Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

06 листопада 2025 року ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулося до суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що 28 листопада 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №5142247, на підставі якого остання отримала кредит у сумі 12200 грн строком на 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% у день. 26 червня 2025 року між ТОВ «Свеа Фінанс» і ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір факторингу, відповідно до якого останнє набуло право вимоги грошових коштів від [PERSON] за вказаним кредитним договором. Відповідачка належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість у розмірі 44042 грн, з яких: 12200 грн заборгованість за тілом кредиту, 25742 грн заборгованість за відсотками, 6100 грн пеня, штраф. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідачки на свою користь суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою від 17 листопада 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 21). У судове засідання представник позивача ТОВ «Свеа Фінанс» Паладич А.О. не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без участі представника товариства, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а. с. 13). Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не з`явилася. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання остання відсутня, інформації щодо своєї адреси суду не надала, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка вручена їй належним чином ( а. с. 25-26). У зв`язку з тим, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідачка у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, відзиву не подала, за згодою позивача було проведено заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 28 листопада 2024 року між [PERSON] і ТОВ «Лінеура Україна» у режимі онлайн укладено договір №5142247 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у сумі 12200 грн строком на 360 днів зі сплатою процентів кожні 20 днів за стандартною процентною ставкою 1% у день (матеріали електронної справи). Згідно з п. п. 1.5-1.6 договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк кредитування 2 768,92% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 56 120 гривень. Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] (п. 2.1 договору). Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами згідно з п. 2.1. Договору. Кредит вважається погашеним в день отримання Товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом. Сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п. 4.3. Договору. Допущення прострочення платежів, вказаних в Графіку платежів (новому Графіку платежів), для Клієнта може мати наступні наслідки: - необхідність сплати штрафу у розмірі та порядку, що визначені в п. 6.3 Договору (п. п. 2.4, 2.5, 4.1, 4.5.1.2 договору). Цього ж дня [PERSON] ознайомилася під підпис з паспортом споживчого кредиту та між нею і ТОВ «Лінеура Україна» було підписано додаток №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №5142247 від 28 листопада 2024 року, в якому вони погодили графік платежів за договором та обчислення загальної вартості кредиту (а. с. 4-5). 28 листопада 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» через ТОВ «Універсальні платіжні рішення» перерахувало на картку №4149499053068795 12200 грн (матеріали електронної справи). У кредитному договорі, паспорті споживчого кредиту, додатку №1 до договору, інформаційному повідомленні від споживача фінансових послуг позичальником зазначена [PERSON] і вказано, що ці документи підписані нею електронним підписом одноразовим ідентифікатором (матеріали електронної справи). 26 червня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу №01.02-06/25, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило за плату, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників (матеріали електронної справи). Як вбачається з витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 31 березня 2025 року №01.02-14/25, ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №5142247 загальною сумою 44042 грн, з яких сума заборгованості за тілом кредиту 12200 грн, сума заборгованості по процентам 25742 грн, сума штрафних санкцій 6100 грн, що узгоджується з розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 26 червня 2025 року (матеріали електронної справи). У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Судом установлено, що відповідачкою не виконані зобов`язання перед позивачем, кошти, отримані в кредит, не повернуті, прострочення виконання грошового зобов`язання виникло після 24 лютого 2022 року, а тому позов слід задовольнити частково та з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути 37942 грн, з яких сума заборгованості за тілом кредиту 12200 грн, сума заборгованості по процентам 25742 грн. У задоволенні вимог про стягнення штрафу у сумі 6100 грн слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам також необхідно стягнути 2086,89 грн понесених і документально підтверджених судових витрат, які складаються зі сплаченого судового збору.

Outcome: partial