Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

У провадженні Святошинського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовною заявою Благодійної організації «БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД «АДВЕНТИСТСЬКЕ АГЕНСТВО ДОПОМОГИ ТА РОЗВИТУ В УКРАЇНІ» до [PERSON] про розірвання договору пожертви транспортного засобу та визнання права власності. 07 листопада 2025 року від [PERSON] надійшла заява про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи, в якій відповідач просила стягнути з позивача на її користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 45 000,00 гривень. У відповідності до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 13 листопада 2025 року заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи провести без участі сторін за наявними матеріалами справи 05 грудня 2025 року на 10 год. 30 хв. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Зважаючи на те, що розгляд заяви проводиться без участі сторін за наявними матеріалами справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2025 року позовну заяву Благодійної організації «БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД «АДВЕНТИСТСЬКЕ АГЕНСТВО ДОПОМОГИ ТА РОЗВИТУ В УКРАЇНІ» до [PERSON] про розірвання договору пожертви транспортного засобу та визнання права власності - залишено без задоволення. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідач скористався правом на подання заяви про ухвалення додаткового рішення, направивши до суду відповідну заяву, в якій просила стягнути із позивача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 45 000,00 грн. Крім того, у поданому відзиві на позовну заяву від 01.08.2025 року зазначено про те, що відповідно до договору №28/25 про надання юридичних послуг від 03 липня 2025 року, вартість представництва інтересів у суді першої інстанції щодо справи про розірвання договору пожертви становить 40 000,00 грн. Також вказано, що судові витрати відповідача складаються з витрат на правову допомогу, просила судові витрат покласти на позивача. В заяві про ухвалення додаткового рішення відповідач вказала, що витрати на професійну правничу допомогу становлять 45 000,00 грн. Як вбачається з положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Конституція України у статті 59 гарантує кожному право на професійну правничу допомогу. У відповідності до ст. 131-2 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно з положеннями частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц (провадження № 61-19582св20), від 09 листопада 2021 року у справі № 759/14346/16 (провадження № 61-12783св21). На обґрунтування вимог про стягнення витрат на професійно правничу допомогу суду було надано: - копію Договору №28/25 про надання юридичних послуг від 03 липня 2025 року, укладеного між адвокатом Філіповською Вікторією Віталіївною та [PERSON] щодо представництва інтересів у суді першої інстанції щодо справи про розірвання договору пожертви. Відповідно до Розділу 3 Договору: за надання юридичних консультацій замовник зобов`язується сплатити на розрахунковий рахунок виконавця кошти у розмірі 40 000,00 грн., які замовний зобов`язується внести в строк до 10 липня 2025 року. За кожне представництво інтересів замовника у суді, прокуратурі, поліції або інших органах чи організаціях, замовник зобов`язується сплачувати кошти у розмірі 2 500 грн. за три дні до представництва; - акт виконаних робіт від 04 листопада 2025 року, який містить детальний розрахунок вартості виконаних робіт, який становить 45 000,00 грн.; - ордер на надання правничої допомоги серії АВ №1190206 від 03 липня 2025 року з якого встановлено, що правом представляти [PERSON] у Святошинському районному суді міста Києва наділений адвокат Філіповська Вікторія Віталіївна. Суд звертає увагу на Акт виконаних робіт від 04 листопада 2025 року, а саме детальний розрахунок, з якого встановлено, що адвокат Філіповська В.В. надала [PERSON] наступні юридичні послуги: попередня консультація щодо спірних питань 3 000,00 грн. * 2 години = 6 000,00 грн.; вивчення та правовий аналіз документації 4 000,00 грн. * 4 год. = 16 000,00 грн.; підготовка та подання процесуальних документів по справі 4 000,00 грн. * 4 години = 16 000,00 грн.; представництво інтересів в судових засіданнях 2 500,00 грн. * 2 = 5 000,00 грн. Із договору №28/25 про надання юридичних послуг від 03 липня 2025 року не вбачається, що сторонами узгоджена вартість 1 години роботи адвоката. Вказаної інформації не містить і Акт виконаних робіт від 04 листопада 2025 року. Суд наголошує, що Акт виконаних робіт від 04 листопада 2025 року містить різну вартість 1 години роботи адвоката, а документи, надані суду, не дають можливості встановити на якій підставі здійснена така диференціація та чи узгоджена вона сторонами. Одночасно з тим, суд вважає завищеними витрати адвоката на попередню консультацію у розмірі 6 000,00 грн. та вивчення та правовий аналіз документації на суму 16 000,00 грн. Суд вважає вказані правові послуги взаємопов`язаними, а вказане відображення у детальному розрахунку штучним збільшенням витрат на правову допомогу. Суд звертає увагу на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2019 року у справі № 643/13728/16-ц (провадження № 61-436св18) в якій зазначено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial