Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 10.11.2025 представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Королдь В.А., який діє на підставі довіреності від 06.10.2025, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначив, що 12.01.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 763043183, який був підписаний Позичальником електронним підписом за допомогою персонального ідентифікатора MNV92C9W . \~ \~ \~ \~Відповідно до п.1.1. договору, Кредитодавець зобов`язався надати Позичальникові Кредит на суму 3100,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути Кредит та сплачувати проценти Кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. На виконання умов кредитного договору, 12.01.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало відповідачці грошові кошти в розмірі 3100,00грн 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) укладено договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого продовжено, згідно з яким Фактор набув право вимоги до Боржників за Первинними договорами, серед яких і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 763043183 від 12.01.2021. 20.10.2022 між позивачем та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 20102022, згідно з яким право грошової вимоги за кредитним договором № 763043183 від 12.01.2021 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу, позивач набув право грошової вимоги до відповідача на суму 37029,75 грн. Після відступлення позивачу права грошової вимоги, [PERSON] не здійснював жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. 03 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та відповідачем був укладений кредитний договір № 3425015650/626469, згідно умов якого відповідачка отримала кредит в сумі 3000 гривень. 21 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 21012022 відповідно до умов якого ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» і боржниками. Відповідачка порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість за кредитним договором № 3425015650/626469 в сумі 12000,00 грн., які складаються з суми заборгованості за основною сумою боргу - 3000 гривень; заборгованості за відсотками 9000,00 грн Вимогами позову представник просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №763043183 в розмірі 37029,75 гривень та за кредитним договором №3425015650/626469 в розмірі 12000,00 грн, а всього 49029,72 грн, а також судові витрати в сумі 3028,00 гривень. Явка та позиція сторін по справі: Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явився, згідно письмового клопотання просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належно. Відзиву з доказами, які підтверджують заперечення проти позову, заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ст. 247\~ЦПК України суд розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, на які сторона посилалась як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Встановлено, що 12\~січня 2021\~року між\~ТОВ «Манівео\~ швидка\~фінансова допомога»\~та [PERSON] \~виникли правовідносини\~у сфері\~договірних зобов`язань,\~шляхом укладення\~кредитного договору\~№ 763043183, відповідно до якого відповідачу надано позику на наступних умовах: сума кредиту 3100,00грн; строк кредиту 30 днів; процентна ставка становить за користування Кредитом здійснюється в розмірі 605,90 відсотків річних, що становить 1,66 відсотків в день від суми Кредиту за час користування ним та на умовах викладених в п. 1.4. Договору, до відносин між Сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 620,50 відсотків річних, що становить 1,7 відсотків в день від суми Кредиту за час користування ним. Договір підписано\~ [PERSON] \~за допомогою\~електронного підпису\~одноразовим ідентифікатором\~ MNV92C9W. Згідно з п. 2.2.2. Договору, Позичальник зобов`язаний здійснювати повернення суми Кредиту та нарахованих процентів один раз на два тижні, згідно з Графіком платежів, на банківський рахунок Кредитодавця, що вказаний в реквізитах Договору. Згідно з роз. 4 Договору, невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано Позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Кредитодавця: www.moneyveo.ua. Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Відповідно до довідки щодо дій Позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі, [PERSON] , відправлено одноразовий ідентифікатор MNV92C9W. Факт перерахування 12.01.2021 грошових коштів в розмірі 3100,00 грн та 4150,00 на рахунок [PERSON] № 5168-74XX-XXXX-4816 підтверджується платіжними дорученнями від 12.01.2021; в розмірі 2000,00 підтверджується платіжним дорученням від 17.01.2021; в розмірі 1250,00 грн підтверджується платіжним дорученням від 19.01.2021. Свої зобов`язання за договором [PERSON] виконував неналежним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок чого утворилась заборгованість, що згідно виписки з особового рахунку за кредитними договором № 763043183 становить 37029,75 грн, а саме: заборгованість за кредитом 10500,00грн; заборгованість за відсотками 26529,75 грн. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) укладено договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого продовжено, згідно з яким Фактор набув право вимоги до Боржників за Первинними договорами, серед яких і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 763043183 від 12.01.2021. 20.10.2022 між позивачем та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 20102022, згідно з яким право грошової вимоги за кредитним договором № 763043183 від 12.01.2021 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», що підтверджується Реєстру Боржників заборгованості відповідача згідно з Реєстром боржників складає 37029,75 грн. 03.02.2021 року між [PERSON] та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» було укладено кредитний договір №3425015650/626469. Відповідно умов договору кредит надається розмірі 3000,00 грн та строком на 30 днів, тобто до 04.03.2021. Відповідно до пункту 1.3 договору клієнт сплачує відсотки в розрахунку 2,5% на добу. В подальшому, 21 січня 2022 року між ТОВ «Кредитна Установа « Європейська кредитна група» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №21012022, відповідно до умов якого «Кредитна установа «європейська кредитна група» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Кредитна Установа « Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 21.01.2022 року до Договору факторингу №21012022 від 21.01.2022 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набула права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №3425015650/626469в розмірі 12000,00 грн., з яких: 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №3425015650/626469 від 03.02.2021 року в сумі 12000,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Мотиви та застосовані норми права. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Статтею ст.\~1054\~ЦК України передбачено, що \~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно із\~ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із\~ст. 625 ЦК України\~боржник не\~звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст.\~627\~ЦК\~України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки\~стаття 629 ЦК\~встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за основним боргом, що становить 10500,00 грн за договором № 763043183 від 12.01.2021 та 3000,00 грн за договором №3425015650/626469 від 03.02.2021 року. Частиною 2\~ст. 1050 ЦК України\~встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2\~ст. 1056-1 ЦК України\~розмір процентів,\~тип процентної\~ставки (фіксована\~або змінювана)\~та порядок\~їх сплати\~за кредитним\~договором визначаються\~в договорі\~залежно від\~кредитного ризику,\~наданого забезпечення,\~попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2\~ст. 1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно з п. 6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У пункті 6.20. цієї постанови також зазначається, що термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Згідно п. 20 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2019 року по справі №5017/1987/2012 зазначено, що така правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. І такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК. У постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Несправедливість цього підходу стає особливо очевидною у випадках, коли ринковий розмір процентів за «користування кредитом» за час після укладення кредитного договору істотно знизився. У таких випадках кредитор стає навіть більше зацікавлений у невиконанні договору, ніж у задоволенні своїх вимог. За такого підходу кредитор може продовжувати нарахування процентів за «користування кредитом» (який при цьому навіть не надавався на новий строк) у розмірі, якого вже не існує на ринку. Цим самим створюються штучні передумови для банкрутства підприємств та збільшення кількості фізичних осіб, які не мають надії повернутися до нормального життя інакше, як через банкрутство, що негативно відбивається на економіці та підвищує соціальну напруженість. Такий підхід вочевидь не відповідає балансу інтересів сторін кредитного договору та призводить до того, що кредитор не використовує ефективні способи захисту своїх прав (звернення стягнення на заставне майно боржника, стягнення боргу з поручителя тощо) одразу після порушення боржником умов договору. Принципи справедливості, добросовісності та розумності передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори (див. пункт 6.20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19). Отже, сторони повинні сумлінно та добросовісно співпрацювати з метою належного виконання укладеного договору. Кредитор у зобов`язанні має створити умови для виконання боржником свого обов`язку, для чого вчиняє не тільки дії, визначені договором, актами цивільного законодавства, але й ті, які випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (див. частину першу статті 613 ЦК України). Вказаного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 (пункт 57). Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). Якщо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч. 3 та 4 ст. 213 ЦК України, неможливо встановити порядок проведення розрахунків між сторонами, необхідно застосовувати тлумачення contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань (висновки Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 5 грудня 2022 року в справі № 753/8945/19). Позивач, як юридична особа, діяльність якою пов`язана з наданням фінансових послуг і яка є правонаступником особи, яка підготувала проєкт договору позики - є сильнішою стороною у цих правовідносинах, а тому тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь відповідача. Як встановлено судом, за умовами укладеного між сторонами договору, ТОВ «ФК «ЄАПБ» відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 04 квітня 2019 року, а після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, та у разі прострочення позичальником грошового зобов`язання позикодавець має право на стягнення грошових коштів відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, однак у даній справі таких позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» не заявило, а, тому, вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими процентами поза межами дії кредитного договору задоволенню не підлягають. Отже, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за відсотками поза межами дії кредитного договору є безпідставними. Отже за кредитним договором№763043183 сума відсотків: 10500,00 грн (тіло кредиту) *1,7% (відсотки відповідно умов договору позики)* 30 к.д. (строк дії договору позики) = 5355,00 грн (заборгованість за відсотками). За кредитним договором\~№3425015650/626469 сума відсотків: 3000,00 грн (тіло кредиту) *2,5% (відсотки відповідно умов договору позики)* 30 к.д. (строк дії договору позики) = 2250,00 грн (заборгованість за відсотками). Щодо переходу до нового кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЄАПБ» прав первісних кредиторів у кредитних зобов`язаннях, суд зазначає наступне. Частинами 1 та 2\~ст. 512 ЦК України\~передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1\~ст. 516 ЦК України\~передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України\~передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст.ст.1080,\~1084 ЦК України\~договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Згідно з ст.\~514, ч.1 ст.516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, позивач правомірно набув права вимоги до [PERSON] щодо виконання зобов`язання. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає, що відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial