Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог У лютому 2018 року адвокат Казанцева Руслана Ростиславівна, яка діє в інтересах позивачки [PERSON] подала до суду позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: приватний нотаріус Яремчанського міського нотаріального округу Питлюк Василь Іванович та приватний нотаріус Івано-Франківського нотаріального округу Данилів Тамара Дмитрівна про визнання недійсними довіреності, договорів купівлі-продажу земельної ділянки та витребування земельної ділянки. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачці [PERSON] з 2014 року на праві власності належить земельна ділянка площею 0, 2500 га з кадастровим номером 2611092001:22:002:0328, що розташована в с. Полуниця на участку Вишня. У 2015 році їй стало відомо, що земельна ділянка відчужена третім особам без її відома та волі на підставі підробленої довіреності. Так, відповідач [PERSON] , діючи від її імені, на підставі нотаріально посвідченої довіреності, яка нею не видавалася, продав [PERSON] належну їй земельну ділянку, а останній відчужив відповідачам [PERSON] та [PERSON] . Факт підроблення її підпису на довіреності підтверджується висновками судових експертів. Оскільки земельна ділянка вибула з її володіння згідно з договором купівлі-продажу, укладеного на підставі довіреності, яка нею не підписувалася, то слід вважати, що майно вибуло з володіння власника поза її волею і вона має право витребувати це майно від добросовісних набувачів за правилами статті 388 ЦК України. Відтак, довіреність, посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Купровською Я.М. від 14.05.2016 року за реєстровим номером № 1172, та всі наступні договори купівлі-продажу цієї земельної ділянки вчинені з порушенням прав законного власника. У зв`язку з цим позивачка просить, з урахуванням збільшених позовних вимог, визнати недійсною довіреність від 14.05.2016 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Купровською Я.М., визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 07.07.2016 року, укладений між [PERSON] , який діяв від її імені на підставі довіреності від 14.05.2016 року, і [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Питлюком В.І., та зареєстрований в реєстрі за № 1172, і витребувати від відповідачів [PERSON] та [PERSON] на її користь спірну земельну ділянку. 2. Процесуальний рух справи 21.02.2018 [PERSON] звернулася з позовом до суду. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2018 року справу передано для розгляду судді Іванову А.П. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 14.03.2018 року відкрито провадження у справі і призначено її до підготовчого судового розгляду (т.1, а.с. 24). Ухвалою суду від 14.03.2018 року вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер 2611092001:22:002:0328, розташовану за адресою: участок Вишні, с. Поляниця, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області (т.1, а.с.23). Справа перебувала у провадженні судді Іванова до А.П. до 07.08.2018 року. У зв`язку із закінченням повноважень судді Іванова А.П. та відсутністю у штаті суду суддів, процесуальних рух у справі не здійснювався до 04.04.2019 року. 04.04.2019 року відбувся повторний автоматизований розподіл судової справи. Справа передана для розгляду судді Польській М.В. (т.1, а. с. 165). Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 08.05.2019 року суддею Польською М.В. справа прийнята до провадження (т.1 , а. с. 167). Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 29.05.2019 року залучено в якості співвідповідача приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Купровську Я.М. (т.1, а. с. 194). 05.06.2019 Позивачкою подано заяву про збільшення позовних вимог (т.1, а. с. 205-206). Ухвалою Суду від 11.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (т.2 а.с.60). У зв`язку із закінченням терміну відрядження судді Польської М.В. до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області та відсутністю у штаті суду суддів, процесуальних рух у справі не здійснювався до 03.08.2020 року. Відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2020, справа передана для розгляду судді Остап`юк М.В. (т.2, а. с. 68). Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 31.08.2020 року суддею Остап`юк М.В. справа прийнята до провадження (т.2 а. с. 73). Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 09.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (т.2 а.с.242). Ухвалою суду від 22.02.2022 року витребувано з Тячівського районного суду Закарпатської області цивільні справи: справу № 307/1980/2017 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Купровської Я.М., [PERSON] , приватного нотаріуса Яремчанського міського нотаріального округу Питлюка В.І. про визнання нікчемною довіреності; справу № 307/2496/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Купровської Я.М. про визнання довіреності недійсною (т.3, а.с.205). Ухвалою суду від 22.02.2022 року витребувано від приватного нотаріуса Яремчанського міського нотаріального округу Питлюка В.І. оригінал та належним чином завірені копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 7 липня 2016 року та документи, які стали підставою для укладення цього Договору купівлі-продажу земельної ділянки, документи, що підтверджували повноваження сторін на укладення вказаного Договору (т.3, а.с.207). Ухвалою суду від 29.04.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивачки про витребування від ГУНП в Івано-Франківській області відомостей про надання інформації про кримінальне провадження (т.4, а. с. 13). Ухвалою суду від 29.04.2022 року витребувано від Івано-Франківського обласного державного нотаріального архіву оригінал та належним чином завірені копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 7 липня 2016 року, документи, які стали підставою для укладення цього Договору, документи, що підтверджували повноваження сторін на укладення вказаного Договору (т.4, а. с. 14-15). Ухвалою суду від 26.08.2022 року повторно витребувано з Тячівського районного суду Закарпатської області цивільну справу № 307/2496/16-ц (провадження № 2/354/211/19) за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Купровської Я.М. про визнання довіреності недійсною (т.4, а.с.107). 26.04.2023 року ухвалою суду визнано явку позивачки [PERSON] - обов`язковою (т.5, а.с.136). 01.06.2023 року ухвалою суду повторно визнано явку позивачки [PERSON] - обов`язковою (т.5, а.с.182). Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 01.06.2023 року витребувано від Поляницької сільської ради оригінал заяви [PERSON] до Поляницької сільської ради про зміну цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером 2611092001:22:002:0328 (т.5, а.с.183). Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 16.10.2023 року призначено по справі почеркознавчу експертизу, проведення експертизи доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Провадження у справі зупинено (т.6, а. с. 24-28). Ухвалою суду від 11.12.2023 року за клопотанням судового експерта витребувано від позивачки [PERSON] вільні зразки підпису та почерку за любий період часу, і в тому числі за 2013-2017 роки, з метою проведення судово-почеркознавчої експертизи (т.6, а. с. 39). У зв`язку з ненаданням додаткових матеріалів для проведення експертизи, судовим експертом повідомлено про неможливість проведення почеркознавчої експертизи. Матеріали справи повернено до суду (т.6, а. с. 52-55). 12.04.2024 року ухвалою суду відновлено провадження у справі (т.6, а. с. 63). 21.10.2024 року ухвалою суду експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України повернено матеріали справи за клопотанням представника відповідачки 3 та зобов`язано виконати ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області про призначення експертизи від 16 жовтня 2023 року, підготувавши висновок про результати проведення почеркознавчої експертизи або висновок про неможливість проведення почеркознавчої експертизи, чітко вказавши причини неможливості проведення цієї експертизи. Провадження у справі зупинено (т.6, а. с. 134-165). 29.11.2024 року від Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України повторно надійшло клопотання про надання вільних зразків підписів та почерку позивачки для проведення експертизи, та повернуто матеріали цивільної справи до суду (т.6, а. с. 141). Додаткові зразки підписів Позивачкою не надано. Ухвалою суду від 04.02.2025 року відновлено провадження у справі (т.6, а.с.162). Ухвалою суду від 04.11.2025 року поновлено розгляд цивільної справи для витребування інформації та матеріалів кримінального провадження, що містять відомості, необхідні для додаткового з`ясування обставин справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення (т.7, а. с. 8). Ухвалами суду від 04.11.2025 року витребувано від Яремчанського міського суду Івано-Франківської області матеріали кримінального провадження №12021090000000401 від 28.07.2021 року про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, та від ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області інформацію про процесуальний рух кримінального провадження № 12017090000000496 від 12.09.2017 року та чи визнавалась в рамках цього кримінального провадження [PERSON] потерпілою (т.7, а. с.8-12). 3. Процесуальна поведінка та аргументи сторін 3.1. Позиція Сторони позивача Інтереси позивачки представляли адвокат Гаврилець М.Б. та адвокат Казанцева Р.Р. Позивач [PERSON] була присутня у судовому засіданні один раз: 24.07.2023 року та давала покази особисто. Так, пояснення представників позивачки адвоката Гаврилець М.Б. та [PERSON] , надані у судових засіданнях полягають у тому, що [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 2611092001:22:002:0328, площею 0,2500 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.01.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Фріс П.Л. за реєстровим номером № 53. Первісне цільове призначення земельної ділянки було для ведення особистого селянського господарства. Рішенням Поляницької сільської ради Яремчанської міської ради 32 сесії 4 скликання від 03.04.2014 року було змінено цільове призначення цієї земельної ділянки площею 0,20 га на землі житлової забудови. У 2015 році позивачка випадково дізналася, що її земельну ділянку вона нібито продала. З`ясовано, що відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07 липня 2016 року [PERSON] , діючи від імені позивача на підставі довіреності, продав [PERSON] земельну ділянку. Разом з тим, довіреність на ім?я [PERSON] щодо розпорядження (в тому числі продаж) спірної земельної ділянки, посвідченої 14.05.2016 року за реєстровим номером 39, [PERSON] не видавалась та не підписувалась, остання не мала наміру відчужувати належну їй на праві власності земельну ділянку, відповідними повноваженнями [PERSON] не наділяла, та укладений останнім в подальшому від імені позивачки на підставі довіреності договір купівлі-продажу від 07.07.2016 року не схвалювала. Вказану довіреність позивачка не підписувала, оскільки знаходилася в той період часу за кордоном. Як стало відомо позивачці, [PERSON] продав її земельну ділянку [PERSON] , а останній - [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 12.07.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Данилів Т.Д. за реєстровим номером 921. Таким чином, довіреність, посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Купровською Я.М. від 14.05.2016 року за реєстровим номером 39, Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 07.07.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Питлюк В.І. за реєстровим № 1172, та Договір купівлі-продажу від 12.07.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Данилів Т.Д. за реєстровим номером № 921, вчинені з порушенням прав законного власника, а тому не мають правових наслідків окрім тих, які пов?язані з приведенням сторін у попередній стан. Відтак, спірне майно вибуло з володіння позивачки у незаконний спосіб, тобто поза її волею, а тому Позивачка має право витребувати земельну ділянку від кінцевих добросовісних набувачів за правилами статті 388 ЦК України. Коли до них звернулася позивачка, не було зовсім інформації про продаж земельної ділянки, крім тієї, про що говорила остання. Тому, виходячи з того, що продаж земельної ділянки відбувся без згоди її чоловіка, що є порушенням прав останнього, і було заявлено чоловіком Позивачки позов до неї, до [PERSON] та приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Купровської Я.М. про визнання довіреності від 14.05.2016 року недійсною. Справа розглядалася Тячівським районним судом Закарпатської області (справа № 307/2496/16-ц, провадження № 2/307/157/17). В рамках цього провадження було призначено експертизу. Згідно з висновком експерта від 15.02.2017 року № 4/5 підпис на довіреності від 09.08.2016 року, на підставі якої [PERSON] відчужив спірну земельну ділянку від імені позивачки - не виконано [PERSON] . У рішенні суду першої інстанції та апеляційної інстанцій в цій справі встановлені обставини не підписання [PERSON] спірної довіреності. У позові відмовлено у зв`язку із обранням неефективного способу захисту, що не спростовує той факт, що довіреність [PERSON] не підписувала. Також як один із способів захисту було подано [PERSON] позов до [PERSON] , [PERSON] , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Купровської Я.М., [PERSON] , приватного нотаріуса Яремчанського міського нотаріального округу Питлюк В.І. про визнання довіреності нікчемною. Вказана справа також перебувала у провадженні Тячіського районного суду Закарпатської області (справа № 307/1980/17). Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 14.12.2017 року встановлено відсутність у позивачки за зустрічним позовом [PERSON] волевиявлення на укладення правочину-довіреності від 14 травня 2016 року. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 16.04.2019 року вказане рішення суду скасовано, оскільки апелянт [PERSON] не брав участі у розгляді даної справи і не був залучений до участі у справі, як власник спірної земельної ділянки, тобто з процесуальних підстав. Таким чином, станом на сьогоднішній день рішенням судів встановлено, що згідно висновку експертизи довіреність на ім`я [PERSON] підписала не [PERSON] , однак така залишається дійсною. Після того, як в ході розгляду цих справ було зібрано більше інформації про обставини справи та кінцевих власників, у 2018 році позивачкою [PERSON] позов до Яремчансьвого міського суду Івано-Франківської області, який і є предметом цього судового розгляду. Також позивачка звернулася із заявою про вчинення злочину до Тячівського районного відділу поліції, а відповідь про хід розгляду звернення отримано від ГУНП в Івано-Франківській області. Наразі триває кримінальне провадження, в рамках якого проведено кілька експертиз, в тому числі почеркознавчих, однією із яких також встановлено, що оспорювану довіреність не підписувала [PERSON] . Просили позовні вимоги задовольнити повністю, визнати недійсною довіреність від 14.05.2016 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Купровською Я.М., визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 07.07.2016 року, укладений між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності від 14.05.2016 року, і [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Питлюком В.І., та зареєстрований в реєстрі за № 1172, і витребувати від відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивачки спірну земельну ділянку. У судовому засіданні 24.07.2023 позивачка [PERSON] суду пояснила, що проживає у смт. Солотвино Закарпатської області. Однак, постійно вони з чоловіком працюють на заробітках за кордоном. Додому приїжджають лише один раз на рік: у грудні, та повертаються назад у місяці лютому. За порадами знайомих, вона у 2014 році придбала земельну ділянку у селі Поляниця, Надвірнянського району Івано-Франківської області, для майбутнього будівництва. Для вибору земельної ділянки звернулася до Агентства, назву якого не пам`ятає. Представник Агентства з нею зустрічався кілька разів, вони обговорювали питання купівлі землі. За декілька тижнів, після того, як вона визначилася із земельною ділянкою, приїхала попередня власниця [PERSON] , яка проживала в Англії, та вони уклали в нотаріальній конторі у січні 2014 року договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0, 2500 га. Представник Агентства повідомив, що необхідно змінити цільове призначення земельної ділянки, якщо вона має намір там здійснювати будівництво. Тому, орієнтовно у лютому позивачка звернулася до відповідної організації, де домовилася з чоловіком на ім`я [PERSON] про те, що останній допоможе їй у вирішенні питання зміни цільового призначення її земельної ділянки з особистого селянського господарства під будівництво. Після цього вона далі повернулася на роботу в Росію. Стверджує, що заяву до Поляницької сільської ради про зміну цільового призначення землі не подавала, свій підпис на цій заяві не ставила. Їй невідомо, чому у заяві та рішенні сільської ради, яким затверджено проект зміни цільового призначення землі та яким змінено цільове призначення ділянки йдеться про земельну ділянку площею 0, 20 га, в той час як вона купувала 0, 25 га. Позивачка зазначає, що нічого не знає про інших 0, 05 га земельної ділянки. Жодних домовленостей у неї не було ні з ким. Земельну ділянку не продавала і не мала наміру продавати. Документи про зміну цільового призначення земельної ділянки забрали її батьки від [PERSON] , оскільки в той час вона в Україні не була. Відтак, позивачка не знала, що було зменшено площу належної їй земельної ділянки. Будівництво на земельній ділянці вона не розпочинала, оскільки не було грошей. Через деякий час їй подзвонила сестра, яка повідомила, що до неї на роботу прийшли невідомі люди, які розшукують позивачку. Зі слів цих людей стало відомо, що вони купили земельну ділянку від особи, яка представилась [PERSON] . Повернувшись на Україну, позивачка звернулася в нотаріальну контору, де дізналася, що її земельна ділянка вже неодноразово продана. Стверджує, що незнайома з [PERSON] , ніколи його не бачила, довіреність на його ім`я не підписувала. Дізнавшись про продаж без її відома та поза її волею земельної діянки, вона скористалася допомогою адвокатів, оскільки взагалі не розуміється у законодавстві. Про позови її чоловіка до неї, вона не пригадує. Можливо адвокати про це їй повідомляли. Також пригадала, що їхала до Івано-Франківська, де у Відділенні поліції у неї відбирали зразки підписів та пояснення. Просила повернути їй земельну ділянку. В останніх судових засіданнях 27.10.2025 року, 04.11.2025, 24.11.2025 року представники позивачки участі не брали, однак, від адвоката Казанцевої Р.Р. надійшла заява, сформована в системі «Електронний суд» 27.10.2025, про підтримання позовних вимог у повному обсязі, задоволення позовних вимог та про розгляд справи без участі представника. Враховуючи те, що і позивач і представники позивачки надали пояснення в судовому засіданні, та з урахуванням заяви представника позивачки про розгляд справи у її відсутності, суд продовжив і завершив розгляд справи у відсутності позивачки та її представників. 3.2. Позиція та процесуальна поведінка відповідача 1 [PERSON] . У судові засідання відповідач 1 [PERSON] жодного разу не з`явився. У зв`язку з чим, судові засідання неодноразово відкладалися. Відповідачем не подано до Суду відзиву на позовну заяву чи будь-яких інших пояснень. Про дату та час кожного судового засідання [PERSON] повідомлялася завчасно, за адресою, вказаною у позовній заяві, та згідно з інформацією відповідного органу реєстрації місця проживання останнього, а саме: [ADDRESS] (т.1, а. с. 226, т.3, а. с. 61). Інформація про повідомлення [PERSON] була різною: «повідомлений особисто» (т.2, а. с. 83, т.3, а. с. 29), «вручено за довіреністю» (т.3 а.с.13), «не вручено» (т.2. а.с. 220, т.3, а.с. 109,151, т.5 а.с.123), «відмова одержувача» (т.1 а.с.70, т.4 а.с.68), «адресат відсутній за вказаною адресою» ( т.1 а. с. 69, 79, т.3 а. с. 69-70, 99-100, т.4 а. с. 87, т.5 а.с.69, т.6 а.с.106, 128). А також повідомлення поверталися не врученими з відміткою: за закінченням терміну збергання (т.2, а.с. 108,109,144,146,169,236, т.3, а.с.162, 192, т.4, а.с. 59, 240, т.5, а.с. 21, 58, 152, 211, т.6, а.с. 45, 81, т.6, а.с. 221, 237, 295). За загальним правилом щодо вручення судових повісток учасникам справи, визначеним цивільним процесуальним законодавством України, судова повістка надсилається учаснику, зокрема, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України). У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місце знаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Оскільки матеріали справи свідчать про те, що судові повістки надсилалися за адресою відомого останнього місця реєстрації [PERSON] і поверталися до суду з відмітками, зокрема, «адресат відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням терміну зберігання», то в силу положень статті 128 ЦПК України, судові повістки вважаються врученими, а [PERSON] таким, що повідомленим належним чином. Одночасно [PERSON] повідомлявся про дату та час кожного судового засідання на сайті Судової влади України (т.2, а.с. 133, 165, 212, 248; т.3, а.с. 24, 55, 83, 131, 179, 219; т.4, а.с. 22, 51; т.5, а.с. 9, 38, 66, 91, 149, 190, 240; т.6, а.с. 15, 72, 97, 146, 191, 212, 240, 275; т.7, а.с. 18). Зазначене свідчить, що Судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідача [PERSON] про дату і час судового розгляду справи, учасником якої він є. З огляду на це, Суд вважає, що права відповідача [PERSON] не порушені внаслідок розгляду справи у його відсутності, оскільки Судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення останнього про дату та час судових засідань у цій справі. 3.3. Позиція та процесуальна поведінка відповідача 2 [PERSON] . У судові засідання відповідач [PERSON] жодного разу не з`явився. У зв`язку з чим, судові засідання неодноразово відкладалися. Відповідачем не подано до Суду відзиву на позовну заяву чи будь-яких інших пояснень. Про дату та час кожного судового засідання [PERSON] повідомлявся завчасно, за адресою згідно з інформацією відповідного органу реєстрації місця проживання останнього, а саме: [ADDRESS] (т.1, а. с. 219, т.3, а.с. 62). Повідомлення про вручення поштового відправлення поверталися з відмітками: «адресат відсутній за вказаною адресою» (т.2, а.с. 149,158, т.5 а.с. 48, 71, 108, 159, 220, 242 т.6 а.с.291); «за закінченням терміну зберігання» (т.1 а.с. 82, 83, 108, 109 т.2 а.с. 45, 46,53, 54, 77, 235, т.3, а.с.6, 36, 65, 101, 166, 197 т.4, а.с. 61, 83, 99, 242, т.5, а.с. 15, 50, т.6, а.с. 47, 83, 108, 126, 223, 234). Згідно трекінгу Укрпошти вбачається, що судова повістка «не вручена під час доставки: інші причини» (т.2, а.с. 84, 107, 221, т.3, а.с. 30, 104, 152), «вручена особисто» (т.5 а.с. 115). За загальним правилом щодо вручення судових повісток учасникам справи, визначеним цивільним процесуальним законодавством України, судова повістка надсилається учаснику, зокрема, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України). У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місце знаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Оскільки матеріали справи свідчать про те, що судові повістки надсилалися за адресою місця реєстрації [PERSON] і поверталися до суду з відмітками, зокрема, «вручено особисто», «адресат відсутній за вказаною адресою», то в силу положень статті 128 ЦПК України, судові повістки вважаються врученими, а [PERSON] таким, що повідомленим належним чином. Також [PERSON] неодноразово повідомлявся про дату та час судових засідань на сайті Судової влади України (т.2, а.с. 134, 164, 213, 247; т.3, а.с. 23, 54, 93, 133, 184, 216; т.4, а.с. 28, 45; т.5, а.с. 10, 37, 65, 92, 146, 188, 238; т.6, а.с. 14, 65, 98, 114, 148, 168, 192, 213; 241, 276; т.7, а.с. 17). Зазначене свідчить, що Судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідача [PERSON] про дату і час судового розгляду справи, учасником якої він є. З огляду на це, Суд вважає, що права відповідача [PERSON] не порушені внаслідок розгляду справи у його відсутності, оскільки Судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення останнього про дату та час судових засідань у цій справі. 3.4. Позиція та процесуальна поведінка відповідачки 3 [PERSON] . Права та інтереси відповідачки [PERSON] представляв адвокат Сініченко І.С. У судовому засіданні представник відповідачки позовні вимоги категорично заперечив, вважає, що останні не можуть бути задоволені. Зазначає, що висновки експертів, які надані суду з матеріалів кримінального провадження є недопустимими доказами у цій справі. Зокрема, це Висновок експерта №764/965/966/22-28 від 30.03.2022; Висновок експерта №СЕ-19/109/8/7-207ПЧ/20 від 10.07.2020; Висновок експерта №СЕ-19/109/8/7-205ПЧ/20 від 30.06.2020. Ці висновки надані не в оригіналах, а в копіях, і мали бути засвідчені слідчим, а не адвокатом. Засвідчення висновків було здійснено всупереч вимогам законодавства, адже адвокат позивача в силу свого процесуального статусу не мав можливості мати доступ до оригіналів вказаних документів, оскільки кримінальне провадження на сьогоднішній день не завершено, адвокат не міг мати доступ до оригіналів наведених висновків експерта. Крім того, згідно з нормами цивільно-процесуального законодавства у цивільній справі можливі два варіанти підготовки висновку експерта та долучення його до матеріалів цивільної справи: на замовлення учасника справи та/або на виконання ухвали суду про призначення експертизи. Тож висновок експерта, який виготовлено з інших підстав не може вважатися належним і допустимим доказом у справі. Оскільки вищенаведені експертизи всупереч вимогам ч.3 ст.102 ЦПК України виконані і не на замовлення учасника справи, і не на підставі ухвали суду про призначення експертизи, що у сукупності з неналежним посвідченням копій вказаних документів робить ці висновки недопустимим доказом. Щодо судової почеркознавчої експертизи у справі №307/2496/16-ц, то ця експертиза проведена у справі, в якій відповідачі участі не брали, отже вказана експертиза проведена і не на замовлення учасника цієї справи, і не на виконання ухвали цього суду про призначення експертизи. Разом з тим за результатами судово-почеркознавчої експертизи, що була проведена в ході розгляду справи №307/2496/16-ц неможливо встановити, чи була довіреність від 14.05.2016 підписана саме [PERSON] , чи іншою особою, оскільки питання, поставлені експерту, сформульовані нечітко. У висновку експерта від 15.02.2017 №4/5 лише вказано, що дана довіреність підписана іншою особою, ніж договір купівлі-продажу від 24.01.2014 та довіреність від 09.08.2016. З огляду на це відповідний висновок експерта не дає чіткої відповіді на запитання: «Чи підписувала [PERSON] довіреність від 14.05.2016, на підставі якої діяв [PERSON] » З метою встановлення чіткої відповіді на дане питання в рамках цього цивільного провадження була призначена почеркознавча експертиза. Однак [PERSON] систематично ухилялася від участі в експертному дослідженні. Вона не з`являлася для відібрання зразків почерку та підписів, не надавала письмової згоди на їх отримання, чим фактично унеможливила проведення експертизи та з`ясування справжності підпису й рукописного тексту в оспорюваній довіреності. Вважає, що дії Позивачки слід кваліфікувати як перешкоджання встановленню об`єктивних обставин справи та ухилення [PERSON] від участі в експертизі повинно бути враховано судом як обставина, що підсилює сумніви щодо достовірності довіреності від 14.05.2016, і, відповідно, знижує доказову силу поданої копії цього документа, яка вже не підтверджена жодним іншим належним доказом. [PERSON] є добросовісним набувачем. [PERSON] не могла передбачати наявність ризику того, що право власності на земельну ділянку може бути припинено у зв`язку з тим, що попередній власник набув право власності на майно на підставі довіреності, яка була підписана не [PERSON] . Відповідно, витребування у [PERSON] спірної земельної ділянки призведе до порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини та основоположних свобод. Позивачкою не доведено, що земельна ділянка вибула поза її волею, що є підставою застосування статті 388 ЦК України. Крім того, об`єктом віндикаційного позову може бути лише індивідуально визначене майно, яке існує в натурі на момент подання позову (постанова КЦС у складі ВС, 14.02.2018, справа №477/221/16-ц, № у реєстрі 72243683). Якщо річ, перебуваючи в чужому володінні, видозмінилася, була перероблена чи знищена, застосовуються зобов`язально-правові способи захисту права власності відповідно до положень глави 83 ЦК України. [PERSON] на придбаній земельній ділянці здійснено будівництво об`єкту нерухомого майна - на даний момент на ділянці розташовано незавершений будівництвом об`єкт нерухомого майна, підтвердження чого містяться у матеріалах даної справи. Отже, даний спосіб захисту є незастосовним у даному випадку. Також звертає увагу, що позивачкою пред`явлено одночасно віндикаційний позов та позов про визнання правочину недійсним, що є помилковим, оскільки ці позови вважаються взаємовиключними. Крім того, просить застосувати строк позовної давності до вимоги про визнання недійсною довіреності від 14 травня 2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Купровською Я.М., на підставі якої [PERSON] уповноважила [PERSON] на розпорядження вказаною земельною ділянкою, оскільки така вимога як нова вимога була пред`явлена у заяві про збільшення позовних вимог, поданій 05.06.2019. Вважає, що позивач, подавши «заяву про збільшення позовних вимог», фактично заявила ще одну, додаткову вимогу про яку не йшлося у позовній заяві, що є неправомірним, та з пропуском строку позовної давності. Просив відмовити у задоволенні позову повністю. 3.5. Позиція та процесуальна поведінка відповідача 4 [PERSON] . Інтереси відповідача 4 [PERSON] представляв адвокат Шемрай С.Б. У судовому засіданні 22.02.2022 представник відповідача 4 адвокат Шемрай С.Б. заперечив проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що Позивачкою не доведено належними та допустимими доказами наявності підстав до задоволення поданого до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області позову, а також не обрано належного способу захисту, в розумінні статті 16 ЦК України, статтей 2. 5 ЦПК України. Зазначив, що на даний час відсутні рішення судів, які мають преюдиційне значення для відповідача [PERSON] . Рішення у справі №307/2496/16-1 Тячівського районного суду Закарпатської області від 28.04.2017, залишене без змін Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 06.07.2017р., на яке посилається Сторона позивача, за наслідками розгляду у касаційному порядку скасовано ухвалою Верховного суду Касаційного цивільного суду від 05.02.2020року. У рішенні обгрунтовано відсутність юридичних наслідків для [PERSON] . Таким чином, у спірних правовідносинах відсутнє встановлення факту непідписання довіреності від 14.05.2016 р. №39 позивачкою [PERSON] згідно судового (судових) рішень, а відповідні доводи позивачки безпідставні із цих обставин. Щодо рішення суду Тячівського районного суду Закарпатської області від 14.12.2017 у справі №307/1980/17, за результатами розгляду якої визнано недійсною оспорювану довіреність від 14.05.2016, то постановою Закарпатського апеляційного суду від 16.04.2019 вказане рішення скасовано, у задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Верховного суду Касаційного цивільного суду від 02.07.2019 [PERSON] відмовлено у відкритті касаційного провадження у вказаній справі. Разом з тим, скасованим судовим рішення від 14.12.2017 Тячівського районного суду Закарпатської області у справі №307/1980/17 не встановлено обставин, що мають та/або можуть мати значення для вирішення спору, який слухається в рамках цього провадження. Відносно висновку судово-почеркознавчої експертизи від 15 лютого 2017 року №4/5, який проведений в рамках цивільної судової справи Тячівського районного суду (справа №307/2496/16-ц), на який посилається позивачка, як на основний доказ, то такий висновок не є належним та допустимим доказом у справі, оскільки експертизу проведено з порушенням норм законодавства. [PERSON] не було залучено в будь-якому процесуальному статусі до розгляду вказаної справи № 307/2496/16-ц, позбавлено права на судовий захист щодо поданого позову, збору доказів, заявлення клопотань. Вказує, що будь-які обставини, встановлені судовим рішенням у жодній судовій справі, до якої не було залучено особу, не мають преюдиційного значення для неї, не є встановленими. Зібрані докази, обставини, що підтверджуються такими доказами, не можуть мати юридичної сили для особи, яку не було залучено до справи. Також представник відповідача звертає увагу, що відповідач [PERSON] , після придбання земельної ділянки у власність за договором купівлі-продажу від 12.07.2016 № 921, замовив та отримав дозвільну документацію із будівництва індивідуального житлового будинку, отримав повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Просив у задоволенні позову відмовити повністю. 3.6. Позиція та процесуальна поведінка відповідача 5 приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Купровської Я.М. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 29.05.2019 в якості співвідповідача залучено приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Купровську Яну Миколаївну (т.1, а. с. 194). У судові засідання [PERSON] жодного разу не з`явилася, відзив на позов чи будь-яких інших пояснень не подавала. Про дату та час кожного судового засідання [PERSON] повідомлялася завчасно, за адресою, зареєстрованого місцязнаходження: [ADDRESS] . Повідомлення про вручення поштового відправлення поверталися з відмітками: «адресат відсутній за вказаною адресою» (т.1 а. с. 241, 242, т.2 101, 102, 147, 173, т.3 а.с. 4, 34, 71, 147, 189, т.4 а.с. 70, 95, 121, 246, т.5 а.с. 54, 73, 110, 161, 214, т.6 а.с. 293); «за закінченням терміну зберігання» (т.2 а.с.75, т.4 а.с.64, т.6 а.с. 42, 79, 104, 130, 219, 228); «вручено особисто» (т.2 а.с. 13), «вручено за довіреністю» (т.5 а. с 114), «не вручено» (т.3 а.с.32). За загальним правилом щодо вручення судових повісток учасникам справи, визначеним цивільним процесуальним законодавством України, [PERSON] в силу положень статті 128 ЦПК України, - вважається такою, що повідомлена належним чином. Також приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Купровська Я.М. неодноразово повідомлялася про дату та час судових засідань на сайті Судової влади України (т.2 а.с. 138,166, 217, 249, т.3 а.с. 26, 49, 90,139,181, 222, т.4 а.с. 23, 50, 77, 228, т.5 а.с. 13, 40, 67, 94,145,186, т.6 а.с. 14, 71, 100, 111, 149, 172,196, 217, 245, 280, т.7 а.с. 13). З огляду на це, Суд вважає, що права [PERSON] не порушені внаслідок розгляду справи у її відсутності, оскільки Судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення останню про дату та час судових засідань у цій справі. 3.7. Процесуальна поведінка та позиція третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватного нотаріусу Яремчанського міського нотаріального округу Питлюка В.І. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - приватний нотаріус Яремчанського міського нотаріального округу Питлюк В.І. у судові засідання не з`являвся, проте подавав заяви до суду про розгляд справи без його участі (т.4, а. с. 119, т.5, а. с. 1, т.6, а. с. 22, 84, 132, 183, 206, т.7, а. с. 4). 3.8. Процесуальна поведінка та позиція третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Данилів Т.Д. Третя особа [PERSON] у судові засідання не з`являлася, однак у поданій заяві просила про розгляд справи без її участі (т.1, а. с. 87). У своїх письмових пояснення [PERSON] зазначила, що 12.07.2016 року до неї, як приватного нотаріуса, особисто звернулися фізичні особи [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] з проханням посвідчити договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0, 2 га з кадастровим номером 2611092001:22:002:0328, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, с. Поляниця, участок Вишні. Після встановлення осіб, які є сторонами договору по наданих вказаними особами паспортами громадян України, і після проведення та вивчення всіх документів, нею було посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки за реєстровим №921. Посвідчення вказаного договору здійснювалося нею на підставі наступних документів: 1) оригіналу договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 07.07.2016 року Питлюком В.I., приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу за реєстром № 1172; 2) оригіналу Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна №63164186 від 11.07.2016 року, виданої Питлюком В.I., приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу; оригіналу Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2601850152016 від 12.07.2016 року; оригіналу Довідки Поляницької сільської ради Яремчанської міської рада Івано-Франківської області від 11.07.2016 року №238 про відсутність будівель на вказаній вище земельній ділянці; оригіналу Звіту №KI-574 від 11.07.2016 року про незалежну оцінку ринкової вартості вказаної вище земельної ділянки, виконаного Приватним підприємством «Карпати-Інфо» 11.07.2016 року. До моменту підписання сторонами та нотаріального посвідчення вказаного вище договору купівлі-продажу земельної ділянки усі перераховані вище документи були перевірені та досліджені нею. Крім того, нею були здійснені усі належні перевірки, шляхом безпосереднього доступу до Єдиних та Державних реєстрів, за результатом яких, не було виявлено жодних заборон на відчуження, арештів чи податкових застав щодо майна продавця [PERSON] , а також щодо вказаної земельної ділянки. Просила врахувати ці пояснення при розгляді справи (т. 1 а. с 87-89, т. 2 а.с.177). 4. ПОЗИЦІЯ СУДУ Суд, вислухавши та вивчивши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов таких висновків. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України. За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Таким чином, якщо особа вважає, що її права порушуються, не визнаються чи оспорюються, має право на звернення до суду за захистом, а Суд повинен установити, чи порушуються або не визнаються права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову у їх задоволенні. 21.02.2018 року позивачка [PERSON] звернулася до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області з позовом про визнання недійсною довіреності, договорів купівлі-продажу земельної ділянки та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння. Спір виник з приводу відчуження земельної ділянки площею 0, 2 га з кадастровим номером 2611092001:22:002:0328, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, с. Поляниця, участок Вишні, яка належала на праві власності позивачці [PERSON] . Позивачка [PERSON] вважає продаж вказаної земельної ділянки незаконним та таким, що відбувся поза її волею та без її відома, як власниці землі. Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 до Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (далі - ЄКПЛ), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Одним із способіб набуття права власності на земельну ділянку, передбачений законом, є укладення цивільно-правових угод. Судом встановлено, що у 2014 році позивачка [PERSON] купила у [PERSON] земельну ділянку площею 0, 2500 га з кадастровим номером 2611092001:22:022:0328, розташовану на участку [PERSON] в с. Поляниця, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області для ведення особистого селянського господарства. Факт купівлі підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 24.01.2014 року, нотаріально посвідченим приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Фріс П.Л., зареєстрований в реєстрі № 53 (т.1, а.с. 7). В ході судового розгляду з`ясовано, що після купівлі ділянки, [PERSON] , на підставі довіреності від 31.01.2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Могилевич Л.В. за реєстровим номером № 179, уповноважила [PERSON] представляти її інтереси в усіх без винятку державних органах, підприємствах, установах, організаціях з питань отримання правовстановлюючого документа (Свідоцтва про право власності на нерухоме майно), на вказану земельну ділянку з цим же кадастровим номером 2611092001:22:002:0328 та місцем розташування, але вже з меншою площею, а саме 0,2000 га, замість 0, 2500 га, яка була нею куплена. Вказаною довіреністю вона уповноважила останнього представляти її інтереси з питань зміни цільового призначення цієї земельної ділянки та реєстрації у відповідних органах, для чого представникові надавалося широке коло повноважень, зокрема, ведення від її імені переговорів та попереднього узгодження всіх процедурних питань, отримувати дозволи, довідки, рішення компетентних органів, правовстановлюючий документ на земельну ділянку, та дублікати документів, їх копії; розписуватися за неї; давати усні та письмові пояснення компетентним установам (органам) в разі виникнення такої необхідності (т.5, а. с. 224-225). Як пояснила в судовому засіданні позивачка, вона зверталася до відповідної організації, назву якої не пам`ятає, де домовилася з чоловіком на ім`я [PERSON] про те, що останній допоможе їй у вирішенні питання зміни цільового призначення її земельної ділянки з особистого селянського господарства під будівництво. Чому мова у довіреності йшла про земельну ділянку меншої площі, а саме 0, 20 га замість 0, 25 га, та що із іншою частиною земельної ділянки площею 0,05 га Позивачка не знає, однак не оспорює факт підписання цієї довіреності. Вивченням та аналізом матеріалів справи з`ясовано, що вподальшому, 24.01.2014 право власності на вказану земельну ділянку, площею 0, 20 га зареєстровано за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ЕАХ № 626266, сформований 27.02.2014 року, номер запису про право власності: 4389540, т.5, а. с. 204). Також у матеріалах справи міститься заява [PERSON] , написання і підписання якої вона заперечує, на ім`я голови Поляницької сільської ради від 01.04.2014 року з проханням затвердити проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0, 20 га із земель для ведення особистого селянського господарства в землі житлової громадської забудови (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд) в с. Поляниця, участок Вишні (т.5, а. с. 193). 03 квітня 2014 року рішенням Поляницької сільської ради Яремчанської міської ради тридцять другої сесії сільської ради четвертого демократичного скликання № 199-32-2014, позивачці [PERSON] затверджено проект зміни цільового призначення земельної ділянки, площею 0, 20, розташованої на участку Вишні, з кадастровим номером 2611092001:22:022:0328 (т.1, а. с. 8). Пунктом 3.4 вказаного Рішення змінено цільове призначення землі з земель для ведення особистого селянського господарства на землі житлової забудови (будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських будівель). Як вбачається з матеріалів справи, вподальшому 07.07.2016 року вказану земельну ділянку відчужено [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.07.2016 року, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Питлюком В.І., зареєстрованого в реєстрі № 1172 (т.1, а. с. 9). Зі змісту Договору з`ясовано, що від імені [PERSON] відносно продажу земельної ділянки діяв [PERSON] на підставі виданої останньою довіреності від 14.05.2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Купровською Я.М. 14.05.2016 року за реєстровим № 39 (т.1, а. с. 10). Згідно з Довіреністю [PERSON] уповноважила [PERSON] бути її представником з усіма необхідними повноваженнями, в органах державної влади та місцевого самоврядування стосовно продажу належної їй на праві приватної власності земельної ділянки, кадастровий номер 2611092001:22:002:0328, розташованої за адресою: Івано-Франківська область, Яремчанська міська рада, с. Поляниця, участок Вишні, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Для чого надала право [PERSON] подавати від її імені та отримувати будь-які документи, заяви, необхідні довідки, звіт про оцінку земельної ділянки, технічну документацію, рішення, розпорядження, дублікати документів, узгодження, витяги та інші документи необхідні для продажу земельної ділянки, розписуватися за неї, укладати та підписувати договір купівлі-продажу, визначаючи ціну та умови договору на свій власний розсуд, отримувати грошові кошти, сплачувати різні платежі/податки, виконувати всі інші юридично значимі дії, пов?язані з цією довіреністю. Довіреність видана строком на шість місяців до 14.11.2016 року включно. Як встановлено судом, саме на підставі цієї Довіреності, 07.07.2016 року [PERSON] , діючи в інтересах [PERSON] , продав належну останній земельну ділянку [PERSON] (т.1, а. с. 9). У свою чергу [PERSON] 20.07.2016 року відчужив набуту ним земельну ділянку [PERSON] та [PERSON] , уклавши з останніми договір купівлі-продажу земельної ділянки від 20.07.2016 року, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Данилів Т.Д., зареєстрований в реєстрі № 921 (т.1, а. с. 11). У ході судового розгляду з`ясовано, що чоловік позивачки [PERSON] двічі звертався до Тячівського районного суду Закарпатської області з метою оспорити дійсність вказаної Довіреності. Так, у 2016 році чоловік позивачки звертався з позовом про визнання довіреності від 14.05.2016 року недійсною (Справа № 307/2496/16-ц, провадження № 2/307/157/17) та у 2017 році - з позовом про визнання довіреності від 14.05.2016 року нікчемною (справа № 307/1980/17, провадження № 2/307/1204/17). Ухвалою суду витребувано з Тячівського районного суду Закарпатської області для огляду у судовому засіданні обидві цивільні справи (т. 3 а.с. 205). Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 354/2496/16-ц (провадження № 2/354/211/19) у 2016 році чоловік позивачки [PERSON] пред`явив позов до своєї дружини, позивачки у цій справі [PERSON] , [PERSON] та приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Купровської Я.М. про визнання довіреності недійсною. Позовні вимоги були мотивовані тим, що його дружина без його відома видала довіреність на ім`я [PERSON] , якою уповноважила останнього продати спільно нажиту за час шлюбу земельну ділянку з кадастровим номером 2611092001:22:002:0328, розташовану в с. Поляниця на участку Вишні, в результаті чого земля була відчужена іншим особам без його відома та згоди. З цих підстав просив визнати довіреність недійсною. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 28.04.2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 06.07.2017 року, у задоволенні позову відмовлено, у зв`язку із неефективністю обраного позивачем способу захисту, який не забезпечував відновлення порушених прав, повернення спірної земельної ділянки, що відчужена на підставі договорів купівлі-продажу, дійсність яких не була предметом судового розгляду у цій справі. За результатами вичення цивільної справи № 307/1980/17 (провадження № 2/307/1204/17) встановлено, що у серпні 2017 року чоловік позивачки [PERSON] вдруге звернувся до Тячівського районного суду Закарпатської області, але вже з позовною вимогою про визнання довіреності від 14.05.2016 року нікчемною, пред`явивши вказаний позов знову до свої дружини [PERSON] , [PERSON] , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Купровської Я.М., [PERSON] та приватного нотаріуса Яремчанського міського нотаріального округу Питлюка В.І. Зі змісту позову чоловіка позивачки вбачається, що останній оспорював довіреність як і в попередній раз, через те, що остання уповноважила без його відома та згоди, [PERSON] на продаж земельної ділянки, набутої спільно за час шлюбу. Як з`ясовано з оглянутих матеріалів вказаної цивільної справи, в рамках цього провадження із зустрічним позовом до свого чоловіка [PERSON] , [PERSON] , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Купровської Я.М., [PERSON] , приватного нотаріуса Яремчанського міського нотаріального округу Питлюка В.І. про визнання недійсною довіреності від 14.05.2016 року зверталася також і [PERSON] . Остання у зустрічному позові просила визнати довіреність недійсною з тих підстав, що така довіреність нею не видавалась та не підписувалась, вона не мала наміру відчужувати належну їй на праві власності земельну ділянку, відповідними повноваженнями [PERSON] не наділяла та укладений останнім в подальшому від її імені на підставі довіреності договір купівлі-продажу від 07.07.2016 року не схвалювала. Рішенням суду від 14.12.2017 року у задоволенні первісного позову чоловіка [PERSON] відмовлено, а зустрічний позов [PERSON] було задоволено, та визнано недійсною довіреність від 14.05.2016 року, оскільки позивачка не підписувала, не наділяла відповідача [PERSON] бути її представником стосовно продажу спірної земельної ділянки. Разом з тим, постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 16.04.2019 року вказане рішення в частині визнання довіреності недійсною скасовано, та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] відмовлено, оскільки справа розглянута в неналежному складі учасників, так як судом першої інстанції не залучено до участі у справі кінцевих власників земельної ділянки, які вже на час подання позову були відомі. В ухвалі Верховного Суду від 05.02.2020 року по справі № 307/2496/16-ц за результатами касаційної скарги [PERSON] на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 06.07.2017 року, Верховний Суд зазначив, що встановлені оскаржуваними судовими рішеннями обставини не підписання [PERSON] спірної довіреності не впливають на права та обов`язки [PERSON] , оскільки останній не брав участі у цій справі та може спростувати вказані обставини у загальному порядку (т.2, а.с. 51. Справа № 307/2496/16-ц). 21.02.2018 року [PERSON] звернулася до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: приватний нотаріус Яремчанського міського нотаріального округу Питлюк В.І. та приватний нотаріус Івано-Франківського нотаріального округу Данилів Т.Д. у якій просить, з урахуванням збільшення позовних вимог: 1) визнати недійсною довіреність від 14.05.2016 року, на підставі якої [PERSON] уповноважила [PERSON] розпоряджатися належною їй на праві спільної сумісної власності земельною ділянкою; 2) визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 07.07.2016 року, на підставі якого [PERSON] , діючи в іі інтересах на підставі оспорюваної довіреності від 14.05.2016 року, продав земельну ділянку [PERSON] ; 3) та витребувати земельну ділянку від кінцевих власників [PERSON] та [PERSON] . Вказана справа є предметом цього судового розгляду. Позивачка стверджує що не підписувала довіреністьвід 14.05.2016 року, посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Купровською Я.М. 14.05.2016 року за реєстровим № 39. З відповідачем [PERSON] незнайома та не уповноважувала його цією довіреністю продавати від її імені спірну земельну ділянку. Зазначає, що такий правочин укладений поза її волею, а тому така довіреність є недійсною, і всі наступні договори купівлі-продажу земельної ділянки є також недійсними. Відповідно до частини першої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Одним із видів представництва є представництво за довіреністю (стаття 244 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Довіреність відноситься до правочинів. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина третя статті 203 ЦК України). У відповідності до частини третьої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Позивачка [PERSON] заперечує факт підписання Довіреності від 14.05.2016 року, відповідно до якої вона уповноважила [PERSON] продати від її імені спірну земельну ділянку. Як на один із доказів, який підтверджує факт не підписання нею оспорюваної довіреності Сторона позивачів посилається на висновок експерта від 15.02.2017 року №4/5, отриманий за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи в рамках цивільної справи №307/2496/16-ц, провадження по якій було ініційовано за позовом її чоловіка [PERSON] до неї, [PERSON] та приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Купровської Я.М. Так, за результатами огляду цивільної справи № 307/2496/16-ц, що розглядалася Тячівським районним судом Закарпатської області, встановлено, що в рамках цієї справи було призначено почеркознавчу експертизу. Як вбачається зі змісту ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 20.12.2016 року (справа № 307/2496/16-ц) на вирішення експертів було поставлено питання: чи однією і тією ж особою вчинено підпис від імені [PERSON] на трьох документах: оригіналі оспорюваної довіреності від 14.05.2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Купровською Я.М. за реєстровим номером 39, відповідно до якої [PERSON] уповноважила [PERSON] від її імені продати спірну земельну ділянку (т.1, а.с. 80, справа № 307/2496/16-ц); оригіналі договору купівлі-продажу від 24.01.2014, посвідченого приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Фріс П.Л., зареєстрованого за номером № 53, відповідно до якого [PERSON] купила у [PERSON] спірну земельну ділянку (т.1, а.с. 114, справа № 307/2496/16-ц); оригіналі довіреності від 09.08.2016, посвідченої приватним нотаріусом Крец М.Ю., зареєстрованої в реєстрі за № 6855, відповідно до якої [PERSON] уповноважила [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та інших осіб представляти її інтереси. У розпорядження експертів було надано матеріали цивільної справи № 307/2496/16-ц, в якій знаходилися вказані вище документи. Відповідно до висновку експерта від 15.02.2017 року за №4/5, підписи від імені [PERSON] у договорі купівлі-продажу від 24.01.2014 року, довіреності від 9.08.2016 року і підпис від імені [PERSON] у примірнику довіреності від 14.05.2016 року, яка оспорюється, виконані різними особами (т.1, а. с. 45-51). Вказаний висновок Сторона відповідачів вважають недопустимим доказом з огляду на те, що експертиза проводилася в рамках цивільної справи, учасниками якої не були відповідачі [PERSON] та [PERSON] , а також з тих підстав, що зі змісту висновку неможливо встановити, чи була довіреність від 14.05.2016 підписана саме [PERSON] , а чи іншою особою. Надаючи правову оцінку вказаному висновку як доказу саме в цій справі, що є предметом даного судового розгляду, суд виходить з положень частини першої, другої статті 102 ЦПК України, у відповідності до яких висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблених у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Зі змісту вказаного вище висновку вбачається, що метою експертизи було встановити: чи однією і тією ж особою покладені підписи на трьох документах, один із яких оспорюється Позивачкою це довіреність від 14.05.2016, та два з яких не оспорюються - договір купівлі-продажу від 24.01.2014 та довіреність від 09.08.2016. Перед експертом не ставилося питання визначити автора підписів на цих документах, зокрема, чи саме [PERSON] їх підписувала. У той же час, предметом дослідження цього спору, з огляду на оспорення позивачкою дійсності довіреності, у зв`язку з її не підписання, є необхідність встановити факт чи підписувала саме [PERSON] довіреність від 14.05.2016, на підставі якої [PERSON] від її імені продав земельну ділянку. З оглянутих матеріалів цивільної справи №307/2496/16-ц та оригіналу вказаного вище висновку експерта встановлено, що для проведення експертизи було надано тільки зазначені вище три документи. І тільки ці три документи досліджував експерт, який прийшов до висновку, що підпис на оспорюваній довіреності виконаний іншою особою, ніж підписи на інших двох документах (т.1, а.с. 121-128, справа №307/2496/16-ц). В рамках цієї експертизи перед експертом не ставилося, і відповідно не досліджувалося питання чи підписувала [PERSON] довіреність від 14.05.2016, яку оспорює. А відтак, вказаний висновок не може бути покладений в основу доказування того, що [PERSON] не підписувала оспорювану довіреність, оскільки відповіді на це питання висновок не містить. Відповідно до частини першої статті 103 ЦК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. З метою з`ясувати чи підписувала позивачка довіреність від 14.05.2016, наслідком чого стало неодноразове відчуження її земельної ділянки, ухвалою суду від 16.10.2023 року в рамках цієї справи призначено почеркознавчу експертизу, у котрій одним із питань перед експертом поставлено надати чітку відповідь: чи виконано підпис від імені [PERSON] в довіреності від 14.05.2016 року [PERSON] ? (т.6, а. с. 26-28). 24.07.2023 року відібрано у судовому засіданні зразки підпису позивачки [PERSON] . Крім цього в розпорядження експертів було надано матеріали цієї цивільної справи та матеріали цивільних справ №307/2496/16-ц, 307/1980/17, що витребовувалися з Тячівського районного суду Закарпатської області, з чітким посиланням на том та аркуші кожної справи де містяться оригінали документів з підписами [PERSON] . Однак, експертизу не проведено у зв`язку із недостатністю наданих вільних зразків почерку та підписів [PERSON] для проведення експертом дослідження та вирішення поставлених ухвалою суду питань, щодо ідентифікації особи виконавця підписів від імені [PERSON] на досліджуваних документах (Повідомлення експерта про неможливість надання висновку судової почеркознавчої експкертизи від 23.02.2024 № 544-Е, т.6, а.с. 59, 60). До суду неодноразово звертався з клопотаннями експерт про надання оригіналів вільних зразків підписів [PERSON] , виконаних в офіційних документах, які не мають відношення до даної справи (договорах, угодах, квитанціях, різного роду заявах тощо), максимально наближених до часу виконання досліджуваних документів, тобто за 2013-2017 р.р. в кількості 10-15 підписів (т.6, а.с. 37, 140-141). Однак, листом від 22.01.2024 року представник позивачки адвокат Казанцева Р.Р. повідомила, що у [PERSON] відсутні вільні зразки підпису та почерку за любий період часу, в тому числі за 2013-2017 роки не менше ніж у 10 документах (т.6, а. с. 50). У зв`язку з цим, судом неодноразово направлялася на експертизу справа з проханням провести експертизу на основі тих зразків підпису та почерку [PERSON] , які містяться у матеріалах справи з посиланням на том та аркуш кожної справи (т.6, а. с. 57). Проте, такі спроби виявилися безуспішними (т.6, а.с. 135-136, 140-141). Суд звертає увагу, що оскільки позивачка заперечує підписання довіреності, то з`ясування цього питання потребує спеціальних знань експерта у почеркознавчій сфері, що можливо шляхом проведення судово-почеркознавчої експертизи. Однак, в рамках цієї справи проведення почеркознавчої експертизи стало неможливим через недостатність вільних зразків підписів Позивачки, які саме остання мала би бути заінтересована надати. У той же час, Сторона позивача на підтвердження своїх позовних вимог посилається, окрім висновку експерта від 15.02.2017 року за №4/5, якому суд надав уже оцінку вище, також на висновок почеркознавчої експертизи, проведеної в межах кримінального провадження № 12017090000000496, матеріали якого долучені до цієї справи. Так. відповідно до висновку експерта від 10.07.2020 № СЕ-19/109/8/7-207ПЧ/20, отриманого за результатами почеркознавчої експертизи в рамках кримінального провадження № 12017090000000496, рукописні написи та підпис в довіреності від 14.05.2016, виконаний не [PERSON] , а іншою особою (т.4, а. с. 156-164). Однак, суд, не може врахувати вказаний висновок уцій справі, оскільки останній випливає з інших обставин, ніж зазначені в цьому позові та дій осіб, які не є учасниками цієї справи. Так, в ході судового розгляду цієї справи судом було з`ясовано, що 27.08.2019 року [PERSON] зверталася до Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області із заявою про вчинення відносно неї злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Відомості за заявою [PERSON] внесено до ЄРДР 27.08.2019 № 12021090000000401. Вподальшому матеріали досудового розслідування даного кримінального провадження було об`єднано із матеріалами кримінального провадження № 12017090000000496 від 13.09.2017 року (Лист Слідчого управління Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області від 21.09.2022 № 8869/108/24/02-2022, т.4, а.с. 124-125, 126). В ході здійснення досудового розслідування у КП № 12017090000000496 від 13.09.2017 уповноваженими особами встановлено, що група осіб, діючи за попередньою змовою, в період з травня по липень 2016 року, незаконно, шляхом обману в процесі фіктивних договорів купівлі-продажу, здійснила відчуження земельної ділянки з кадастровим номером 2611092001:22:002:0328, площею 0,2 га, за адресою: ділянка Вишня, село Поляниця, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, яка перебувала у власності [PERSON] на користь третіх осіб, використовуючи при цьому завідомо підроблені документи: паспорти, заповнені на [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; виписку з рішень Поляницької сільської ради; згоду чоловіка [PERSON] [PERSON] на продаж указаної земельної ділянки; довідку Поляницької сільської ради про відсутність об`єктів будівництва на ділянці (т.4, а.с. 126-130). З долучених до матеріалів справи документів вбачається, що в рамках кримінального провадження № 12017090000000496 призначалися ряд експертиз. Так. відповідно до висновку експерта від 10.07.2020 № СЕ-19/109/8/7-207ПЧ/20, на який посилається Сторона позивача, рукописні написи та підпис в довіреності від 14.05.2016, виконаний не [PERSON] , а іншою особою (т.4, а. с. 156-164). За змістом висновку експерта від 27.07.2020 № СЕ-19/109/8/7-206ПЧ/20, підпис та рукописні написи в договорі купівлі-продажу земельної ділянки від 07.07.2016, на підставі якого [PERSON] , діючи від імені [PERSON] продав спірну земельну длянку [PERSON] , виконані не [PERSON] , а [PERSON] (т.4, а. с. 165-174). Ввисновками експерта від 29.11.2019 року № 1398-К та від 15.11.2019 № 1209-К, було встановлено, що на фото особи чоловічої статі на сторінці паспорту громадянина України на ім`я [PERSON] та у зразках зовнішності [PERSON] , зображена одна й та сама особа, а також, що на фото особи чоловічої статі на сторінці паспорту громадянина України на ім`я [PERSON] та у зразках зовнішності [PERSON] , зображена одна й та сама особа (т.4, а.с. 175-179, 204-212). Відповідно до листа Слідчого управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 19.11.2025 № 215911-2025, [PERSON] визнавалась потерпілою у вказаному кримінальному провадженні № 12017090000000496 від 12.09.2017. 28.07.2021 року матеріали кримінального провадження щодо вчинення відносно [PERSON] кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, виділені із кримінального провадження № 12017090000000496 у нове кримінальне провадження № 12021090000000401 (т.7, а.с. 36). Як вбачається з відповіді Слідчого управління Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області від 21.09.2022 № 8869/108/24/02-2022 по епізоду вчинення шахрайського, шляхом обману, заволодіння земельною ділянкою, яка належна [PERSON] та знаходиться в с. Поляниця, Яремчанської міської ради, Івано-Фрнаківської області, 06.07.2021 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, встановленим в результаті проведення досудового розслідування наступним особам: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (т.4, а. с. 124-125, а.с. 133-144). 31.03.2023 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12021090000000401 від 28.07.2021 року за обвинуваченням [PERSON] , у вчиненні відносно потерпілої [PERSON] кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України скеровано для розгляду у Яремчанський міський суд Івано-Франківської області (т.7, а.с. 36). Як вбачається з обвинувального акту, в ході досудового розслідування встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та невстановлена досудовим розслідуванням особа жіночої статі, з використанням завідомо підроблених документів незаконно заволоділи земельною ділянкою з кадастровим номером № 2611092001:22:002:0328, площею 0,2 га, розташованою за адресою: ділянка Вишня, село Поляниця, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, яка перебувала у власності [PERSON] , що засвідчувалось договором купівлі-продажу земельної ділянки від 24.01.2014, посвідченого приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Фріс П.Л. 24.01.2014 за реєстровим № 53. В обвинувальному акті йдеться, зокрема, про те, що вказані особи у невстановлений спосіб отримали відомості щодо документів, які засвідчували право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку, відомості про персональні дані [PERSON] , її чоловіка [PERSON] , дані про їх паспорти та реєстраційні номери облікових карток платників податків та отримали підроблені документи необхідні для оформлення відповідних довіреностей та продажу земельної ділянки [PERSON] з кадастровим номером № 2611092001:22:002:0328, які надано [PERSON] , [PERSON] та невстановленій досудовим розслідуванням особі. Для конспірації своєї злочинної діяльності при укладенні правочинів у нотаріусів та здійсненні інших дій, пов`язаних з відчуженням земельної ділянки, від імені [PERSON] представлялась та діяла невстановлена досудовим розслідування особа жіночої статті, від імені [PERSON] [PERSON] , а від імені [PERSON] [PERSON] . Внаслідок вчинення [PERSON] за попередньою змовою группою осіб з [PERSON] та невстановленою досудовим розслідуванням особою жіночої статі, передбачених злочинним планом узгоджених протиправних дій всупереч волі власника указанного майна [PERSON] , останній спричинено матеріальну шкоду в особливо великих розмірах на загальну суму 783 750 грн, що становить ринкову вартість незаконно відчуженої на користь третіх осіб земельної ділянки останньої з кадастровим номером № 2611092001:22:002:0328. За результатами оглянутого у судовому засіданні кримінального провадження № 12021090000000401 від 28.07.2021 року (справа № 354/483/23, провадження 1-кп/354/15/25), з`ясовано, що ухвалою суду 05.07.2023 року [PERSON] , звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, тобто використання завідомо підроблених документів, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України то станом на даний час судовий розгляд справи ще триває. В рамках цього кримінального провадження [PERSON] визнана потерпілою. Таким чином, проаналізовані матеріали кримінального провадження свідчать про інші обставини вибуття із власності позивачки спірної земельної ділянки, ніж ті, які досліджувались в рамках цієї справи, та про інше коло осіб, які причетні до відчуження землі. Так, досліджені судом докази у їх сукупності свідчать, що до оформлення спірної довіреності від 14.05.2016 та первісного відчуження земельної ділянки не мають відношення [PERSON] та [PERSON] , яких позивачка визначила відповідачами за основними позовними вимогами. Основна позовна вимога позивачки [PERSON] - це визнати недійсною довіреність від 14.05.2016, за якою вона уповноважила [PERSON] продати від її імені спірну земельну ділянку. Від задоволення цієї вимоги залежить напряму задоволення інших позовних вимог, які є похідними від неї, зокрема про витребування земельної ділянки від кінцевих власників. Передумовою задоволення позову є встановлення дійсних обставин справи та належних відповідачів. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження №14-61цс18) зазначається, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обгрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом (стаття 51 ЦПК України) Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Відповідно до частин першої та другої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. В рамках цієї справи жодних клопотань про залучення в якості співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] представниками позивачки не подавалися, хоча вказані особи на стадії підготовчого провадження були вже відомі. Диспозитивність один з базових принципів судочинства,

Outcome: dismissed