Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що [INFO] в с. Нове Місто Тиврівського району Вінницької області померла [PERSON] . В листопаді 2017 року при відвідуванні його родичів у с. Красному Тиврівського району, йому повідомили, що померла [PERSON] , яка зробила заповіт, згідно якого вона все її майно заповіла йому. Він звернувся до Новоміської сільської ради Тиврівського району Вінницької області з метою отримання дубліката заповіту. 29 листопада 2017 він отримав дублікат заповіту від 29 березня 1998 року, посвідчений Лісовенко Вірою Миколаївною, секретарем виконавчого комітету Новоміської сільської ради Тиврівського району Вінницької області та зареєстрованого в реєстрі за №5. Ним було подано позовну заяву 21.12.2018 до Тиврівського районного суду, щодо надання додаткового строку для подання заяви до Тиврівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та встановлення факту, що має юридичне значення. Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області в справі №145/2290/18 від 23 листопада 2020 року було задоволено його позовні вимоги. Рішенням Вінницького апеляційного суду від 10.02.2021 року рішення Тиврівського районного суду Вінницької області було залишено без змін і 10.02.2021 року рішення в справі № 145/2290/18 набуло законної сили. Ним було подано протягом наданого додаткового строку заяву про прийняття спадщини до Тиврівської районної нотаріальної контори. Однак під час розгляду справи у 2020 році, коли були витребувані спадкові справи з нотаріальних контор, він взнав, що на частину спадкового майна було оформлено спадщину, а саме земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2,7702 га кадастровий № 0524584400:02:001:0052, яку [PERSON] отримала при розпаюванні місцевого колективного сільського господарства. Обставини даної справи, які були в тому числі встановлені судовим рішенням в справі № 145/2290/18 наступні: За заявою [PERSON] 14.12.2005 року було заведено спадкову №616-2005 Тиврівською державною нотаріальною конторою, з метою оформлення спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . [PERSON] було подано заяву до Тиврівської державної нотаріальної контори, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) без визначення меж в натурі. [PERSON] було повідомлено Тиврівську державну нотаріальну контору, що інші спадкоємці відсутні. [PERSON] 14 грудня 2005 року було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП Новоміське с. Нове Місто, Тиврівського району Вінницької області розміром 2,92 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала померлій [PERSON] на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серія ВН №0368170 виданого Тиврівською районною адміністрацією 05 серпня 1997 року. Сертифікат зареєстровано 07 серпня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за №174. Свідоцтво було зареєстровано в реєстрі за №2504. 07.08.2008 року [PERSON] отримує Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 395040 площею 2,7702 гектари кадастровий № 0524584400:02:001:0052. [PERSON] помирає 03.08.2015 року, її син подає заяву про прийняття спадщини за заповітом та заводиться спадкова справа №55/2015 приватним нотаріусом Смоляк Людмилою Станіславівною Тиврівського нотаріального округу Вінницької області. Її син Бігун Олександр Григорович подає заяву приватному нотаріусу Смоляк Людмилі Станіславівні Тиврівського нотаріального округу Вінницької області про прийняття спадщини за заповітом на земельну ділянку площею 2,7702, яка розташована території с. Нове Місто Тиврівського району кадастровий № 0524584400:02:001:0052. 22 липня 2016 року приватним нотаріусом Смоляк Л.С. було видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 2,7702 гектара, яка розташована за адресою: територія Новоміської сільської ради кадастровий № 0524584400:02:001:0052, яка належала померлій [INFO] [PERSON] на підставі Державного акту на право на земельну ділянку серії ЯД №395040, виданого 07.08.2008 року на підставі розпорядження Тиврівської державної адміністрації Вінницької області від 25.01.2006 року за № 29, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації актів на право власності, на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010884400388. Даний заповіт йому [PERSON] передано не було. Про наявність якого він дізнався лише у 2017 році. Вважає, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.12.2005 за № 2504, згідно якого [PERSON] отримала у спадок після смерті [PERSON] земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП Новоміське с. Нове Місто, Тиврівського району Вінницької області розміром 2,92 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала померлій [PERSON] на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серія ВН №0368170, виданого Тиврівською районною адміністрацією 05 серпня 1997 року. Сертифікат зареєстровано 07 серпня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за №174, необхідно визнати недійсним, так як зазначалося вище [PERSON] склала заповіт, яким заповіла йому все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося. Зважаючи на те, що [PERSON] не була зазначена спадкоємцем у заповіті, вона не мала право на земельну часту (пай). Враховуючи вищевикладене, свідоцтво про право на спадщину від 14.12.2005 року за №2504 згідно якого [PERSON] отримала у спадок після смерті [PERSON] земельну частку (пай) 2,92 га в умовних кадастрових гектарах, на території Новоміської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, також підлягають скасуванню і розпорядження Тиврівської державної адміністрації Вінницької області від 25.01.2006 року за №29 у частині пов`язаній з [PERSON] про передачу у приватну власність їй земельної ділянки площею 2,92 га, що розташована на території Новоміської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, яку вона успадкувала за законом після смерті [PERSON] , а тому підлягає визнанню недійсним державний акт на земельну ділянку, виданий на підставі розпорядження Тиврівської державної адміністрації Вінницької області від 25.01.2006 за №29. Також підлягає визнанню недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане 22.07.2016 приватним нотаріусом Смоляк Л.С. на земельну ділянку площею 2,7702 гектара, яка розташована за адресою: територія Новоміської сільської ради кадастровий номер № 0524584400:02:001:0052, яка належала померлій [INFO] [PERSON] на підставі Державного акту на право на земельну ділянку серії ЯД №395040, виданого 07.08.2008 на підставі розпорядження Тиврівської адміністрації Вінницької області від 25.01.2006 року за № 29, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації актів на право власності, на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010884400388 та припинення права власності на вище зазначену земельну ділянку за [PERSON] . Просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 14 грудня 2005 року, що зареєстроване в реєстрі за №2504, що було посвідчене державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори Зданевич Світланою Анатоліївною, відповідно до якого [PERSON] успадкувала в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право на земельну частку (пай) площею 2,92 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж в натурі (на місцевості), що розташована на території Новоміської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, в КСП Новоміське, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВИ №0368170 виданого Тиврівською районною адміністрацією 05 серпня 1997 року, сертифікат зареєстровано 07 серпня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за №174, що виданий на ім`я [PERSON] . Визнати недійсним та скасувати розпорядження Тиврівської державної адміністрації Вінницької області від 25.01.2006 року за №29 у частіші передачі у приватну власність земельної ділянки [PERSON] площею 2,7702 га, що розташована на території Новоміської сільської ради Тиврівського району Вінницької області. Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 395040 площею 2,7702 гектари на території Новоміської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, кадастровий № 0524584400:02:001:0052, виданий Тиврівською районною державною адміністрацією Вінницької області на ім`я [PERSON] [INFO] . Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 22.07.2016, що зареєстроване в реєстрі за № 1275, посвідчене приватним нотаріусом Смоляк Людмилою Станіславівною, відповідно до якого [PERSON] , успадкував в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , що померла [INFO] , земельну ділянку площею 2,7702 га, яка розташована за адресою: територія Новоміської сільської ради Тиврівського району Вінницької області кадастровий № 0524584400:02:001:0052, яка належала померлій [INFO] [PERSON] на підставі Державного акту на право на земельну ділянку серії ЯД №395040, виданого 07.08.2008 року на підставі розпорядження Тиврівської державної адміністрації Вінницької області від 25.01.2006 року за №29, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації актів на право власності, на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010884400388. Припинити право власності на земельну ділянку площею 2,7702 гектари на території Тиврівської сільської ради Вінницької області (колишньої Новоміської сільської ради Тиврівського району Вінницької області), кадастровий № 0524584400:02:001:0052 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за [PERSON] ІПН [NUMBER] . Ухвалою суду від 31.08.2021 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі. Витребувано у Державному нотаріальному архіві Вінницької області копію спадкової справи №616-2005 щодо спадкового майна [PERSON] , померлої [INFO] . Витребувано у приватного нотаріуса Смоляк Людмили Станіславівни копію спадкової справи №55/2015 щодо спадкового майна [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою суду від 13.08.2024 підготовче провадження у справі закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Витребувано у Державному нотаріальному архіві Вінницької області копію спадкової справи №616-2005 щодо спадкового майна [PERSON] , померлої [INFO] . Витребувано у приватного нотаріуса Смоляк Людмили Станіславівни копію спадкової справи №55/2015 щодо спадкового майна [PERSON] , померлої [INFO] . \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 08.04.2025 клопотання про витребування доказів задоволено. Витребувано у Тиврівській державній нотаріальній конторі копію спадкової справи №616-2005 щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] . \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 27.06.2025 у зв`язку із зміною складу суду цивільну справу №145/1319/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, визнання недійсним державного акта на право на земельну ділянку, припинення права власності, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Тиврівська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Тиврівського районного нотаріального округу Вінницької області Смоляк Людмила Станіславівна, Тиврівська селищна рада, прийнято до свого провадження суддею Патраманським І.І. та призначено судовий розгляд. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, в судовому засіданні представлений адвокатом Лісниченком С.В. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив його задоволити з підстав, викладених в заяві. \~ \~ \~ \~В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, в судовому засіданні представлений адвокатом Лінкевичем Б.П. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позову, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що [PERSON] є добросовісним спадкоємцем та набувачем вказаної земельної ділянки. Він прийняв спадщину після його матері за законом. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи Тиврівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений в установленому законом порядку. \~ \~ \~ \~Третя особа приватний нотаріус Тиврівської районного нотаріального округу Вінницької області Смоляк Л.С. в судове засідання не з`явилась, про час, дату, та місце судового засідання повідомлена своєчасно, в установленому законом порядку. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи Тиврівської селищної ради в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений своєчасно, в установленому законом порядку. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд, вислухавши представників позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини справи. [INFO] в селі Нове Місто Тиврівського району Вінницької області померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна частка (пай), посвідчена сертифікатом у землі, яка перебувала у колективній власності КСП "Новоміське" с. Нове Місто Тиврівського району Вінницької області, розміром 2,92 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж частки в натурі (на місцевості), яка належала померлій на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серія ВН № 0368170, виданого Тиврівською РДА 05.08.1997 (а.с. 221). За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, 29.03.1998 склавши заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] . Заповіт посвідчено секретарем Новоміської сільської ради Лісовенко В.М. Заповіт не змінений і не відмінений (а.с. 10). Згідно виписки начальника відділу земельних ресурсів [PERSON] [PERSON] належить право на земельну частку (пай) за № 174 в КСП "Новоміське" с.Нове Місто відповідно до державного акту на право колективної власності на землю №013 від 26.12.1995. Розмір земельної частки (пай) становить 2,92 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с.12). Рішенням Тиврівського районного суду № 2-546/05 від 15.06.2005 встановлено факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Нове Місто, дійсно була матір`ю [PERSON] (а.с.220 зворот). Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка [PERSON] , яка 14.12.2005 подала заяву про прийняття спадщини до Тиврівської державної нотаріальної контори. Відповідно до даної заяви [PERSON] повідомила, що інших спадкоємців, передбачених законом, у померлої немає, що стверджується копією спадкової справи № 616-05 від 12.05.2000. 14.12.2005 на підставі її заяви державним нотаріусом Зданевич С.А. [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме земельну частку (пай) посвідчену сертифікатом у землі, яка перебувала у колективній власності КСП "Новоміське" с. Нове Місто Тиврівського району Вінницької області, розміром 2,92 в умовних кадастрових гектарах (а.с. 225). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 2709613 від 14.12.2005 свідоцтво про право на спадщину зареєстроване у Спадковому реєстрі №38180399 (а.с. 225 зворот-226). 07.08.2008 [PERSON] . Тиврівською райдержадміністрацією видано Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯД №395040 (а.с. 144). [INFO] в смт. Тиврів Тиврівського району Вінницької області померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] від 03.08.2015 (а.с.137). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, яка розташована на території Новоміської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, площею 2,7702 га, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 395040, виданого 07.08.2008 Тиврівською РДА Вінницької області (а.с. 144). За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, 28.09.2009 склавши заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] . Заповіт посвідчено секретарем Новоміської сільської ради (а.с. 137 зворот). [PERSON] син [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с. 140). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.07.2016 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 2,7702 га, яка розташована за адресою: територія Новоміської сільської ради Тиврівського району Вінницької області (а.с.153). Згідно копії заповіту від 29.03.1998, посвідченого секретарем виконавчого комітету Новоміської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, [PERSON] свій жилий будинок з надвірними будівлями, все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом буде мати право, заповіла [PERSON] (а.с.10). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.2005, посвідченого державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори, [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] (а.с.59). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.07.2016, посвідченого приватним нотаріусом Тиврівського районного нотаріального округа, Вінницької області, [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 2,7702 гектара після смерті [PERSON] (а.с.153). Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області у справі №145/2290/18 від 23 листопада 2020 року було задоволено позовні вимоги [PERSON] , встановлено факт того, що заповіт від імені [PERSON] , виданий 29.02.1998, належить [PERSON] , та визначено [PERSON] додатковий двомісячний строк з дня набрання рішенням законної сили для подання до Тиврівської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Рішення набуло законної сили 10.02.2021 (а.с.14-17, 237-244). 02.04.2021 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Міляновської Ю.М. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] (а.с.232). Дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю в момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з положеннями ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно ч. 1 ст. 1223, ч. 1 ст. 1225 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно ч. 1 ст. 1258, ч. 1 ст. 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1280 ЦК України якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до п. 4, 5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 524, 525, 526, 529, 548, 549 чинного на момент смерті [PERSON] ЦК УРСР спадкоємство здійснювалось за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнавався день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнавалось останнє постійне місце проживання спадкодавця. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки усиновителі) померлого. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнавалась належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, а також якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. У цих випадках, якщо спадкове майно було прийняте іншими спадкоємцями або перейшло до держави, спадкоємцеві, що пропустив зазначений строк, передається лише те з належного йому майна, яке збереглося в натурі, а також кошти, виручені від реалізації решти належного йому майна. Відповідно до пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним; визнання відмови від спадщини недійсною; визнання шлюбу недійсним; порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Також у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18), від 14 травня 2018 року у справі № 296/10637/15-ц (провадження № 61-2448св18) та від 23 вересня 2020 року у справі № 742/740/17 (провадження № 61-23св18) Верховний Суд виклав правові висновки, відповідно до яких свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, тощо. Як встановлено судом [INFO] в с. Нове Місто Тиврівського району Вінницької області померла [PERSON] , яка за життя, 29.03.1998 року склала заповіт, яким усе своє майно заповіла [PERSON] . Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області у справі №145/2290/18 від 23 листопада 2020 року, яке набуло законної сили 10.02.2021, визначено [PERSON] додатковий двомісячний строк з дня набрання рішенням законної сили для подання до Тиврівської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. 02.04.2021 у визначений судом строк [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Міляновської Ю.М. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . Однак, перешкодою в оформленні спадкових прав та у видачі свідоцтва на право на спадщину стало те, що 14.12.2005 свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, належного [PERSON] , що складається із земельної частки (паю) було видано [PERSON] , яка на підставі нього оформила державний акт на право власності на земельну ділянку. [INFO] [PERSON] померла, а зазначену земельну ділянку успадкував її син [PERSON] , який є відповідачем у цій справі. Враховуючи наявність заповіту, яким [PERSON] усе своє майно заповіла [PERSON] , та визначений [PERSON] судовим рішенням, яке набрало законної сили, додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, у який [PERSON] подав нотаріусу відповідну заяву, суд дійшов висновку, що [PERSON] не мала права на спадкування майна після смерті [PERSON] , а тому видане 14.12.2005 на її ім`я свідоцтво про право на спадщину на підставі ст. 1301 ЦК України підлягає визнанню недійсним. Враховуючи викладене, підлягають до задоволення і інші позовні вимоги. Підводячи підсумок суд вважає, що існують законні та достатні підстави для захисту прав позивача в судовому порядку шляхом задоволення позовних вимог про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, припинення права власності на земельну ділянку. На підставі викладеного,

Outcome: approved