Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

Представник позивача Тертиця Т.В. через підсистему «Електронний суд» подав позов, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1290-9483 від 22.10.2023 у розмірі 94742,80 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22.10.2023 між сторонами був укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1290-9483 продукту «На все» (далі - кредитний договір), з використанням одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання надати грошові кошти в розмірі 21800,00 гривень на строк 300 календарних днів (базовий період - 14 днів) із сплатою процентів (знижена процентна ставка) - 1,20 % в день, стандартна процентна ставка - 1,50 % в день, комісії за видачу кредиту - 15,00 % від суми виданого кредиту. Відповідачем умови кредитного договору належним чином не виконувалися, внаслідок чого утворилася заборгованість у вищезазначеному розмірі. Ухвалою судді від 07.10.2025 відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 27.10.2025. Відповідачу було запропоновано протягом 15 днів із дня вручення копії даної ухвали подати відзив на позовну заяву, оформлений з додержанням вимог ст. 178 ЦПК України. 27.10.2025 справу знято з розгляду на 04.12.2025 у зв`язку з відсутністю електроенергії. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До позову представник позивача додав клопотання, у якому позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу без участі їх представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до приписів ст. 128, 130, 131 ЦПК України, зокрема, шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади України на 04.12.2025, про причини неявки суд не повідомив та не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, а тому в силу вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, встановив таке. До позову додано паперову копію електронного договору про відкриття кредитної лінії № 1290-9483 продукту «На все», підписаного відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора та позикодавцем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» в особі директора. Відповідно до положень п. 2.2 договору кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим Договором. В матеріалах справи містяться також Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «На все», затверджених наказом директора ТОВ «Укр Кредит Фінанс» № 64-П від 18.09.2023, копія паспорта споживчого кредиту. На підтвердження факту перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача представником позивача подано довідку ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту № 1290-9483 від 22.10.2023 та лист АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів ТОВ «Укр Кредит Капітал» його клієнтам через систему платежів LigPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019. Також в матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості по укладеному кредитному договору, відповідно до якого розмір загальної заборгованості відповідача становить 105250,40 грн. Крім того, представником позивача до позову додано: таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, правила акції під умовною назвою «Обмеження нарахування відсотків при примусовому стягненні заборгованості» для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс» тощо. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, 22.10.2023 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем був укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1290-9483 продукту «На все» у формі електронного документу з використанням електронного підпису. З метою підписання договору, а також підтвердження ознайомлення з правилами та іншими документами, відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор А4614. Після підписання відповідачем електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора кредитного договору № 1290-9483 від 22.10.2023, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на виконання вимог договору та п. 5.5 Правил повинно було перерахувати позичальнику грошову суму коштів, вказану у п. 4.1 договору (21800,00 грн). Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦРК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодний доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Факт перерахування кредитних коштів представник позивача підтверджує довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту № 1290-9483 від 22.10.2023 та листом АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів ТОВ «Укр Кредит Капітал» його клієнтам через систему платежів LigPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». З правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц, від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15-ц, вбачається, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до п. 45, 46 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого № 75 від 04.07.2018 (далі - Положення), касовими документами оформляються операції з готівкою. Касові документи оформляються відповідно до вимог, визначених нормативно-правовими актами Національного банку України щодо організації касової роботи в банках України. Відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками здійснюється на підставі платіжних інструкцій, наданих/складених відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України з питань безготівкових розрахунків та виконання міжбанківських платіжних операцій в Україні в національній валюті. Пунктом 62 Положення передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Згідно п. 63 Положення виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: назву документа (форми); дату складання; найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку. Позивач не надав касового документа, платіжної інструкції чи виписки з банківського рахунку, який би доводив факт перерахування коштів відповідачу. Отже, позивач не надав допустимих доказів на підтвердження факту перерахування коштів відповідачу. З правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, вбачається, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 15.01.2025 у справі № 753/16762/15-ц. Проте, до позову позивачем не додана виписка з клієнтського рахунку. Клопотань про витребування письмових доказів протягом розгляду справи позивачем заявлено не було. У довідці про перерахування кредиту № 1290-9483 від 22.10.2023, копії листа АТ КБ «ПриватБанк» про здійснення перерахування коштів на певні рахунки вказано, що 22.10.2023 на рахунок [NUMBER] були перераховані грошові кошти в розмірі 21800,00 грн. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що власником рахунку [NUMBER] є саме відповідач, цифри номера рахунку не відображені в повному обсязі. Наведені документи за своїм змістом не є первинними бухгалтерськими документами, створеними безпосередньо під час банківської операції по перерахуванню коштів, оскільки первинними бухгалтерськими документами можуть бути платіжна інструкція та виписка з особового рахунку клієнта. Таким чином, указані вище документи не є первинними бухгалтерськими документами, вони не містять даних щодо власника банківської картки, на яку були перераховані кредитні кошти, повного номеру картки, що позбавляє можливості вважати доведеним факт переказу ТОВ «Укр Кредит Фінанс» коштів у розмірі 21800,00 грн на картковий рахунок, який належав би саме відповідачу. З правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 30.11.2022 у справі № № 334/3056/15, вбачається, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Отже, матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження виконання ТОВ «Укр Кредит Фінанс» умов Договору про відкриття кредитної лінії № 1290-9483 від 22.10.2023 продукту «На все» щодо здійснення безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок саме відповідача як позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Крім цього, матеріали справи не містять доказів існування будь-яких правовідносин між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та АТ КБ «ПриватБанк», яке б здійснювало переказ коштів на рахунок відповідача від імені позикодавця (позивача). Таким чином, суду не представлено доказів про наявність договірних відносин між позивачем та АТ КБ «ПриватБанк» щодо переказу платежів, а лист цього банку сам по собі не може підтверджувати переказ коштів за кредитним договором. Посилання позивача на наявність договору № 4010 від 02.12.2019, укладеного ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та АТ КБ «ПриватБанк», про надання послуг в системі LiqPay, не може бути прийняте судом, оскільки належних доказів на підтвердження вказаних обставин надано не було. Доводи позивача про те, що кредитні кошти були перераховані відповідно до умов кредитного договору та Правил надання споживчих кредитів, на підставі інформації про банківські реквізити для перерахування кредитних коштів, отриманої від відповідача, не підтверджуються належними доказами та відхиляються судом як припущення. Верховний Суд у постанові від 13.05.2020 у справі № 219/1704/17 зазначив, що в оцінці поведінки та способу ведення справ позивачем суд має враховувати, що банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків. Таким чином, суд уважає недоведеними обставини, що підлягають доказуванню у справі, зокрема перерахування позикодавцем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» кредиту в розмірі 21800,00 гривень на картковий рахунок, що належав би відповідачу (надання кредиту), а тому в задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати слід покласти на позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed