Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

02 вересня 2025 року [PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування - виконавчий комітет Хмільницької міської ради Вінницької області, про визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що колишня дружина з квітня 2022 року перешкоджає побаченням з сином, зокрема влаштовує сварки, не дає можливості бачитись з сином та спілкуватись із ним по телефону, не дає змоги займатись його вихованням, при його приїзді викликає поліцію, інформацію про життя дитини не надає. Попри вказані обставини, позивач приїздив до сина, дарував іграшки та одяг, купував продукти харчування та надсилав грошові кошти. Оскільки даний спір в досудовому порядку врегулювати не представилось за можливе, позивач просить встановити йому наступні способи участі у вихованні та спілкування з сином: - надсилання фото, відео матеріалів дитини у мессенджери viber, whatsapp, telegram, Meet, закріплені за номером [NUMBER] ; - комунікація електронним засобом зв?язку за допомогою відеозв?язку: viber, whatsapp, telegram, Meet, закріплені за номером +38 097-39-08-538, за графіком побачень: понеділок - о 19:00 - тривалістю 1 година, четвер - о 19:00 - тривалістю 1 година, субота - о 15:00 тривалістю 1 година за Київським часом; - особисте спілкування кожну дев?яту суботу кварталу з 10:00 години по 21:00 годину з виїздом поза межі місця проживання сина, [PERSON] , без присутності матері; - особисте спілкування, тривалістю 2 тижні тричі на рік з виїздом поза межі місця проживання сина, [PERSON] , та країни на відпочинок та оздоровлення дитини, без присутності матері. Ухвалою суду від 18 вересня 2025 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 10 жовтня 2025 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 28 жовтня 2025 року представник відповідача надав до суду заперечення на позовну заяву, які судом не приймаються, оскільки подання такого документу не передбачено ст. 174 ЦПК України. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Відповідач не заперечувала проти зустрічей та спілкування сина з позивачем, зазначивши, що при цьому має бути врахована безпекова ситуація, а також розпорядок сина, який з понеділка по п`ятницю з 08 год. по 17 год. перебуває в дитячому садку, а по понеділках, середах та п`ятницях з 18.30 год. по 19.30 год. відвідує центр розвитку дитини "Долоньки". Також зазначила, що син не завжди має бажання спілкуватись телефоном, незважаючи на те, чи з батьком, чи з кимось іншим. Адвокат Липень С. В. проти позовних вимог заперечив частково, вказавши на близькість місця проживання позивача до лінії фронту, та графік зайнятості дитини. В частині визначення графіку спілкування з урахуванням названих ним обставин, не заперечував. При цьому вказав, що відповідач перешкод у спілкуванні з сином позивачу не чинила, тим більше, що позивач неодноразово проживав разом із нею та сином у її квартирі. Щодо вимоги позивача про тривалі виїзди із сином без присутності матері, представник відповідача вказав, що дана вимога є передчасною зважаючи на вік дитини. Представник третьої особи [PERSON] підтримала наданий висновок органу опіки і піклування, з уточненням щодо спілкування позивача з дитиною не по понеділках, а по вівторках, оскільки дитина в понеділок відвідує заняття. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позиції учасників справи, оцінивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони з 24 квітня 2020 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 17 січня 2023 року було розірвано (а.с. 9). У період шлюбу сторін, [INFO] , у них народився син - [PERSON] (а.с. 13). Між сторонами наявний спір щодо способу участі батька у вихованні та спілкуванні з сином. Відповідно до висновку органу опіки і піклування - виконавчого комітету Хмільницької міської ради, затвердженого рішенням виконкому міської ради від 09 жовтня 2025 року № 707, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити наступний порядок участі: - спілкування [PERSON] з дитиною [PERSON] , [INFO] електронними засобами зв`язку, які закріплені за номером [NUMBER] ,за графіком: щопонеділка з 19.00 год. за Київським часом, тривалістю до 1 години; щочетверга з 19.00 год., за Київським часом, тривалістю до 1 години; щосуботи з 15.00 год. за Київським часом, тривалістю до 1 години; - спілкування [PERSON] з дитиною [PERSON] , [INFO] кожну дев`яту суботу кварталу з 10:00 години до 21:00 години без присутності матері [PERSON] на території Вінницької області. - спілкування [PERSON] з дитиною [PERSON] , [INFO] тривалістю 2 тижні двічі на рік (під час літніх та зимових канікул) без присутності матері [PERSON] на території України, крім територій можливих бойових дій, активних бойових дій, окупованих територій, перелік яких затверджено відповідним наказом Міністерства розвитку громад та територій України (а.с. 56-59). Як вбачається із виписки по банківському рахунку позивача, останній регулярно здійснював переказ коштів на рахунок відповідача, вказуючи призначення коштів "аліменти" (а.с. 10). Позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Позивач звертався із заявами про визначення способу участі у вихованні дитини до Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району та Хмільницької міської ради (а.с. 8, 19). Позивач також звертався до Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області з приводу дій відповідача щодо перешкоджання його зустрічам із сином (а.с. 49-55). З довідки ФОП [PERSON] вбачається, що [PERSON] відвідує ЦРД "Долоньки" щотижнево у понеділок, середу та з 18:30 год. до 19:30 год. (а.с. 60). Згідно з довідкою № 08-53/1161 від 07 жовтня 2025 року, позивач неодноразово приїздив до свого малолітнього сина [PERSON] та мешкав у квартирі відповідача (а.с. 71). Під час оцінки доводів учасників процесу, суд керується положеннями Конвенції про права дитини (далі - Конвенція), Сімейного кодексу України (далі - СК), Законом України «Про охорону дитинства», а також іншими правовими актами. Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111 /04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у частині восьмій статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно з ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів, зокрема щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Статтею 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 1 ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У відповідності до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Положеннями частин 1, 2 ст. 159 СК України встановлено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Отже, законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди. При вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахування конкретних обставин справи. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року N 31111/04 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Olsson v. Sweden" (N 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2019 року у справі № 523/11605/16-ц зазначено, що «обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини». Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принципи рівності прав батьків у вихованні дитини та забезпечення найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю переважають інтереси батьків. У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.1-3 ст. 89 ЦПК України). У ході судового розгляду суд установив, що позивач виявляє бажання спілкуватись та зустрічатись із сином, проводити з ним дозвілля та ночівлі. Сам лише факт звернення позивача до суду свідчить про те, що він бажає спілкуватись з сином та брати участь у його вихованні. Суд зауважує, що право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає її інтересам. Між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною має існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння обох батьків. Дитина має рости під опікою і відповідальністю обох батьків, а тому участь позивача у вихованні дитини, спілкуванні між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а буде відповідати й інтересам дитини. Суд при встановленні способів спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. За результатами розгляду справи, суд установив, що є спір між батьками щодо спілкування та участі батька у вихованні їхньої спільної дитини [PERSON] , [INFO] . Активна поведінка батька (звернення до суду із цим позовом, відвідування дитини за місцем його проживання, зацікавленість процесом його життя), свідчить про те, що незважаючи на те, що сторони припинили сімейні відносини, не проживають разом, позивач має намір та бажання спілкуватися з дитиною, брати участь у його вихованні та житті. Жодних обставин, які б свідчили про негативну поведінку батька відносно дитини, судом не встановлено. Судом не встановлено обставин, за яких можна було б позбавити батька дитини можливості реалізувати своє право на участь у спілкуванні та вихованні спільного з відповідачем сина. Відповідно, мати дитини, з якою малолітній [PERSON] проживає, і з якою більше часу знаходиться разом, може і повинна сприяти дитині та батьку їхньому належному спілкуванню, проведенню разом часу задля того, щоб не втрачався родинний зв`язок сина із батьком. Крім того, кожен із батьків повинен усвідомлювати, що в разі настання будь-яких обставин у їхньому особистому житті, дитина має розраховувати на те, що вона залишається частиною життя кожного з батьків окремо і не може бути позбавлена цього лише через те, що самі батьки між собою не можуть порозумітися з будь-яких питань. Варто також зазначити, що мати дитини не повинна зловживати своїм правом на спілкування з дитиною і давати можливість бачитися із батьком, захищаючи та поважаючи право дитини на сімейне виховання. На підставі викладеного, наявні підстави для визначення судом способу спілкування батька з сином, з забезпеченням участі у його вихованні, дотримуючись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. З метою збереження рівності прав батьків та забезпечення інтересів дитини, а також з урахуванням конкретних обставин справи, в тому числі того, що на час розгляду справи в Україні діє воєнний стан, суд вважає запропонований органом опіки та піклування графік спілкування батька з дитиною, з коригуванням на час зайнятості дитини по понеділках в центрі розвитку "Долоньки", найбільш доцільним та таким, що не суперечить інтересам дитини, не перешкоджає його нормальному розвитку і відповідає обсягу обов`язків та прав як батька так і матері щодо сина. Позовні вимоги, тобто запропонований позивачем графік, в частині надсилання йому фото та відеоматеріалів дитини виходить за межі повноважень суду, передбачених ч. 2 ст. 159 СК України, а питання щодо виїзду дитини з позивачем за кордон, в разі відсутності згоди між батьками дитини з цього питання, являється предметом окремого судового розгляду в кожному конкретному випадку, а тому в названих частинах позовні вимоги задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене, встановлюючи порядок спілкування батька з дитиною, суд виходить з урахування позицій сторін та інтересів дитини, а також того, що дитина є фізично здоровою та розвинутою, будь-яких обставин, які б свідчили про неможливість спілкування її з батьком, що може шкодити інтересам дитини, наявності особливих умов при визначенні порядку спілкування, не встановлено. [PERSON] має можливість та бажання приймати активну участь у вихованні сина, враховує інтереси дитини, може забезпечити належний фізичний, духовний та моральний розвиток дитини, тому суд прийшов до висновку щодо доцільності встановлення наступного порядку участі батька у вихованні дитини, а саме: - спілкування [PERSON] з дитиною [PERSON] , [INFO] електронними засобами зв`язку, які закріплені за номером [NUMBER] , за графіком: щовівторка з 19.00 год. за Київським часом, тривалістю до 1 години; щочетверга з 19.00 год. за Київським часом, тривалістю до 1 години; щосуботи з 15.00 год. за Київським часом, тривалістю до 1 години; - спілкування [PERSON] з дитиною [PERSON] , [INFO] , кожну дев`яту суботу кварталу з 10:00 години до 21:00 години без присутності матері [PERSON] на території Вінницької області. - спілкування [PERSON] з дитиною [PERSON] , [INFO] , тривалістю 2 тижні двічі на рік (під час літніх та зимових канікул) без присутності матері [PERSON] на території України, крім територій можливих бойових дій, активних бойових дій, окупованих територій, перелік яких затверджено відповідним наказом Міністерства розвитку громад та територій України. Зазначений спосіб буде відповідати першоосновам розвитку особистості дитини, враховуючи його вік, стан здоров`я, безпеку. Саме такий порядок участі у вихованні дитини забезпечить рівність прав батьків, що забезпечить гармонійний розвиток та належне виховання дитини з урахуванням, перш за все, її інтересів, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання. З мотивів, зазначених вище, суд вважає, що даний порядок та спосіб є достатнім і відповідає принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному інтересу дитини, підтримку зв`язків між рідними. А тому позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial