Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

29.09.2025 року представник позивача [PERSON] адвокат Кривіцька Жанна Олександрівна звернулася до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності в порядку спадкування, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що\~\~15 травня 2003 року, було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 93 зареєстрований Універсальною Товарно-Сировинною Біржою м. Вознесенськ, відповідно до якого гр. [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] за 1700,00 гривень. Сторони домовилися про всі істотні умови договору, що відображено в підписаному договорі купівлі-продажу №93 від 15.05.2003 р. При цьому були виконані всі умови угоди, крім нотаріального посвідчення договору: продавець [PERSON] отримала грошові кошти, про що зазначено в договорі купівлі-продажу та передано покупцю всі документи та ключі від будинку. Відповідно до умов договору купівлі-продажу, зокрема п.7, було здійснено його реєстрацію в Вознесенському міжміському бюро технічної інвентаризації, що підтверджено Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина та залишилося спадкове майно, до складу якого входить і житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] є спадкоємцем першої черги відповідно до закону, як дружина померлого. Інші спадкоємці першої черги, а саме: син померлого [PERSON] не вступив у спадщину, що підтверджено довідкою приватного нотаріуса від 09.06.2025 року за вихідним №99/01-16. Позивачка у визначений строк звернулася до приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Лацановської С.М. з заявою про прийняття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Лацановської С.М. їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] у зв`язку з тим, що\~Цивільним кодексом Української РСР\~в редакції 1963 року (який був чинний на момент укладання договору в 2003 році, договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Враховуючи наведене, а також те, що позивачка є єдиним спадкоємцем за законом після смерті її чоловіка [PERSON] , просить визнати договір купівлі-продажу №93 від 15.05.2003 року укладений між [PERSON] та [PERSON] - дійсним та визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом після смерті померлого чоловіка [PERSON] на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2025р. відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 02 грудня 2025 р. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача [PERSON] - адвокат Кривіцька Ж.О. через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач на розгляд справи не з`явився, але надіслав заяву про розгляд справи без участі представника Прибузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 15 травня 2003 року, було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 93 зареєстрований Універсальною Товарно-Сировинною Біржою м. Вознесенськ, Миколаївської області, Україна, відповідно до якого гр. [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] за 1700,00 гривень. Сторони домовилися про всі істотні умови договору, що відображено в підписаному договорі купівлі-продажу №93 від 15.05.2003 р. При цьому були виконані всі умови угоди, крім нотаріального посвідчення договору: продавець [PERSON] отримала грошові кошти, про що зазначено в договорі купівлі-продажу та передано покупцю всі документи та ключі від будинку. Після укладення між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу нерухомого майна за № 93 від 15.05.2003 року в органі державної реєстрації прав на нерухоме майно, яким на той час являлось Вознесенське МБТІ, [PERSON] відразу здійснив державну реєстрацію права власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] , на підставі вищевказаного договору. Факт реєстрації, підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого комунальним підприємством Вознесенського міжміського бюро технічної інвентаризації №738273 від 09.06.2003, реєстраційний номер: 1069451, тип об`єкту: будинок, адреса об`єкта: [ADDRESS] . [INFO] помер власник житлового будинку [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] виданого 13 жовтня 2017 року Прибузькою сільською радою Доманівського району Миколаївської області, актовий запис №13. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина та відкрилося спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] є спадкоємцем першої черги відповідно до закону, як дружина померлого. Інші спадкоємці першої черги, а саме: син померлого [PERSON] не вступив у спадщину, що підтверджено довідкою приватного нотаріуса від 09.06.2025 року за вихідним №99/01-16. Позивачка у визначений строк звернулася до приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Лацановської С.М. з заявою про прийняття спадщини. Постановою [PERSON] , приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] у зв`язку з тим, що\~Цивільним кодексом Української РСР\~в редакції 1963 року (який був чинний на момент укладання договору в 2003 році, договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47цього Кодексу). Відповідно до ч.2\~ст.47 ЦК України\~та ч.2\~ст.220 ЦК України\~(в редакції 1963 року), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 28.04.1978 року зазначено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу (в тому числі при придбанні на біржових торгах), міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2\~ст.47 ЦК\~за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. На час укладення договору купівлі-продажу 15.05.2003 року сторони правочину не були повідомлені належним чином про те, що правочин купівлі - продажу нерухомого майна, у відповідності до\~ст.47 ЦК України\~(в ред.1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки та той час був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно ст.15 якого, правочини, зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. При вчиненні правочину всі дії були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме, купівлі-продажу вищевказаного будинку, правочин був реальним і вчиненим у формі дозволеним чинним законодавством України в 2003 році. Усі вимоги договору купівлі-продажу, сторонами були виконані, ніяких претензій щодо передачі майна не було, та сторонами правочину один до одного будь-які інші претензії не пред`являлися. Державна реєстрація договору купівлі- продажу була проведена Вознесенським МБТІ. Вважає, що сторони виконали всі умови договору, передбачені\~ст.224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року). В нотаріальній конторі договір купівлі - продажу переоформити можливості немає, в зв`язку з смертю сторони по договору чоловіка позивачки [PERSON] . Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 3 статті 200\~ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги відповідно до закону, як дружина померлого. Інші спадкоємці першої черги, а саме: син [PERSON] не вступив у спадщину, що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу № 99/01-16 від 09.06.2025, де зазначено, що згідно матеріалів спадкової справи, [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Крім неї інших спадкоємців немає. Згідно\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2\~ст. 332 ЦК України\~право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Обов`язковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року. Порядок та умови державної реєстрації передбачені тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене наказом МЮ України № 7/5 від 7 лютого 2002 року з наступними змінами. Статтею 16 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права. Відповідно до\~ст.153 ЦК УРСР\~договір вважається укладеним коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно зі\~ст. 224 ЦК УРСР\~за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР\~передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Відповідно до ч.2\~ст.47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Ухиляння будь-якої із сторін договору від його нотаріального оформлення на час його укладення є умовним в силу п.9 Додатку №1 до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені\~наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №121 від 09.06.1998 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 червня 1998 р. за N 399/2839, яка діяла на час укладення договору, відповідно до якого біржовий договір купівлі-продажу визнано правовстановлюючим документом, а згідно\~ст.15 Закону "Про товарну біржу"\~реєстрація договору на біржі прирівнювалась до нотаріального оформлення (підтвердженням цьому є реєстрація спірного договору в БТІ). Оскільки, покупець повністю виконав умови договору купівлі-продажу, сплативши за придбане майно грошові кошти, у результаті чого набув право власності на нього, фактично володів даним майном, угода купівлі-продажу недійсною не визнавалась, суд вважає, що сторони договору за життя [PERSON] домовилися про усі істотні умови договору купівлі продажу. На даний час посвідчити угоду купівлі-подажу будинку неможливо, оскільки покупець помер. Вартість житлового будинку, станом на 24 вересня 2025 року, становить 266772,28 грн відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості. Відповідно до положень\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст.1217\~ЦК України. В силу\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1220 ЦК України\~визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини, за нормою\~ст.1221 ЦК України, є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини -\~ст.1222 ЦК України. По положенню ст.ст.1258,\~1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають дружина та діти спадкодавця. Статтею 1268 ЦК України\~визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач довів наявність спадкового майна, а також підстави до його успадкування, суд визнає його позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved