Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Представник позивача - АТ «Акцент-Банк» (ЄДРПОУ 14360080, 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11) за дорученням Шкапенко Олександр Віталійович через систему «Електронний суд» звернувся до суду із позовом до [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 березня 2019 року [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А0Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського (поточного) рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 10 жовтня 2025 року має заборгованість 65074 грн. 07 коп., яка складається з наступного: 56177 грн. 11 коп. - заборгованість за кредитом; 8896 грн. 96 коп. - заборгованість по відсоткам. Просять стягнути з [PERSON] на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 15 березня 2019 року у розмірі 65074 грн. 07 коп. станом на 10.10.2025 року, яка складається з наступного: 56177 грн. 11 коп. - заборгованість за кредитом; 8896 грн. 96 коп. - заборгованість по відсоткам. 13 жовтня 2025 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху, надавши позивачу мтрок для усунення недоліків. 17 жовтня 2025 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до провадження, відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з викликом сторін. Представник позивача АТ «Акцент-Банк» в судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою подав письмове клопотання з проханням проводити розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити у повному обсязі. Не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причину неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку - шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на веб-сайті «Судова влада». Відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подав, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому ст.ст. 280-282 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що 15 березня 2019 року [PERSON] було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, в якій зазначено, що вона згідна з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилась з договором про надання банківських послуг до його укладення і згідна з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згідна отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту. Вона зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті А-банку. В матеріалах справи є Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», який підписаний [PERSON] електронним підписом ОТП 67 з номера телефону [NUMBER] . Відповідно до п. 3 Паспорту, тип кредиту - поновлювальна кредитна лінія (ліміт) з пільговим періодом використання; ліміт кредиту - до 50000 грн. 00 коп.; строк кредитування - 240 місяців; мета отримання кредиту - на споживчі цілі; спосіб та строк надання кредиту - кредитні кошти надаються клієнту у вигляді встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Строк надання кредиту протягом одного дня. Таким чином, встановлено, що 15 березня 2019 року [PERSON] ініційовано встановлення кредитного ліміту на її банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. В матеріалах справи є Довідка за картами АТ «Акцент-Банк», з якої вбачається, що [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) відкрито рахунок № [NUMBER] та видано наступні карти: № [NUMBER] строком дії до лютого місяця 2023 року;№ [NUMBER] , строком дії до липня місяця 2027 року; № [NUMBER] строком дії до грудня місяця 2031 року. Встановлено, що АТ "А-Банк" свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. Як вбачається з Довідки за лімітами, наданої Головою правління АТ «А-Банк», клієнт [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , кредитний договір б/н (внутрішньобанківський референс SAMABWFCOOOO1955626) від 15 березня 2019 року за період з 15 березня 2019 року по 10 жовтня 2025 року то збільшувала то зменшувала ліміт. В судовому засіданні встановлено, що відповідач зобов`язання по кредитному договору не виконала, а саме не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 10 жовтня 2025 року має заборгованість 65074 грн. 07 коп., яка складається з наступного: 56177 грн. 11 коп. - заборгованість за кредитом; 8896 грн. 96 коп. - заборгованість по відсоткам (Розрахунок заборгованості за договором № б/н від 15.03.2019, укладеного між АТ «Акцент-Банк» та клієнтом [PERSON] . Таким чином, між сторонами існує спір щодо виконання грошового зобов`язання, який регулюється нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про споживче кредитування» та положеннями укладеного між сторонами кредитного договору. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною третьою статті 203 ЦК визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі, якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами, якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.ч.1,3,4,7 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну корупцію). Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення ЗУ «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис» так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавіто-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК). Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем було отримано кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені у Кредитному договорі і він користувався кредитними коштами. Також по обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачем допущене порушення його зобов`язання в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. Наданий позивачем суду розрахунок розміру заборгованості відповідача відповідає умовам укладеного між сторонами Кредитного договору. В цьому контексті слід звернути увагу, що цивільні правовідносини регулюються на засадах вільного волевиявлення та свободи договору (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК). Відповідно до ст. 6 ЦК сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Отже, враховуючи ту обставину, що в порушення умов Кредитного договору відповідач фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку не повернув, чим порушив права кредитора, то позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованими. Тому, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, та достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, а також, враховуючи, що відповідач грошові кошти від позивача отримала та користувалася ними, однак, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином та у визначені сторонами строки не виконала, порушивши умови договору, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем в розмірі 65074 грн. 07 коп., суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовом в системі «Електронний суд» позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн., який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо наявності підстав для звільнення останнього від сплати судового збору.

Outcome: approved