Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вказаною заявою у якій зазначив, що через похилий вік та незадовільний стан здоров`я матері [PERSON] він переїхав жити до неї у господарство, яке розташоване у [ADDRESS] . [INFO] , [PERSON] померла. Вважаючи себе єдиним спадкоємцем за законом, який фактично прийняв спадщину, оскільки проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини, проте нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, через не підтвердження ним факту постійного проживання із спадкодавцем на час смерті останньої. Заявник [PERSON] будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. Втім, від останнього до суду надійшла заява згідно якої просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги заявника підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити. Острицька сільська рада Чернівецького району Чернівецької області в судове засідання свого представника не направила, однак подала суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. Проти задоволення вимог заявника не заперечують. Відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачем ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Суд дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] у с. Луковиця Чернівецького (колишнього Герцаївського) Чернівецької області. Батьками останнього записані [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження останнього. [INFO] в с. Луковиця Чернівецького (колишнього Герцаївського) Чернівецької області у віці 70 років померла [PERSON] , тобто мати заявника. Згідно з ч. 1 статті 1220 ЦК України внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина. Відтак, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Частинами 1 та 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом, має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу не заявив про відмову від неї. Як вбачається з матеріалів справи, заявник [PERSON] 24 липня 2025 року, тобто після спливу шестимісячного строку який встановлений ст. 1270 ЦК України, звернувся до приватного нотаріуса Чернівецького нотаріального округу Чернівецької області Лис Л.Г. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Втім, 28 липня 2024 року приватний нотаріус Лис Л.Г. своєю постановою відмовила заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] з підстав, з підстав недоведеності факту прийняття спадщини після смерті останньої. А відтак, заявнику було запропоновано звернутися до суду із заявою про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Пленум Верховного Суду України у п.23 своєї постанови № 7 від 30.05.2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» звернув увагу на те, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За даними виконавчого комітету Годинівського старостинського округу №3 Герцаївської міської ради вбачається, що заявник [PERSON] проживав без реєстрації у [ADDRESS] разом із матір`ю [PERSON] та доглядав за нею по день її смерті [INFO] . У відповідності до Витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі №81982382, вбачається, що після смерті [PERSON] за заявою заявника відкрилася спадкова справа за № 58/2025. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про становлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Отже, враховуючи вищенаведене, а саме те, що мати в силу свого похилого віку (70 роки) потребувала постійного догляду, який був наданий її сином, тобто заявником, а також те, що інших спадкоємців після смерті [PERSON] судом не встановлено, з метою захисту спадкових прав заявника, то останній вимушений звернутися до суду за для встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. На підставі викладеного, ураховуючи що заявник протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини після смерті спадкодавця не відмовився від її прийняття, зважаючи на зміст ч.3 ст. 1268 ЦК України в якій йдеться про постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не вказуючи при цьому про місце їх спільного проживання, то суд вважає встановленим, що заявник [PERSON] на момент смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно проживав у господарстві останньої в [ADDRESS] . Тому, вимоги заявника підлягають задоволенню. На підставі ст. 1217, 1222, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК, ст.ст. 3 12, 13, 89, 259, 264, 265, 280, 282, 293, 315 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved