Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

04.03.2025 представник позивача Мартинова Наталія Юріївна в інтересах [PERSON] звернулась до Софіївського районного суду Дніпропетровської області із позовом до ФОП [PERSON] про усунення перешкод користування земельною ділянкою, повернення земельної ділянки, скасування державної реєстрації. 21 травня 2025 року представник позивача подала уточнену позовну заяву. В обґрунтування позову представник позивача Мартинова Н.Ю. зазначила, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 7,4764 га, кадастровий номер 1225283800:02:001:0021, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кам`янської сільської ради Криворізького (Софіївського) району Дніпропетровської області. 07.12.2017 року між Позивачем та ФОП [PERSON] укладено Договір оренди земельної ділянки. Відповідно п. 1 Договору оренди земельної ділянки від 07.12.2017 року в редакції Додаткової угоди від 12.01.2018 року (далі по тексту - Договір), Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне володіння та користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з метою здійснення діяльності у сфері сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кам`янської сільської ради Криворізького (Софіївського) району Дніпропетровської області. Пунктом 2 Договору передбачено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 7,4764 га, у тому числі рілля - 7,4764 грн. , кадастровий номер земельної ділянки - 1225283800:02:001:0021. Згідно п. 8 Договору, Договір укладено на строк до 31.12.2024 року. Відповідно п. 9 Договору, після закінчення строку Договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію. Відповідно п. 29 Договору, у разі закінчення договору Орендар має виключне право на подальше перезаключення договору на той же термін та на тих же умовах у порядку, передбаченому п. 9 цього Договору. Пунктом 30 Договору встановлено, що після закінчення дії цього Договору, у разі відсутності домовленості про його подовження чи перезаключення, Орендар зобов`язаний повернути земельну ділянку Орендодавцеві у стані не гіршому на момент передачі. За п. 34 Договору, дія Договору припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено. Згідно п. 40 Договору, цей Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №113136877 від 07.02.2018 року, земельну ділянку площею 7,4764 га. кадастровий номер 1225283800:02:001:0021, Орендодавець: [PERSON] передав в оренду Орендареві: фізична особа-підприємець [PERSON] , на підставі договору оренди землі від 07.12.2017 року та додатковій угоді до договору оренди земельної ділянки від 12.01.2018 року, строк дії: 31.12.2024 року, з правом передачі в піднайм (суборенду). 23.07.2024 року представник Позивача направив на адресу реєстрації Відповідача лист-повідомлення щодо припинення договірних відносин у зв`язку із закінченням строку договору оренди земельної ділянки. Так, згідно зазначеного листа, власник земельної ділянки - [PERSON] не бажає продовжувати дію Договору оренди земельної ділянки після закінчення строку на який його було укладено, тобто після 31.12.2024 року. Відповідачем було проігноровано лист-повідомлення та не надано Позивачу або його представнику відповідь та підписаний другий примірник акту приймання-передачі земельної ділянки. 29.01.2025 року [PERSON] отримав витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 1225283800:02:001:0021, площею 7,4764 га, з якого було встановлено, що 23.06.2024 року Виконавчим комітетом Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області проведено реєстрацію речового права: оренду земельної ділянки, орендар - [PERSON] , строк дії речового права - 23.06.2034 року. Однак, позивач не укладав з відповідачем жодних правочинів у 2024 року. Крім того, станом на 23.06.2024 року був чинний договір оренди земельної ділянки від 07.12.2017. За таких обставин, враховуючи, що Позивач направляв Відповідачу письмове повідомлення про припинення договірних відносин, а Відповідачем не було виконано вимоги п. 9 Договору (направлення не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору письмового повідомлення про намір продовжити його дію), станом на 01.01.2025 року Договір оренди земельної ділянки площею 7,4764 га, кадастровий номер 1225283800:02:001:0021, яка розташована на території Кам`янської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, припинив свою дію. Таким чином, вважають, що вищезазначена земельна ділянка підлягає поверненню у володіння та користування власнику, а рішення державного реєстратора відділу з питань реєстрації виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області Колесник Інги Миколаївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 76071552 від 13.11.2024 року, про реєстрацію іншого речового права (право оренди земельної ділянки) номер запису про інше речове право: 57549465 від 08.11.2024 року, земельної ділянки площею 7,4764 гектарів, кадастровий номер 1225283800:02:001:0021, підлягає скасуванню. У зв`язку з чим представник позивача просить зобов`язати Фізичну особу-підприємця [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером 1225283800:02:001:0021 площею 7,4764 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кам`янської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, повернувши її власнику [PERSON] . Скасувати рішення державного реєстратора відділу з питань реєстрації виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області Колесник Інги Миколаївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 76071552 від 13.11.2024, про реєстрацію іншого речового права (право оренди земельної ділянки) номер запису про інше речове право: 57549465 від 08.11.2024 року, земельної ділянки площею 7,4764 гектарів, кадастровий номер 1225283800:02:001:0021. Стягнути з відповідача ФОП [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок. Стягнути з відповідача ФОП [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати на правову допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок. 09.12.2025 року сторони в судове засідання не з`явились. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, але від останньої надійшла заява в якій вона просили розгляд справи проводити за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач, належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, до суду повторно не з`явився, від представника відповідача надійшло 19.11.2025 року повідомлення про припинення повноважень з 28.10.2025 року. Інших клопотань до суду не надходило. Від відповідача клопотань, заяв не надійшло. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних в цивільній справі доказах. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 7,4764 га, кадастровий номер 1225283800:02:001:0021, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кам`янської сільської ради Криворізького (Софіївського) району Дніпропетровської області, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 16.12.2013 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.12.2013 (а.с. 12-14). 07.12.2017 року між Позивачем та ФОП [PERSON] укладено Договір оренди земельної ділянки. Відповідно п. 1 Договору оренди земельної ділянки від 07.12.2017 року в редакції Додаткової угоди від 12.01.2018 року (далі по тексту - Договір), Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне володіння та користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з метою здійснення діяльності у сфері сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кам`янської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області. Пунктом 2 Договору передбачено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 7,4764 га, у тому числі рілля - 7,4764 грн. Кадастровий номер земельної ділянки - 1225283800:02:001:0021. Згідно п. 8 Договору, Договір укладено на строк до 31.12.2024 року. Відповідно п. 9 Договору, після закінчення строку Договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію. Пунктом 18 Договору визначено, що Передача земельної ділянки за Договором вважається переданою Орендодавцем Орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Згідно п. 20 Договору, після припинення дії Договору Орендар повертає Орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Відповідно п. 29 Договору, у разі закінчення договору Орендар має виключне право на подальше перезаключення договору на той же термін та на тих же умовах у порядку, передбаченому п. 9 цього Договору. Пунктом 30 Договору встановлено, що після закінчення дії цього Договору, у разі відсутності домовленості про його подовження чи перезаключення, Орендар зобов`язаний повернути земельну ділянку Орендодавцеві у стані не гіршому на момент передачі. За п. 34 Договору, дія Договору припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено. Згідно п. 40 Договору, цей Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (а.с. 8-10). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №113136877 від 07.02.2018 року, земельну ділянку площею 7,4764 га, кадастровий номер 1225283800:02:001:0021, Орендодавець: [PERSON] передав в оренду Орендареві: фізична особа-підприємець [PERSON] , на підставі договору оренди землі від 07.12.2017 року та додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 12.01.2018 року, строк дії: 31.12.2024 року, з правом передачі в піднайм (суборенду) (а.с. 8-10, 11). 23.07.2024 року представник Позивача направив на адресу реєстрації Відповідача лист-повідомлення щодо припинення договірних відносин у зв`язку із закінченням строку договору оренди земельної ділянки. Так, згідно зазначеного листа, власник земельної ділянки - [PERSON] не бажає продовжувати дію Договору оренди земельної ділянки після закінчення строку на який його було укладено, тобто після 31.12.2024 року. Переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі. У зазначеному листі-повідомленні Позивач просив Відповідача забезпечити повернення земельної ділянки у належному стані невідкладно після закінчення строку дії Договору оренди земельної ділянки - 31.12.2024 року для чого із закінченням строку дії Договору підписати долучені до цього листа-повідомлення два примірники акту приймання- передачі земельної ділянки та один із підписаних примірників акту повернути нарочно або рекомендованим листом на адресу [PERSON] або Адвокатського об`єднання «Приват юрист» (а.с. 15-18). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.05.2025 року, земельна ділянка кадастровий номер 1225283800:02:001:0021, площею 7,4764 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кам`янської сільської ради Криворізького (Софіївського) району Дніпропетровської області належить [PERSON] та передана в оренду ФОП [PERSON] згідно договору оренди земельної ділянки 23.06.2024 року, строком на 10 років до 23.06.2034 року з автоматичним продовженням дії договору, зареєстровано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 76071552 від 13.11.2024 року державним реєстратором виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області Колесник Інгою Миколаївною (а.с. 60). Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст.203 ЦК України, до загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, є, те, що: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Частиною другою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч.1 ст.14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі. Отже підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Відповідачем договір оренди суду від 23.06.2024 та акт приймання передачі не наданий. Згідно правової позиції ВС/КГС у справі № 904/8549/17 від 11 липня 2018 року встановлено, що хоча ксерокопії документів і можна вважати належними доказами, проте вони не можуть бути допустимими, оскільки у випадках, передбачених законодавством певні обставини справи повинні або не можуть підтверджуватися певними засобами доказування. В судовому засіданні встановлено, що у позивача відсутні і ніколи не отримувались, і не підписувалися примірники договору оренди землі від 23.06.2024 року та акту приймання-передачі від 23.06.2024 між ним, ФОП [PERSON] , за якою орендарем належної йому земельної ділянки з кадастровим номером № 1225283800:02:001:0021 став ФОП [PERSON] .. Оскільки позивач стверджує про неукладення зазначеного договору оренди та акту приймання-передачи та на відсутність у нього їх примірників, то суд вважає, що саме на відповідача покладається обов`язок представити докази на підтвердження укладення договору оренди землі щодо земельної ділянки з кадастровим номером № 1225283800:02:001:0021. Водночас, при вирішенні спору, суд керується положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України, якою визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Разом з відзивом на позовну заяву ФОП [PERSON] не подав суду оригіналу договору оренди землі від 23.06.2024 щодо земельної ділянки з кадастровими номером 1225283800:02:001:0021. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи та ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Водночас, частиною 1 статті 95 ЦПК України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, а частиною другою зазначеної статті визначено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії. З врахуванням того, що відповідач не скористався правом подати оригінал договору оренди зазначеної земельної ділянки, зважаючи на те, що договір оренди має безпосереднє значення для вирішення цієї справи, а його неподання унеможливило проведення у справі судової почеркознавчої експертизи, суд визнає, що зазначений договір оренди земельної ділянки не підписувався позивачем у справі. Водночас, при вирішенні спору, суд керується положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України, якою визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З врахуванням досліджених доказів суд визнає, що зазначений договір від 23.06.2024 не підписувався позивачем у справі. Частинами 1, 2 ст.15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Частина 1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» кореспондується із положеннями ч.1 ст.638 ЦК України, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законом, як істотні. Водночас, відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст.203 цього кодексу. Вимогами ст.216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Беручи до уваги викладене, доводи позивача та докази, надані позивачем про небажання на укладення договору оренди землі, суд приходить до висновку, що позивач не погоджував умови договору оренди та не підписував його, а тому не можна вважати, що сторони досягли усіх істотних умов договору оренди землі, що передбачені ст.15 Закону України «Про оренду землі». Згідно з ч.4 cт.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, згідно з правовим висновком, висловленим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц, правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. За змістом статей 15 і 16 ЦК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові звернула увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Разом із цим суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів. У випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірного договору в мотивувальній частині судового рішення. Окрім того, Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявления вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок (постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі №504/2864/13-ц, від 04.07.2018 у справі №653/1096/16-ц, від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц, від 11.11.2019 у справі №487/10132/14-ц). Згідно з ч.1 cт.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За змістом cт.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 cт.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Таким чином, оскільки відповідач користується земельною ділянкою позивача без відповідної правової підстави, оскільки договір оренди землі позивачем не укладався, то земельна ділянка підлягає поверненню відповідачем позивачу. Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Таким чином, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні записи про право оренди земельної ділянки за відповідачем, які не ґрунтуються на укладеному договорі оренди землі від 23.06.2024, порушують права та законні інтереси позивача на користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом передання її в оренду іншим особам, то ефективним способом захисту порушених прав позивача є скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію прав оренди на земельну ділянку за відповідачем, що забезпечить реальне відновлення порушених прав. Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 30.06.2020 у справі № 922/3130/19. Згідно зі ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. З огляду на те, що спірна земельна ділянка вибула з володіння позивача з 23.06.2024 року поза його волею, витребування вказаної земельної ділянки з чужого незаконного володіння відповідає вимогам ст.387 ЦК України. Враховуючи наведене, а також специфіку договору оренди землі, зокрема те, що при укладені договору, сторонами повинні бути узгодженні всі істотні умови, суд вважає, що порушення прав [PERSON] як власника, у зв`язку із відсутністю договору оренди земельної ділянки, предметом якої є належна йому земельна ділянка, позбавляє можливості позивача вільно розпоряджатися та користуватися його земельною ділянкою. Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» визначено, зокрема, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі», в редакції на момент існування спірних правовідносин, після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Типова форма договору оренди водних об`єктів затверджується Кабінетом Міністрів України. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом одного місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору. При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді. Наведений висновок викладено в Постанові Верховного суду від 01.09.2021 справа №548/1244/18. Крім того, у Постанові Верховного суду від 23.08.2022 у справі № 920/102/21, суд наголошує, що завчасне повідомлення з надсиланням проекту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк). Орендодавець, розглянувши у місячний термін таке повідомлення і проект додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення. Разом з тим Суд звертає увагу, що виникненню в орендодавця обов`язку прийняти рішення про поновлення договору оренди землі або про наявність заперечень щодо такого поновлення договору з надсиланням відповідного листа-повідомлення має передувати звернення орендаря з повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини, до якого має бути додано проект додаткової угоди. Представником відповідача не надано доказів виконання вищезазначених умов, які б підтвердили намір ФОП [PERSON] на укладання договору оренди земельної ділянки від 23.06.2024 року. Якщо двосторонній правочин (договір) не підписаний однією зі сторін, він не є укладеним і не породжує жодних прав та обов`язків сторін. 16 червня 2020 року Великою Палатою Верховного Суду ухвалено постанову у справі № 145/2047/16-ц, в якій висловлено думку, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено (не підписано)), не підлягає визнанню недійсним. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог про визнання недійсними договорів, позаяк цей спосіб захисту є неефективним. Натомість ефективним способом захисту права, в контексті фактичних обставин справи № 145/2047/16-ц є усунення перешкод у користуванні належним власнику майном, тобто негаторний позов. Таким чином, зі змісту вказаної правової позиції Великої Палати Верховного Суду вбачається, що залежно від фактичних обставин справи, належними способами захисту прав власника майна, що є предметом неукладеного (непідписаного) договору, слід розглядати звернення з позовом про усунення перешкод у користуванні належним йому майном, або про повернення такого майна як безпідставно набутого. Оскільки відповідачем використовується земельна ділянка, яка належить позивачу, без відповідної правової підстави, позивач як власник земельної ділянки має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном згідно статті 391 Цивільного кодексу України. Тому слід усунути позивачу перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання відповідача повернути позивачу цю земельну ділянку. Відповідно до положень статей 125, 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. Зазначеною нормою закону визначено можливість скасування державної реєстрації прав судовим рішенням. Тому у зв`язку із безпідставністю набуття права оренди спірної земельної ділянки необхідно скасувати державну реєстрацію цього права. Статтею 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Отже, позивачем доведено належними та допустимими доказами, а відповідачем не спростовано, факт неукладення спірного договору оренди, відомості про який були внесені до державного реєстру, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи позицію сторін та їх представників, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позову. Згідно з ч.ч.1, 3ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат на надання правової допомоги пов`язаних з розглядом справи. За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається на сторони пропорційно задоволенню заявлених позовних вимог. При пред`явленні позову позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. Відповідно до ч.ч. 2-5 ст. 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу складаються з гонорару адвоката за представництво в суді; іншої правничої допомоги, пов`язаної зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збору доказів тощо; вартості послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу надано копію Договору про надання правничої допомоги №04/02/25 від 04.02.2025 року (укладеного між Адвокатське об`єднанням «Приват юрист» і [PERSON] , Акт прийому-передачі наданих до Договору про надання правничої допомоги №04/02/25 від 04.02.2025 року та квитанцію №01 від 04 лютого 2025 року про оплату [PERSON] , послуг за договором про надання правової допомоги в розмірі 10000,00 грн. (а.с.27-31). Отже, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. 00 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved