Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача, залучених на виконання своїх повноважень осіб. 11.09.2025 [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Сідун О.С., звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа виконавчий комітет Ужгородської міської ради, про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини. Позов обґрунтовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.06.2025 розірвано. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні й вихованні. Відповідач участі у вихованні сина не бере, моральної підтримки не надає, матеріальної допомоги не здійснює. Позивач зазначила, що на момент звернення до суду її право щодо фактичного місця проживання дитини не порушене, однак вона звернулася з метою юридично закріпити проживання дитини разом із матір`ю та запобігти можливим у майбутньому порушенням з боку відповідача. У зв`язку з викладеним позивач просила: -визначити місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] ; -стягнути зі [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Представник третьої особи виконавчого комітету Ужгородської міської ради пояснень щодо позову не надав. Заяви та клопотання учасників справи. 17.09.2025 через підсистему «Електронний суд» представником позивача подано до суду заяву на виконання ухвали суду від 12.09.2025. 02.12.2025 представником органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради подано до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, просить долучити до матеріалів справи висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради №1308/17/01-13 від 01.12.2025. Інші процесуальні дії у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.09.2025 справу передано на розгляд судді Голяни О.В. Ухвалою суду від 12.09.2025 позивну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 15.09.2025 відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Зобов`язано виконавчий комітет Ужгородської міської ради виконати вимоги ч. 5\~ст. 19 СК України. Ухвалою суду від 17.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони, представники залучених на виконання своїх повноважень осіб в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача подала заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Судом на підставі частини другої статті 247\~Цивільного\~процесуального\~кодексу\~України (далі ЦПК) у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що з 16.06.2017 по 10.06.2025 сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у позивача та відповідача народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 17.10.2025 Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис №1222. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 10.06.2025 /справа №308/3325/25/, яке набуло законної сили 11.07.2025, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. На момент розгляду справи сторони проживають окремо. Малолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] . Відповідально до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради №1308/17/01-13 від 01.12.2025, орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце постійного проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Оцінка Суду. Щодо стягнення аліментів. У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із статтею 180\~Сімейного кодексу\~України (далі СК) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи із змісту статті 181\~СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя). Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд відповідно до статті 182 СК, враховує: -\~стан здоров`я та матеріальне становище дитини; -\~стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; -\~відсутність в матеріалах справи доказів про наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; - відсутність в матеріалах справи доказів про наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; - відсутність в матеріалах справи доказів про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Нормами ч. 1 ст.191 СК України\~передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи наявні у справі докази, та враховуючи те, що відповідач не реагує на вимоги позивача про сплату аліментів у позасудовому порядку, добровільно не приймає участі у матеріальному забезпеченні малолітнього сина, доказів зворотного суду надано не було, а також те, що малолітня донька перебуває на утриманні матері, хоча обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд дійшов до висновку, що відповідач зобов`язаний нести витрати на утримання свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви /11.09.2025/ і до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, підстав для стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини доходу відповідача суд не встановив, оскільки заявлена позивачкою необхідність такого збільшеного розміру аліментів належними та допустимими доказами не підтверджена. Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дітей. Статтею 161\~СК\~України передбачено, що спір між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини, які проживають окремо, та не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з вказаної статті, судом вирішується спір між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини, однак судом встановлено, що спору щодо місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , між сторонами не існувало та не існує на даний час. Так, дитина зареєстрована та фактично проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Саме у вказаному житловому приміщенні для дитини створенні відповідні умови для проживання, розвитку та відпочинку дитини, що підтверджується матеріалами справи. У свою, чергу, відповідач по справі проживає окремо, на день подання позову його місце проживання з дитиною не зареєстровано. Будь яких заперечень щодо реєстрації місця проживання та фактичного проживання дитини разом із матір`ю, відповідач [PERSON] не висловлював і упродовж всього часу проживання дитини за зазначеною адресою та на час перебування даної справи в суді не ставив питання про визначення місця проживання дитини разом із ним. Жодні докази, які б підтверджували дії відповідача та його бажання щодо зміни місця проживання дитини, в матеріалах справи відсутні. Зі змісту висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради №1308/17/01-13 від 01.12.2025 щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , вбачається, що батько дитини не заперечує, щоб син [PERSON] проживав разом з матір`ю [PERSON] за місцем її реєстрації та проживання: [ADDRESS] . Таким чином, сторони за взаємною згодою врегулювали питання, необхідні для забезпечення проживання дитини із матір`ю. Ні своїми діями, ні своєю поведінкою [PERSON] не виявляє наміру чи бажання на даний час змінювати місце проживання малолітнього сина, який проживає разом із матір`ю, що свідчить про його погодження з визначеним місцем проживання дитини разом із матір`ю у позасудовому порядку. Отже, спір між сторонами з цього питання відсутній, а тому суд вважає, що у позивача відсутні правові підстави для звернення до суду з вказаною вимогою, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Виходячи з вищевикладеного, суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Розподіл судових витрат між сторонами. Беручи до уваги висновок про задоволення позовних вимог позивача, яка відповідно до п. 3 ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнена від сплати судового збору, з відповідача на підставі ст.141 ЦПК України\~належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1\~211,20 гривень. Відповідно до п. 1 ч.1 ст.430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial