Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

[PERSON] (далі позивач або [PERSON] ), від імені\~якої діє\~представник Гарбарчук\~Наталія Миколаївна\~(далі\~-\~представник позивача\~або [PERSON] ) звернулась в суд з позовом до [PERSON] (далі відповідач або [PERSON] ) в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітніх дітей: - дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття; \~ \~ \~ \~- дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що з відповідачем у справі перебувала в шлюбі з 18.02.2011, який розірвано на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду від 14 лютого 2019 року. Від шлюбу у подружжя народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Неповнолітні доньки проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. З посиланням на положення статей 15, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України (далі СК України), позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі по 4000 грн. на кожну дитину щомісячно,починаючи з дня пред`явлення позову і продовжуючи до досягнення дітьми повноліття. Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Ухвалою суду від 22.09.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін у судове засідання на 10.11.2025, розгляд та формування справи вирішив здійснювати у змішаній формі, В судове засідання на 10.11.2025 прибула позивач. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про час дату і місце розгляду справи, що підтверджуються рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 0610282731234 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Ухвалою суду від 10.11.2025 було продовжено строк розгляду справи по суті на 30 днів. Судове засідання відкладено на 02.12.2025 та виклик відповідача було здійснено в порядку ч. 10 ст. 187 через судове оголошення. У судове засідання 02.12.2025 сторони не з`явились. Відповідач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Крім того відповідач викликався у судове засідання повісткою, яка була надіслана рекомендованим відправленням R067037530848, яке повернулося без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) позивач та відповідач вважаються належним чином повідомлені про час, місце і дату судового розгляду. Верховний Суд у своїх постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19) та від 8 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) наголосив, що якщо учасники судового процесу, зокрема сторони чи їхні представники, не з`явилися на судове засідання, але суд дійде висновку, що наявних матеріалів достатньо для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, розгляд справи може бути завершено без її відкладення. Основним критерієм для відкладення справи є не відсутність сторони або її представника, а неможливість вирішення спору в межах відповідного судового засідання. У цій справі суд вважає, що наявних матеріалів достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення, тому вирішення спору по суті може відбутися без відкладення розгляду справи. Зважаючи на зазначені обставини, суд дійшов висновку, що відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на основі наявних у справі доказів. Це зумовлено тим, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак не з`явився без пояснення причин та не подав відзиву, позивач просить задовольнити позов, заперечень проти ухвалення заочного рішення не висловлював. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] доводиться та обставина, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 14.02.2019, яке набрало законної сили 19.03.2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Неповнолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають з матір`ю [PERSON] , [INFO] в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб за відомостями реєстру Ковельської територіальної громади. У матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про розмір отримуваного відповідачем доходу. Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері сімейних правовідносин щодо стягнення аліментів на дітей. Відповідно до\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка діє в Україні з 27.09.1991 року, «… держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей». Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1\~ст.181 СК України). За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч.2\~ст.181 СК України). Частина 3\~статті 181 СК України\~визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3\~ст.181 СК України). У частині 1\~статті 182 СК України\~визначено перелік обставин, які враховуються при визначенні розміру аліментів, а саме: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Водночас частина 2\~статті 182 СК України\~передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частина 3\~статті 182 СК України\~передбачає, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з відповідача, суд враховує положення ч.1\~ст.182 СК України, визначений законодавством прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також встановлені фактичні обставини в справі. Згідно із\~Законом України «Про Державний бюджет на 2024 рік»\~розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить 2563 гривні, для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Крім того, суд роз`яснює, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Відповідно до положень ч.ч.1, 5, 6\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1\~ст.80 ЦПК). Суд має при визначенні розміру аліментів враховувати не лише фактично доведений розмір доходу відповідача, але і його потенційні можливості мати більший доход, ніж фактично доведений. Однак, позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість та спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі, заявленому позивачем до стягнення по 4000 грн. на кожну дитину щомісячно. Враховуючи, що кожен з батьків повинен виконувати свій обов`язок з утримання дітей належним чином та у рівній мірі нести витрати на дітей, враховуючи, що відповідач є особою працездатного віку, оскільки іншого не довів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітніх доньок у мінімальному рекомендованому розмірі, який становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку 3196 грн. на кожну дитину щомісячно. Суд також враховує можливість надання утримання і з боку матері, необхідність забезпечення справедливого балансу між інтересами дітей та можливістю батька сплачувати аліменти. Відповідно до статті 191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно пункту 1 частини 1статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, оскільки позивач на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів звільнена.

Outcome: partial