Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про виділ частки у спільній сумісній власності в натурі. В обгрунтування заявлених вимог представник позивача за первісним позовом посилається на те, що [PERSON] , на підставі договору дарування від 11.07.2025 року, є власником 15/133 частини будинку [ADDRESS] . Домоволодіння знаходиться у спільній частковій власності з відповідачами. Перебування домоволодіння у спільній частковій власності з відповідачами створює для [PERSON] перешкоди у користуванні своєю частиною, оскільки вона не має можливості без згоди іншого власника зареєструвати за своєю адресою своїх членів родини, а відповідачі відмовляються надавати дозволи чи не можуть прибути одночасно до відділу ЦНАП. У липні 2025 року [PERSON] звернулась до співвласників домоволодіння по [ADDRESS] з пропозицією укласти договір про виділ у натурі частки нерухомого майна, однак, відповідачі в позасудовому порядку відмовились провести реєстраційні дії з причини неможливості прибуття до м.Нікополя. Тому, на підставі викладеного, а також, враховуючи вимоги чинного законодавства, зокрема, ч.1\~ст.356 ЦК України, ч.ч.1, 2, 3 ст.364 ЦК України, змушені звернутись до суду та просять ухвалити рішення, яким припинити право спільної часткової власності на 15/133 частин домоволодіння по [ADDRESS] та виділити в натурі належні [PERSON] домоволодіння по [ADDRESS] , що складається з наступного: - житловий будинок (літ.«А») - стіни дерев`яні каркасні, обкладені цеглою, цегляні, загальною площею 81,1 кв.м., житловою площею 61,8 кв.м. (який складається з: кухні 2-1 7,2 кв.м., коридору 2-2 4,4 кв.м., житлової кімнати 2-3 9,5 кв.м., житлової кімнати 2-4 9,5 кв.м., коридору 3-1 7,7 кв.м., житлової кімнати 3-2 11,5 кв.м., житлової кімнати 3-3 17,0 кв.м. житлової кімнати 3-4 14,3 кв.м.); - житловий будинок (літ.«Г») - стіни дерев`яні каркасні, обкладені цеглою, цегляні, загальною площею 59,2 кв.м., житловою площею 43,5 кв.м. (який складається з: кухні 7-1 7,9 кв.м., житлової кімнати 7-2 8,2 кв.м., житлової кімнати 7-3 13,0 кв.м., коридору 8-1 4,2 кв.м., кухні 8-2 3,6 кв.м., житлової кімнати 8-3 8,0 кв.м., житлової кімнати 8-4 14,3 кв.м.); - житловий будинок (літ.«Е») - стіни глинобитні, обкладені цеглою, цегляні, загальною площею 141,8 кв.м., житловою площею 79,9 кв.м. (який складається з: тамбуру 5-1 2,8 кв.м., кухні 5-2 8,0 кв.м., коридору 5-3 8,1 кв.м., житлової кімнати 5-4 11,2 кв.м., передпокою 5-5 11,0 кв.м., житлової кімнати 5-6 9,8 кв.м., комори 5-7 3,2 кв.м., кухні 6-1 10,2 кв.м., передпокою 6-2 6,4 кв.м., житлової кімнати 6-3 12,5 кв.м., гардеробної 6-4 5,4 кв.м., житлової кімнати 6-5 17,6 кв.м., санвузлу 6-6 3,0 кв.м., вбудованої шафи 6-7 3,8 кв.м., житлової кімнати 6-8 18,2 кв.м., житлової кімнати 6-9 10,6 кв.м.); - літньої кухні (літ.«В») - стіни цегляні; - сараю (літ.«Д») - стіни цегляні; - сараю (літ.«З») - стіни глинобитні, обкл. цеглою; - сараю (літ.«И») - стіни шлакоблочні; - вбиральні (літ.«К») - стіни дощані; - вбиральні (літ.«Л») - стіни дощані; - літньої кухні (літ.«Р») - стіни цегляні; - огорожі № 2,5,11; - воріт з хвірткою № 3; - хвіртки № 7-10. Визнати за [PERSON] право власності на домоволодіння по [ADDRESS] , що складається з наступного: - житловий будинок (літ.«А») - стіни дерев`яні каркасні, обкладені цеглою, цегляні, загальною площею 64,8 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м. (який складається з: коридору 1-1 3,2 кв.м., житлової кімнати 1-2 10,1 кв.м., житлової кімнати 1-3 8,2 кв.м., комори 1-4 4,0 кв.м., кладової 1-5 1,0 кв.м., тамбуру 1-6 1,4 кв.м., прихожої 1-7 9,1 кв.м., житлової кімнати 1-8 3,0 кв.м., житлової кімнати 1-9 8,9 кв.м., тамбуру 4-1 1,9 кв.м., кухні 4-2 7,0 кв.м., житлової кімнати 4-3 7,0 кв.м.; - вбиральні (літ.«Ж») - стіни дощані; - огорожі № 1,4; - хвіртки № 6. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2025 року по даній справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження і відповідачам було роз`яснено, що, у відповідності до ч.1 ст.193 ЦПК України, у строк для подання відзиву на позовну заяву вони мають право пред`явити зустрічний позов (а.с.20-21). Відповідач [PERSON] своїм правом, визначеним ст.193 ЦПК України, скористався та 03 вересня 2025 року на адресу суду надав зустрічну позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про виділ частки у спільній частковій власності, в якій посилається на те, що він, на підставі договору дарування від 15.06.2018 року, є власником 20/133 частин будинку [ADDRESS] . Домоволодіння знаходиться у спільній частковій власності з відповідачами. Перебування домоволодіння у спільній частковій власності з відповідачами для нього створює перешкоди у користуванні своєю частиною, оскільки він не має можливості без згоди іншого власника, зареєструвати за своєю адресою своїх членів родини, а відповідачі відмовляються надавати дозволи або не можуть прибути одночасно до відділу ЦНАП. Тому, враховуючи вищевикладене, [PERSON] просить суд припинити право спільної часткової власності на 20/133 частин домоволодіння по [ADDRESS] та виділити в натурі належне йому домоволодіння по [ADDRESS] , що складається з: - житлового будинку (літ.«А») - стіни дерев`яні каркасні, обкладені цеглою, цегляні, загальною площею 50,5 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м. (який складається з: коридору 3-1 7,7 кв.м., житлової кімнати 3-2 11,5 кв.м., житлової кімнати 3-3 17,0 кв.м., житлової кімнати 3-4 14,3 кв.м.); -літньої кухні (літ.«В») - стіни цегляні; -огорожі № 5; -хвіртки № 8. А також визнати за ним право власності на домоволодіння по [ADDRESS] , що складається з: - житлового будинку (літ.«А») - стіни дерев`яні каркасні, обкладені цеглою, цегляні, загальною площею 50,5 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м. (який складається з: коридору 3-1 7,7 кв.м., житлової кімнати 3-2 11,5 кв.м., житлової кімнати 3-3 17,0 кв.м., житлової кімнати 3-4 14,3 кв.м.); - літньої кухні (літ.«В») - стіни цегляні; - огорожі № 5; - хвіртки № 8 (а.с.25-26). Відповідач [PERSON] також своїм правом, визначеним ст.193 ЦПК України, скористався та 03 вересня 2025 року подав до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про виділ частки у спільній частковій власності. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що він, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.05.2021 року, є власником 33/133 частини будинку [ADDRESS] . Домоволодіння знаходиться у спільній частковій власності з відповідачами. Перебування домоволодіння у спільній частковій власності з відповідачами створює для нього перешкоди у користуванні своєю частиною, оскільки він не має можливості без згоди іншого власника, зареєструвати за своєю адресою своїх членів родини, а Відповідачі відмовляються надавати дозволи. Тому, на підставі викладеного, просить суд припинити право спільної часткової власності на 20/133 частин домоволодіння по [ADDRESS] та виділити йому в натурі домоволодіння по [ADDRESS] , що складається з: - житлового будинку (літ.«Е») - стіни глинобитні, обкладені цеглою, цегляні, зальною площею 87,7 кв.м., житловою площею 58,9 кв.м. (який складається з: кухні 6-1 10,2 кв.м., передпокою 6-2 6,4 кв.м., житлової кімнати 6-3 12,5 кв.м., гардеробної 6-4 5,4 кв.м., житлової кімнати 6-5 17,6 кв.м., санвузлу 6-6 3,0 кв.м., вбудованої шафи 6-7 3,8 кв.м., житлової кімнати 6-8 18,2 кв.м., житлової кімнати 6-9 10,6 кв.м.; - сараю (літ.«Д») - стіни цегляні; - хвіртки № 10; - огорожі № 11. А також визнати за ним право власності на домоволодіння по [ADDRESS] , що складається з: - житлового будинку (літ.«Е») - стіни глинобитні, обкладені цеглою, цегляні, зальною площею 87,7 кв.м., житловою площею 58,9 кв.м. (який складається з: кухні 6-1 10,2 кв.м., передпокою 6-2 6,4 кв.м., житлової кімнати 6-3 12,5 кв.м., гардеробної 6-4 5,4 кв.м., житлової кімнати 6-5 17,6 кв.м., санвузлу 6-6 3,0 кв.м., вбудованої шафи 6-7 3,8 кв.м., житлової кімнати 6-8 18,2 кв.м., житлової кімнати 6-9 10,6 кв.м.); - сараю (літ.«Д») - стіни цегляні; - хвіртки № 10; - огорожі № 11 (а.с.40-41). Відповідач [PERSON] також своїм правом, визначеним ст.193 ЦПК України, скористався та 03 вересня 2025 року на адресу суду подав зустрічну позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про виділ частки у спільній частковій власності, в якій посилався на те, що, на підставі договору міни від 02.12.2008 року, він є власником 20/133 частин будинку [ADDRESS] . Домоволодіння знаходиться у спільній частковій власності з відповідачами. Перебування домоволодіння у спільній частковій власності з відповідачами створює для нього перешкоди у користуванні своєю частиною, оскільки він не має можливості, без згоди іншого власника, зареєструвати за своєю адресою своїх членів родини. Тому, на підставі викладеного, змушений подати до суду зустрічну позовну заяву, в якій просить суд припинити право спільної часткової власності на 20/133 домоволодіння по [ADDRESS] та виділити в натурі належні йому частини домоволодіння по [ADDRESS] , що складається з: -житлового будинку (літ.«Е») - стіни глинобитні, обкладені цеглою, цегляні, загальною площею 54,1 кв.м., житловою площею 21,0 кв.м.( який складається з: тамбуру 5-1 2,8 кв.м., кухні 5-2 8,0 кв.м., коридору 5-3 8,1 кв.м., житлової кімнати 5-4 11,2 кв.м., передпокою 5-5 11,0 кв.м., житлової кімнати 5-6 9,8 кв.м., комори 5-7 3,2 кв.м.); -огорожі № 2; -воріт з хвірткою № 3. А також визнати за ним право власності на домоволодіння по [ADDRESS] , що складається з: - житлового будинку (літ.«Е») - стіни глинобитні, обкладені цеглою, цегляні, загальною площею 54,1 кв.м., житловою площею 21,0 кв.м. (який складається з: тамбуру 5-1 2,8 кв.м., кухні 5-2 8,0 кв.м., коридору 5-3 8,1 кв.м., житлової кімнати 5-4 11,2 кв.м., передпокою 5-5 11,0 кв.м., житлової кімнати 5-6 9,8 кв.м., комори 5-7 3,2 кв.м.); - огорожі № 2; - воріт з хвірткою № 3. Позивач за первісним позовом, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, в судове засідання не прибула, при цьому, від її представника [PERSON] на адресу суду надійшла заява, в якій вона просила суд розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та на задоволенні позову наполягали. Зустрічні позови визнали і проти задоволення позовів не заперечували (а.с.22). Відповідачі за первісним позовом та позивачі за зустрічними позовами пред`явлені позовні вимоги первісного позову визнали та проти задоволення позовних вимог не заперечували. Свої вимоги за зустрічними позовами підтримали і на їх задоволенні наполягали (а.с.38, 53, 65). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги за первісним та зустрічними позовами, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Як встановлено судом, [PERSON] , на підставі договору дарування від 11.07.2025 року, є власником 15/133 частини будинку [ADDRESS] . При цьому, у відповідності до матеріалів справи, в тому числі, й до поданих документів в рамках ст.193 ЦПК України, кожен із відповідачів є співвласниками вищевказаного домоволодіння. Зокрема, відповідач за первісним позовом [PERSON] є власником 20/133 частин будинку [ADDRESS] , на підставі договору міни від 02.12.2008 року (а.с.37-38), відповідач [PERSON] є власником 20/133 частин будинку [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 15.06.2018 року (а.с.27-28), а відповідач [PERSON] є власником 33/133 частин будинку [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.05.2021 року (а.с.42-43). Тобто, з поданих документів вбачається, що домоволодіння [ADDRESS] знаходиться у спільній частковій власності сторін по справі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , проте, в позасудовому порядку сторони не можуть дійти згоди щодо визначення порядку користування майном, яке перебуває у спільній частковій власності та для кожного з них створює незручності і певні перешкоди, що й стало підставою для звернення [PERSON] з позовом до відповідачів по справі і подання кожним з відповідачів, в порядку ст.193 ЦПК України, зустрічного позову. Тому, суд дослідивши матеріали справи, встановивши правовідносини, які виникли між сторонами, вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 5\~ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Поняття спільної часткової власності викладено в ч.1\~ст.356 ЦК України,\~як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Відповідно до ч.1 ст.364\~ЦК України,\~співвласник має право на виділ у натурі частки з об`єкта нерухомого майна. За змістом цієї норми, виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Відповідно до\~ст.317 ЦК України,\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 321 ЦК України\~ закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений\~ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Згідно\~ст.355 ЦК України,\~ майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до\~ст.356 ЦК України,\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Згідно ч.1 ст.364\~ЦК України,\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно\~до ст.367 ЦК України,\~майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками, право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до ч.3 ст.358\~ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Виходячи з аналізу змісту норм статей\~183, 358, 364 ЦК України,\~можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка, якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своєї частки в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), співвласнику передається частина нерухомого майна, яке відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Як роз`яснено в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» /зі змінами/, у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Відповідно до п.6 вищенаведеної Постанови, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом /квартиру/. Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Зазначена правова позиція викладена також в Постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається, згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183\~ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому в законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також той факт, що частка, яку позивач просить виділити, перебуває у спільній частковій власності, що є однією з підстав для звернення з даною позовною заявою, а тому зважаючи на технічну можливість виділу в натурі вказаних частин, а також враховуючи той факт, що відповідачі позовні вимоги визнали, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується заявлених вимог за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про виділ частки у спільній частковій власності, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про виділ частки у спільній частковій власності та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про виділ частки у спільній частковій власності, то суд, з урахуванням вищевикладеного та поданих документів, які містяться в матеріалах справи, приходить до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що також підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved