Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 1.1. Виклад позиції позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики № 0687537846 \~від\~24\~лютого 2020\~року у розмірі 80 445 грн 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24\~лютого 2020\~року між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] в електронній формі було укладено договір № 0687537846, підписаний електронним підписом позичальника, за умовами якого позикодавцем на умовах платності, строковості та зворотності, перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 6 000 грн 00 коп. 14 липня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт капітал» було укладено договір № 14-07/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за договорами до позичальників, зокрема, за договором позики № 0687537846 від\~24\~лютого 2020\~року. 10\~січня 2023\~року між\~ТОВ «Вердикт\~капітал» та\~ТОВ «Коллект\~центр» було\~укладено договір\~№ 10-01/2023,\~відповідно до\~якого ТОВ\~«Вердикт капітал»\~відступило на\~користь ТОВ\~«Коллект центр»\~права вимоги\~за договорами\~до позичальників,\~зокрема,\~за договором\~№ 4914849\~\~від\~04\~листопада\~2021\~року. Отже, ТОВ «Коллект центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором позики № 0687537846 \~від\~24\~лютого 2020\~року. [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, у результаті чого станом на день звернення з позовною заявою утворилася заборгованість у загальній сумі 121 185 грн 00 коп., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту 6 000 грн 00 коп., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 110 460 грн 00 коп. та заборгованості за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги 4 725 грн 00 коп. Оскільки [PERSON] не погасила заборгованість ні на рахунок первісного кредитора, ні на рахунок позивача, ТОВ «Коллект центр» у заявленому позові, посилаючись на принцип розумності, співмірності та пропорційності, просило суд стягнути з відповідачки заборгованість у загальному розмірі 80 445 грн 00 коп., з яких 6 000 грн 00 коп.\~- заборгованість за тілом кредиту, 74\~445 грн 00 коп.\~- заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Також позивач просив стягнути з відповідачки 2422 грн 40 коп. судового збору та 25 000 грн 00 коп. витрат на правничу допомогу. Відповідачка [PERSON] відзиву\~на\~позовну\~заяву не\~подавала. ІІ. Процесуальні дії у справі 03 листопада 2025 року суд ухвалою прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та постановив здійснювати розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачці було запропоновано подати відзив на позовну заяву. Представником позивача Ткаченко М.М. в позовній заяві просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] не подала відзиву чи інших письмових пояснень, а також не повідомила суд про зміну своєї адреси. Водночас вона була належним чином повідомлена про розгляд справи, що підтверджується підписом в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Отже, суд вжив усіх належних заходів для повідомлення відповідачки про розгляд справи та надання їй можливості реалізувати своє право на захист. IІІ. Підстави для ухвалення заочного рішення Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення за наявності таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки; відповідач не подав відзиву на позов; позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. З огляду на встановлені обставини та наявність усіх зазначених підстав, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи відповідно до статей 280281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин 24\~лютого 2020\~року між\~ТОВ «Інфінанс»\~та відповідачкою\~ [PERSON] \~було укладено\~договір позики\~№ 0687537846,\~згідно з\~умовами якого\~надається кредитна\~лінія на\~строк 36\~місяців окремими\~частинами (траншами),\~діючий ліміт\~кредиту \~20\~000\~грн,\~строк користування\~кредитом (траншем)\~-\~30\~днів,\~максимальна відсоткова\~ставка \~1,75\~%\~за один\~день користування\~кредитом,\~строк дії\~Договору \~36\~місяців.\~Договір підписаний\~з боку\~відповідачки електронним\~підписом одноразовим\~ідентифікатором 7s6n6w (а. с. 25-28). Цього ж дня відповідачка [PERSON] з метою\~отримання кредитного\~траншу подала заявку-анкету\~на отримання\~кредиту,\~в якій\~вказала свої\~персональні дані\~та реквізити\~банківської платіжної\~картки \~ [NUMBER] ,\~а також\~суму кредиту\~-\~6\~000\~грн 00\~коп.\~та строк\~кредиту -\~30\~днів. Заявка-анкета підписана\~з боку\~відповідачки електронним\~підписом одноразовим\~ідентифікатором 7s6n6w (а. с. 51). 24 лютого 2020 року сторони в пропозиції (оферті) укласти договір та прийнятті такої пропозиції (акцепті) погодили умови надання кредитного траншу за договором позики № 0687537846 від 24\~лютого 2020\~року:\~сума кредиту\~(траншу) - 6 000 грн 00 коп.; строк користування кредитом (траншем) - 30 днів; строк дії договору № 0687537846 від 24\~лютого 2020\~року 3 роки; відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом. Оферта та акцепт підписані з боку відповідачки електронним підписом одноразовим ідентифікатором 7s6n6w (а.с. 63-64). На а.с. 65-74 Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM». 24 лютого 2020 року кредитні кошти в сумі 6 000 грн 00 коп. за договором позики № 0687537846 від 24\~лютого 2020\~року були перераховані відповідачці за допомогою платіжної системи «iPay.ua» шляхом зарахування на карту № [NUMBER] , що підтверджується листом за підписом директора ТОВ «Універсальні\~платіжні рішення» (а.с. 75). Також на підтвердження\~перерахування коштів\~відповідачці за договором позики № 0687537846 від 24\~лютого 2020\~року позивачем надано копію довідки за підписом директора ТОВ «Інфінанс», згідно якої кредитні кошти в сумі 6 000 грн 00 коп. відправлені 24\~лютого 2020\~року відповідачці за допомогою платіжної системи «iPay.ua» (а.с.76). Відповідно до копії розрахунку заборгованості за договором позики № 0687537846 від 24 лютого 2020 року, наданого ТОВ «Інфінанс», станом на 14 липня 2021 року загальна заборгованість відповідачки становить 59\~235 грн 00 коп., з них: 6\~000 грн 00 коп. -\~заборгованість по основній сумі кредиту; 53\~235 грн 00 коп. -\~заборгованість за відсотками (а. с. 77-81). 14 липня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт капітал» було укладено договір факторингу № 14-07/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» передало (відступило) ТОВ «Вердикт капітал» належні йому права вимоги до боржників,\~вказаних\~у\~Реєстрі боржників\~(а.с.\~9-17). Цього ж дня між сторонами був складений акт приймання-передачі реєстру боржників (а.с. 19-20). ТОВ «Вердикт капітал» здійснило оплату за відступлення права вимоги згідно з платіжним дорученням (а.с. 18). Відповідно до копій Реєстру боржників (№ 3) від 14 липня 2021 року до договору факторингу № 14-07/21 від 14 липня 2021 року та відповідного витягу з Реєстру, ТОВ «Вердикт капітал»\~ набуло права грошової вимоги до відповідачки за договором позики № 0687537846 від 24\~лютого 2020\~року у розмірі 59 235 грн 00 коп., з яких 6 000 грн 00 коп.\~- заборгованість за тілом кредиту, 53\~235 грн 00 коп.\~- заборгованість за відсотками (а.с. 21-24). Відповідно до копії розрахунку заборгованості за договором позики № 0687537846 від 24 лютого 2020 року, наданого ТОВ «Вердикт капітал», станом на 10 січня 2023 року загальна заборгованість відповідачки становить 116\~460 грн 00 коп., з них: 6\~000 грн 00 коп. -\~заборгованість по основній сумі кредиту; 53\~235 грн 00 коп. -\~заборгованість за відсотками станом на дату відступлення права вимоги; 57\~225 грн 00 коп.\~- нараховані ТОВ «Вердикт капітал» за період з 14.07.2021 по 09.01.2023 відсотки за договором позики (а. с. 7). 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» було укладено договір відступлення прав вимог №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» передало (відступило) ТОВ «Коллект центр» належні\~йому права\~вимоги\~до\~боржників,\~вказаних\~у\~Реєстрі боржників\~(а.с.\~29-39). Цього ж дня між сторонами був складений акт приймання-передачі реєстру боржників (а.с. 42-43). Відповідно до копій Реєстру боржників (№ 3) від 10 січня 2023 року до договору відступлення прав вимог №10-01/2023 від 10 січня 2023 року та відповідного витягу з Реєстру, ТОВ «Коллект центр» набуло права грошової вимоги до відповідачки за договором позики № 0687537846 від 24\~лютого 2020\~року у розмірі 116 460 грн 00 коп., з яких 6 000 грн 00 коп.\~- заборгованість за тілом кредиту, 110\~460 грн 00 коп.\~- заборгованість за відсотками (а.с. 44-47). Відповідно до копії розрахунку заборгованості а договором позики № 0687537846 від 24 лютого 2020 року, наданого ТОВ «Коллект центр», станом на 17 жовтня 2025 року, загальна заборгованість відповідачки становить 121 185 грн 00 коп., з яких 6 000 грн 00 коп.\~- заборгованість за тілом кредиту, 115\~185 грн 00 коп. -\~заборгованість за відсотками станом на дату відступлення права вимоги; 4 725\~грн 00 коп.\~- нараховані ТОВ «Коллект центр» за період з 10.01.2023 по 23.02.2023 відсотки за договором позики (а. с. 8). Між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за кредитним договором. На момент розгляду справи відповідачка не надала суду жодних доказів сплати зазначеної заборгованості, а також не надала доказів належного виконання зобов`язань перед первісним кредитором. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Укладення електронного договору про споживчий кредит Загальні вимоги до чинності правочину визначено статтею 203 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Зокрема, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави й суспільства, його моральним засадам; волевиявлення сторін має бути вільним та відповідати їхній внутрішній волі; правочин вчиняється у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину не встановлена прямо, але одна зі сторін чи інша заінтересована особа заперечує його дійсність на визначених законом підставах, такий правочин може бути визнано судом недійсним. Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, оформлена в електронній формі. Такий договір укладається й виконується у порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України та іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону «Про електронну комерцію», за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний електронний документ з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, вважається оригіналом такого документа. Відповідно до частини п`ятої статті 11 Закону «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення до нього. За умови надання доступу до таких документів їх включення не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положення статті 12 зазначеного Закону передбачають, що електронний правочин вважається підписаним у разі використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису; електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора (SMS-коду чи іншого засобу), що дозволяє ідентифікувати користувача; аналога власноручного підпису (факсиміле) за письмовою згодою сторін. Абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України встановлено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою сторін, вважається укладеним у письмовій формі. Суд встановив, що 24\~лютого 2020\~року відповідачка у власному особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «Інфінанс» добровільно та усвідомлено подала заявку на отримання кредиту № 0687537846. Ця електронна заявка зберігається в особистому кабінеті відповідачки на сайті кредитодавця. Після подання заявки ТОВ «Інфінанс» надіслало відповідачу одноразовий цифровий код (ідентифікатор) через SMS. Введення відповідачкою цього одноразового пароля слугувало підтвердженням акцепту згоди на укладення договору позики № 0687537846 від 24\~лютого 2020\~року в електронній формі. Отже, між відповідачкою та первісним кредитором було укладено електронний кредитний договір на умовах, відображених у файлах особистого кабінету (текст договору та Правила кредитування). Відповідно до законодавства України, оформлення споживчого кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в письмовій (традиційній) формі власноручним підписом. З матеріалів справи вбачається, що перед укладенням договору відповідачка отримала проект кредитного договору з усіма додатками в електронному вигляді та ознайомився з його умовами і Правилами надання фінансових кредитів ТОВ «Інфінанс», розміщеними на сайті кредитодавця. Це відповідає вимогам ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», згідно з якими кредитодавець завчасно надає споживачу повну інформацію для прийняття ним обґрунтованого рішення (зокрема, безоплатно надається паспорт споживчого кредиту у визначеній законом формі). Отже, відповідачка мала можливість повно і належно ознайомитися з умовами кредитування до моменту укладення договору, що підтверджує усвідомленість її волевиявлення. Згідно з умовами самого Кредитного договору, він містить усі істотні умови і укладений у спосіб та формі, що відповідають вимогам закону. Договором прямо передбачено, що визнання недійсними, нікчемними чи неукладеними окремих його частин або додатків (включно з Правилами) не тягне недійсності чи неукладеності всього договору в цілому. Отже, електронний договір є юридично чинним і обов`язковим для сторін. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором (кодом) по суті є різновидом удосконаленого електронного підпису. Він полягає у використанні алфавітно-цифрового коду, надісланого підписантові через засоби зв`язку (SMS, електронну пошту тощо), для підтвердження волі укласти договір. Такий спосіб автентифікації широко застосовується, зокрема, у сфері мікрокредитування. Дійсність укладення договорів за допомогою ЕЦПО неодноразово підтверджувалася в судовій практиці. Так, у постанові Верховного Суду у справі №?524/5556/19 від 12.01.2021 зроблено висновок, що підписання договору одноразовим паролем-ідентифікатором є належним способом волевиявлення: договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний згідно зі ст. 12 Закону «Про електронну комерцію», за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічну правову позицію щодо можливості укладення цивільно-правових договорів в електронній формі висловлено у постанові ВС від 16.12.2020 у справі №?561/77/19, де зазначено, що якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому такої форми (ч. 2 ст. 639 ЦК України), а будь-який договір, укладений на підставі ЦК або ГК України, може мати електронну форму і вважається укладеним у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). З огляду на приписи ст. 204 ЦК України існує презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, доки судом не встановлено іншого. У такому випадку відсутні будь-які дані про оспорення чи нікчемність кредитного договору, тому презумпція його чинності не спростована. Отже, всі права та обов`язки сторін за договором підлягають захисту і виконанню на загальних підставах?. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що між відповідачкою та первісним кредитором ТОВ «Інфінанс» було належним чином укладено договір позики № 0687537846 від 24\~лютого 2020\~року на умовах, визначених сторонами в електронній формі. На підтвердження факту надання кредиту матеріали справи містять документ, за яким відповідачці були перераховані кредитні кошти (сума 6?000 грн 00 коп.) на вказаний нею банківський рахунок. Переказ коштів здійснювався через сертифіковані платіжні системи з дотриманням вимог безпеки (стандарт PCI DSS), що гарантує належне зарахування суми на рахунок позичальника. Відповідачка отримала обумовлені договором кошти, у зв`язку з чим зобов`язана повернути їх та сплатити встановлені договором платежі у визначені строки. Відступлення права вимоги (заміна кредитора) Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено\~статтею 11 ЦК України. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі\~статтею 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою\~статті 1077 ЦК України\~одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини першої\~статті 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України\~визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої\~статті 517 ЦК України\~первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша\~статті 519 ЦК України). Тлумачення статті\~516, частини другої статті\~517 ЦК України\~свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним\~(Постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18), постанова Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15). Позивач на\~підтвердження набуття права вимоги за договором надано: копію договору факторингу № 14-07/21 від 14 липня 2021 року, укладеного між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт капітал» та копію договору відступлення прав вимог №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, укладеного між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр», а також копії реєстрів боржників до вказаних Договорів та відповідні витяги з них. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Доказів того,\~що\~вказані\~договори факторингу\~та\~відступлення прав\~вимог визнані\~недійсними\~суду не\~надано,\~а\~тому\~суд вважає,\~що\~позивачем\~надано докази,\~які\~підтверджують належний перехід прав вимоги до відповідача від ТОВ «Інфінанс» до ТОВ «Вердикт капітал», від ТОВ «Вердикт капітал» до ТОВ «Коллект центр». Отже ТОВ «Коллект центр» набуло статус\~нового кредитора\~за договором\~позики № 0687537846 від 24\~лютого 2020\~року до відповідачки. Розрахунок заборгованості та доказування її розміру Згідно з частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 9.01.2020 у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені\~законом\~(розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та\~договірні\~(розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (пункти 1, 2 частини першої\~статті 264 ЦПК України). Звертаючись із\~позовом,\~ТОВ «Коллект центр» просило\~суд стягнути із відповідачки\~на свою\~користь заборгованість\~за\~договором\~ позики № 0687537846 від 24\~лютого 2020\~року у розмірі 80 445 грн 00 коп., з яких 6 000 грн 00 коп.\~- заборгованість за тілом кредиту, 74\~445 грн 00 коп.\~- заборгованості за нарахованими процентами. Відповідачка фактично отримані та використані кредитні кошти у розмірі 6 000 грн 00 коп. Доказів належного виконання кредитного зобов`язання [PERSON] на користь первісного кредитора ТОВ «Інфінанс» матеріали справи не містять. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь ТОВ «Коллект центр» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6\~000\~грн 00\~коп. Стосовно заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками в розмірі 74\~445 грн 00 коп., суд проаналізувавши умови договору та надані розрахунки, приходить до наступних висновків. Із наданого позивачем розрахунків заборгованості за кредитним договором вбачається, що вони відповідають вимогам закону, є чіткими, зрозумілими, узгоджуються із умовами договору позики, з них встановлено розмір основного боргу, відсотки нараховані відповідно до умов договору позики та в період дії такого договору. Із розрахунку заборгованості за договором позики вбачається, що ТОВ «Вердикт Капітал» здійснено нарахування заборгованості по відсоткам в розмірі 57 225 грн 00 коп. за період з 14 липня 2021 року до 09 січня 2023 року. Водночас згідно із п. 2 договору факторингу № 14-07/21 від 14 липня 2021 року, укладеного між первісним кредитором та ТОВ «Вердикт Капітал», до останнього перейшло, зокрема, право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається. За таких\~обставин вказані\~нарахування здійснені\~ТОВ «Вердикт\~Капітал» законно, відповідно до умов договору позики та в період його дії. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи знайшло своє об`єктивне підтвердження факт неналежного виконання відповідачкою умов кредитного договору, що призвело до заборгованості перед позивачем, твердження позивача не спростовані, а відтак позов є обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами Щодо витрат на правничу допомогу Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивачем заявлено вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 25 000 грн. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем подано належні докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу (а.с. 56 - 62). За обставинами цієї справи не викликає сумнівів, що при розгляді справи в суді позивачу ТОВ «Коллект центр» надавалася професійна правова\~допомога адвокатським об`єднанням «Лігал ассістанс» на підставі договору про надання правничої допомоги № 01-07/2024\~від 01.07.2024. Спірні правовідносини між сторонами у справі виникли щодо стягнення заборгованості за\~ договором позики. З вказаних вище наданих адвокатом документів слідує, що предметом наданої правничої допомоги є: надання консультацій; підготовка пропозицій; складення позовної заяви. Відповідно до\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України,\~інші\~судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Разом з тим, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. Зокрема, аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80) від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36) від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» від 26.02.2015, у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні обґрунтованого розміру витрат на правову допомогу необхідно враховувати наступні фактори: обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення, ступінь складності та новизни правових питань, які стосуються доручення; вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання у звичайному часовому режимі; необхідність виїзду у відрядження; роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт; професійний досвід, науково-теоретична підготовка, значні професійні здібності, тощо. Жодний з цих факторів не має самодостатнього значення і вони підлягають врахуванню в їх взаємозв`язку щодо обставин кожного конкретного випадку. Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі її витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved