Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

4 вересня 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» в особі належно уповноваженого представника за довіреністю Пархоменко Н.А. звернулося у суд з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь заборгованість у розмірі 12327 грн. Судові витрати у справі просить покласти на відповідача. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11 листопада 2024 року між [PERSON] та ТзОВ «Споживчий центр» укладено кредитний договір № 11.11.2024-100001578, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит, а відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісії та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 5000 грн. строком на 140 днів. Однак, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, порушив умови кредитного договору, в результаті чого станом на час подання позову має прострочену заборгованість у розмірі 12327 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 10 вересня 2025 року відкрито провадження у справі, визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача ТзОВ «Споживчий центр» в судове засідання не з`явився, у позові просив розгляд справи проводити без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просить провести розгляд справи у її відсутності, визнає позовні вимги в повному обсязі. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України,не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 11 листопада 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] був укладений електронний Кредитний договір № 11.11.2024-100001578. Згідно з умовами Договору, Позичальнику надано Кредит у розмірі 5000 грн 00 коп. на умовах строковості, платності і поворотності, на строк 140 днів, з кінцевою датою повернення 30.03.2025 року. За користування кредитом встановлено фіксовану незмінну процентну ставку у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом. \~ \~ \~ \~Договір було укладено в електронній формі. Відповідь Позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) була підписана за допомогою одноразового ідентифікатора (код Е328), надісланого на фінансовий номер телефону Позичальника [NUMBER] . Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором є моментом підписання електронного правочину. Цей висновок узгоджується з правовою позицією Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеною у постанові від 12.01.2021 р. у цивільній справі № 524/5556/19, де зазначено, що оспорюваний договір, підписаний одноразовим паролем-ідентифікатором, є укладеним. \~ \~ \~ \~Ідентифікація Позичальника - [PERSON] здійснювалась, зокрема, через Систему BankID Національного банку. Ця процедура забезпечила однозначне встановлення фізичної особи, що відповідає вимогам статті 14 Закону України «Про електронні довірчі послуги» та положенням щодо електронної ідентифікації. \~ \~ \~ \~ Кредитодавець виконав свої зобов`язання, надавши кошти шляхом їх перерахування на платіжну картку Позичальника - [NUMBER] у повному обсязі 5000 грн 00 коп 11.11.2024 о 15:52:47. \~ \~ \~ \~ Відповідно до частини 1 статті 1054 та статті 1049 Цивільного кодексу України, Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. \~ \~ \~ \~Позичальник [PERSON] не виконала свої зобов`язання належним чином, внаслідок чого утворилася прострочена заборгованість. При цьому, Позивачем були враховані часткові сплати Відповідача. Факт часткової сплати боргу розцінюється як дія, що свідчить про визнання боргу, що відповідає правовій позиції Верховного Суду - справа № 916/2403/18 від 10.09.2019. \~ \~ \~ \~Згідно з наданою довідкою-розрахунком, загальна заборгованість станом на 30.03.2025 року становить 12 327 гривень 26 копійок, щро складається з: основного боргу (залишок тіла кредиту) - становить 4 800 грн., нараховані проценти за користування кредитом становлять - 4850 грн., комісія за надання кредиту (плати за надання кредиту) становить 177,26 грн. Договором вона була встановлена у розмірі 1000 грн 00 коп (20% від суми Кредиту). Ця комісія є складовою загальних витрат за споживчим кредитом, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 та частини 2 статті 8 Закону України "Про споживче кредитування". \~ \~ \~ \~ Суд враховує правову позицію, викладену у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17, яка вказала, що умова конкретного кредитного договору про встановлення плати за послуги (комісія за управління/надання кредиту) не є нікчемною, а може бути визнана недійсною як оспорювана. Оскільки Відповідачем умови договору оспорені не були, сума комісії 177,26 грн. підлягає стягненню. \~ \~ \~ \~ Стосовно вимоги про стягнення неустойки у розмірі 2500 грн 00 коп, суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану (який введено з 24 лютого 2022 року і триває донині) та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Нараховані неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, нараховані включно з 24 лютого 2022 року, підлягають списанню кредитодавцем. \~ \~ \~ \~З огляду на вказані норми, позичальник звільняється від обов`язку сплати неустойки (штрафів) у період дії воєнного стану. Хоча позивач посилався на зміни до Закону України «Про споживче кредитування», які, на його думку, дозволяють стягнення неустойки за договорами, укладеними після 24.01.2024, суд застосовує імперативні положення Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. \~ \~ \~ \~Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення неустойки у розмірі 2500 грн 00 коп до задоволення не підлягають. \~ \~ \~ \~Позов ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до [PERSON] підлягає частковому задоволенню. \~ \~ \~ \~Щодо розподілу судових витрат. \~ \~ \~ \~Судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (стаття 141 ЦПК). \~ \~ \~ \~Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. Розмір задоволених вимог: 9827,26 грн. Розмір заявлених вимог: 12327,26 грн. \~ \~ \~ \~Судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить: (9827,74 грн / 12327,26 грн) * 2 422,40 грн = 1931 грн 13 коп. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial