОАН" та [PERSON] був укладений кредитний договір №\~4293703, за умовами якого остання отримала 8 000 грн 00 коп., на строк 15 днів до 27.12.2021. Загальна вартість кредиту визначена у розмірі 12 520 грн 00\~коп.: 8 000 грн 00 коп. - тіло кредиту; 3 000 грн 00 коп. - проценти; 1 520 грн 00 коп. - комісія. Також, Договір містить електронний підпис [PERSON] в якості позичальника (а. с. 8-21). Відповідно до договору факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024, укладеного між ТОВ\~"МІЛОАН" та ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС", Реєстру боржників для друку до Договору факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024, ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 35\~720\~грн 00 коп. (а. с. 25-36). Згідно відомості про щоденні нарахування, розрахунку заборгованості за кредитним договором №\~4293703 від 12.12.2022, наданих позивачем, станом на 30.09.2025 мається заборгованість у відповідача [PERSON] в розмірі 35 720 грн 00 коп., яка\~складається з: - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 8 000 грн 00 коп.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 26\~200 грн 00 коп.; заборгованість за комісіями - 1 520 грн 00 коп. (а. с. 23, 24). Зазначений розрахунок містить відомості про порядок нарахування заборгованості, дату та суми нарахування процентів. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку укладанням: 12.12.2021 між ТОВ\~"МІЛОАН" та [PERSON] кредитного договору №\~4293703, та подальшим укладанням 26.07.2024 між ТОВ\~"МІЛОАН" та ТОВ\~"ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" договору факторингу № 26-07/2024, у результаті чого ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №\~5159785 від 04.01.2022, та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором. Відповідно до статті 562 ЦК України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4)відшкодування збитків та моральної шкоди. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц). За умовами договору про споживчий кредит № 4293703 від 12.12.2021 сторони встановили строк кредитування 15 днів, до 12.12.2024. Доказів продовження строку дії наданої позики позивачем не надано. На час закінчення строку кредитування (27.12.2021) розмір заборгованості за договором про споживчий кредит № 4293703 від 12.12.2021, складається з: 8 000 грн 00 коп. - сума кредиту, 3 000 грн 00 коп. - сума нарахованих процентів, 1 520 грн 00 коп. - комісія. Таким чином, лише наведений розмір заборгованості по відсоткам може бути стягнутий з [PERSON] на користь ТОВ\~"ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС", оскільки після спливу строку кредитування, відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, товариство не мало правових підстав нараховувати відсотки за договором про фінансовий кредит. Що стосується вимог в частині стягнення нарахованої комісії за договором договором про споживчий кредит № 4293703 від 12.12.2021, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1.5.1 договору, комісія за надання кредиту: 1 520 грн 00 коп., яка нараховується за ставкою 2.50 відсотків від суми кредиту одноразово (а. с. 8-12). Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції станом на 01.01.2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України Про споживче кредитування), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10.06.2017 року набрав чинності Закон України "Про споживче кредитування" від 15.11.2016 року №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України Про захист прав споживачів текст статті 11 викладено в такій редакції: Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України Про споживче кредитування. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування", після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування", умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно частини другої статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10.06.2017) щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України Про споживче кредитування. Даного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі №496/3134/19, провадження №14-44цс21. Пунктом 1.5.1 кредитного договору № 4293703 від 12.12.2021, підписаного [PERSON] , встановлено комісію за надання кредиту та обслуговування кредиту в розмірі 1 520 грн 00 коп. тобто, фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України "Про споживче кредитування", отже ці положення договору є нікчемними. Враховуючи, що вимагається до стягнення: 1 520 грн 00 коп. - заборгованість за комісією за пунктом 1.5.1 кредитного договору № 4293703 від 12.12.2021, щодо якого встановлено нікчемність, належить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ\~"ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" в частині стягнення заборгованості за комісією. За таких обставин, позовна заява ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню заборгованості у розмірі 11 000 грн 00 коп., яка складається з: 8 000 грн 00 коп. - тіло кредиту; 3 000 грн 00 коп. - проценти. З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне. У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії: договору № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024, заявки на надання юридичної допомоги № 1255 від 01.09.2025, Витягу з Акту № 17 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025 (а. с. 43-49). Відсутні підстави вважати розмір витрат на правову допомогу таким, що не відповідає складності справи чи є завищеним. За викладених обставин, згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial