Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому зазначила, що 13 квітня 2024 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] як позикодавець передала, а позичальник [PERSON] прийняв у позику грошові кошти в сумі 1 128 250 грн 00 коп., які зобов`язався повернути позикодавцеві не пізніше 25 червня 2025 року. Згідно із пунктом 3 договору позичальник засвідчив, що на момент укладення договору отримав грошові кошти у повному розмірі згідно із пунктом 1. Окрім цього, сторонами було узгоджено порядок (графік) повернення грошових коштів у формі окремих платежів кожного місяця у визначену дату (термін). Позивач зауважує, що у встановлені договором строки відповідні платежі позичальником не здійснені. У первісно подані позовній заяві, яка в подальшому уточнена шляхом подання заяви про збільшення позовних вимог, позивач визнає надходження коштів від відповідача платежами: 13.10.2024 року 3500,00 грн., 20.10.2024 року 5000,00 грн., 29.10.2024 року 3000,00 грн., 02.11.2024 року 2000,00 грн., а також виокремлює суму 128\~250,00 грн. як нараховані відсотки за користування грошовим коштами. Указуючи на відповідні обставини, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики у розмірі 1 128 250,00 грн., витрати на професійну правову допомогу відповідно до договору №3781647 від 30 грудня 2024 року у розмірі 10000,00 грн., судовий збір у розмірі 9126,00 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 13.03.2025 року по справі відкрите загальне позовне провадження. Відповідно до ухвали від 27.06.2025 року позов забезпечено, накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача підтримала наведені вимоги, вказуючи, що фактично за договором позики від 13.04.2024 року відповідачу передано грошові кошти в загальній сумі 1\~000\~000,00 грн., при цьому, на підставі додаткової усної домовленості сторони узгодили, що інша наведена у договорі сума як 128\~250,00 грн. підлягає поверненню як відсотки. Учасник додала, що на протязі періоду, встановленого для повернення коштів, відповідачем сплачено на користь позивача 5000,00 грн. через іншу особу ( [PERSON] ). Заперечуючи можливість зменшення позовних вимог, представник позивача наполягала, що така сума має враховуватись як грошова компенсація неправомірно утриманих коштів. Представник відповідача заперечував виникнення договірних відносин між сторонами, вказував не відсутність факту отриманя відповідачем будь-яких грошових коштів за таким договором. Стаття 1046 ЦК України визначає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 527 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 вересня 2019 року\~\~\~\~\~\~ у справі № 604/1038/16-ц (провадження № 61-42076св18). Так, зі змістом договору позики позикодавець ( [PERSON] ) передав, а позичальник ( [PERSON] ) прийняв у позику грошові кошти в сумі 1 128 250 грн 00 коп., які позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві не пізніше 25 червня 2025 року. Сторонами узгоджено порядок (графік) повернення грошових коштів у формі окремих платежів кожного місяця у визначену дату (термін): сума платежу № 1 - 24 вересня 2024 року 35000 (тридцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок; сума платежу № 2 - 24 жовтня 2024 року 40000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок; сума платежу № 3 - 24 листопада 2024 року 75000 (сімдесят п`ять) гривень 00 копійок; сума платежу № 4 - 24 грудня 2024 року 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок; сума платежу № 5 - 25 січня 2025 року 125000 (сто двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок; сума платежу № 6 - 25 лютого 2025 року 130000 (сто тридцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок; сума платежу № 7 - 25 березня 2025 року 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок; сума платежу № 8 - 25 квітня 2025 року 170000 (сто сімдесят тисяч) гривень 00 копійок; сума платежу № 9 - 25 травня 2025 року 180000 (сто вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок; сума платежу № 10 - 25 червня 2025 року 128250 (сто двадцять вісім тисяч двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок. Відповідно до боргової розписки від 31.05.2024 року [PERSON] підтвердив одержання від [PERSON] у борг грошових коштів в розмірі 200\~000,00 грн. із зобов`язанням повернення у строк та на умовах, визначених у договорі від 13.04.2024 року. У складений розписці боржника від 13.04.2024 року засвідчено одержання 500\~000,00 грн., у розписці від 27.04.2024 року -\~300,000 грн. Суд зауважує, що, досліджуючи боргові розписки та договір позики, суд повинен виявити справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити встановити відповідні правові висновки. Приймаючи до уваги, що в поданій по суті справи заяві позивач фактично визнає передання за договором позики грошової суми 1\~000\~000,00 грн., крім того, обумовлена сума як передана підтверджується змістом боргових розписок, суд приходить до висновку про досягнення учасниками згоди за істотними умовами договору позики та передачу коштів в сумі 1\~000\~000,00 грн. зі строком остаточного повернення не пізніше 25.06.2025 року. Отримання грошових коштів у меншому розмірі в порівнянні зі змістом договору, викладеному у письмовому вигляді, не змінює правову природу правочину. При цьому, є необхідним вернути увагу, що, надаючи тлумачення умов договору в частині запровадження строків часткового повернення коштів, суд, за умов з`ясування даних про фактично отримані грошові суми, позбавлений можливості втрутитись у виключну правову спроможність сторін, засновану на вільному волевиявленні, а тому, діючи на засадах справедливості, добросовісності та розумності (ст. 3 ЦК України) визнає на рівні остаточного погодження домовленість про зобов`язання позичальника повернути отриману грошову суму у строк не пізніше 25.06.2025 року. Згідно з ч.4 ст. 213 ЦК України якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Отже, за наслідком дослідження поданих стороною позивача письмових доказів договору позики від 13.04.2024 року, боргових розписок від 13.04.2024 року, 27.04.2024 руку? 31.05.2024 року, судом здобуто висновок про існування між сторонами правовідносин, заснованих на договорі позики, підтверджено факт отримання грошових коштів, з`ясовано строк та порядок їх повернення, а також підтверджено неналежне виконання боржником взятих на себе зобов`язань. Відповідно до ст. 89 ЦПК України \~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З приводу висловлених представником відповідача заперечень щодо факту передання грошових коштів суд вважає необхідним додатково звернути увагу на такому. З метою захисту майнових інтересів позичальника від недобросовісного позикодавця згідно зі статтею 1051 ЦК України позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Обставину стосовно передання, чи навпаки, непередання грошових коштів або речей доводить та сторона, яка посилається на таку обставину. При встановленні судом факту неотримання позичальником від позикодавця грошей або речей, визначених родовими ознаками, договір позики вважається неукладеним. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Вказаний висновок наведено у постанові Верховного Суду від 01 червня 2022 року по справі № 559/2587/19 за аналогічними обставинами спору між кредитором та боржником. Верховний Суд звернув увагу, що сам факт підписання боргової розписки за умови відсутності належних та допустимих доказів на спростування цього факту, свідчить про укладення сторонами договору позики, на зазначених у ньому умовах, а також засвідчує отримання боржником\~від кредитора обумовленої цим договором суми грошових коштів. У виниклому спорі відповідачем не надано достатніх та належних доказів на спростування факту отримання грошових коштів. Суд надано оцінку інформації про рух коштів по банківському рахунку позивача, представником якої визнається надходження коштів 29.10.2024 року та 02.11.2024 року на загальну суму 5000,00 грн. від особи, що діяла за дорученням відповідача ( [PERSON] ). Суд звертає увагу, що від даної особи надійшли кошти також 13.10.2024 року на суму 3500,00 грн., 20.10.2024 року на суму 5000,00 грн. При надані усних пояснень в судовому засіданні представник позивача зазначила, що відповідна особа є знайомою відповідача, при цьому, не пояснювала, у зв`язку із чим надходили інші платежі, окрім визнаних в засіданні.

Outcome: approved