Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

У липні 2025 року позивач акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі АТ «Криворізька теплоцентраль») звернулось до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є постачальником теплової енергії (централізованого опалення) за адресою проживання відповідачів: [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідачі не здійснюють оплату за отриману теплову енергію, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з 01.12.2018 року по 30.04.2025 рік у розмірі 27941,46 грн, яку позивач просив суд стягнути з відповідачів, а також плату за абонентське обслуговування у розмірі 0,00 грн, стягнути суму інфляційних втрат у розмірі 6560,40 грн, 3% річних у розмірі 1855,85 грн, пеню у розмірі 649,01 грн, а всього 37006,72 грн. Крім того, просив стягнути з відповідачів понесені судові витрати зі сплати судового збору. 25 липня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачам встановлено строк на подання відзиву на позов. Ухвалою суду від 19 вересня 2025 року розгляд справи було відкладено у зв`язку із неявкою учасників справи. 06 жовтня 2025 року від відповідача [PERSON] у справі надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що остання заперечує проти позовних вимог щодо стягнення основного боргу, оскільки дане зобов`язання було виконане у повному обсязі після пред`явлення позову. Загальна сплачена сума становить 27941,46 грн, що підтверджується квитанцією. Окрім того, нарахована сума інфляційних втрат у розмірі 6560,40 грн, 3% річних у розмірі 1855,85 грн та пеня у розмірі 649,01 грн є необґрунтованими та незаконними, оскільки суперечать законодавству, що діяло на момент виникнення боргу, тому відповідач надала власний розрахунок. Просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення основного боргу у сумі 27941,46 грн, частково задовольнити позов в частині стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені, судові витрати у справі розподілити пропорційно задоволеним вимогам. 14 жовтня 2025 року на адресу суду від представника позивача надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що позивачем були\~заявлені вимоги\~про стягнення\~з відповідачів\~на свою\~користь 3%\~річних від\~простроченої суми\~в сумі\~1855,85\~грн,\~інфляційних втрат\~в сумі\~6560,40грн.,\~та пені\~у розмірі\~ 649,01\~грн.\~нарахованих на\~суму несплаченої\~заборгованості.\~Дані суми\~нараховано за\~період до\~набрання чинності\~Постановою КМУ\~від 5\~березня 2022\~року №\~206\~«Деякі питання\~оплати житлово-комунальних\~послуг в\~період воєнного\~стану» Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~грудня 2023\~р.\~№1405\~«Про внесення\~змін до\~деяких постанов\~Кабінету Міністрів\~України щодо\~оплати житлово-комунальних\~послуг» скасовано\~мораторій на\~нарахування пені\~й штрафів\~за заборгованість\~з оплати\~житлового-комунальних\~послуг населенню.\~Пунктом 45\~Типового індивідуального\~договору про\~надання послуги\~з постачання\~теплової енергії\~передбачено,\~що у\~разі несвоєчасного\~здійснення платежів\~споживач зобов`язаний\~сплатити пеню\~в розмірі\~0,01\~відсотка суми\~боргу за\~кожен день\~прострочення.\~Оскільки м.\~Кривий Ріг\~не є\~територією де\~ведуться бойові\~дії та/або\~окупованою територією,\~а Типовим\~індивідуальним договором\~передбачено можливість\~нарахування пені\~з першого\~робочого дня,\~що настає\~за останнім\~днем граничного\~строку внесення\~плати за\~послугу,\~АТ «Криворізька\~теплоцентраль» має\~правові підстави\~здійснити нарахування\~пені і\~штрафів на\~заборгованість з\~оплати житлово-комунальних\~послуг з\~30.12.2023. Основна сума\~заборгованості була\~сплачена відповідачем\~частково 04\~серпня 2025\~року та\~остаточно 19\~серпня 2025\~року,\~тобто після\~подання позову. Таким чином, станом на дату подання позову існував предмет спору, що свідчить про наявність у позивача законних підстав для звернення до суду та нарахування штрафних санкцій\~відповідно до\~умов договору\~та вимог\~чинного законодавства. Наданий відповідачем розрахунок штрафних санкцій є некоректним, оскільки він не охоплює всю наявну заборгованість за спожиту теплову енергію, а стосується лише двох опалювальних сезонів 2024 року, що не відображає повного обсягу зобов`язань відповідача перед позивачем. Просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Ухвалою суду від 17 жовтня 2025 року розгляд справи було відкладено на підставі заяви представника позивача. 04 листопада 2025 року на підставі ухвали суду розгляд справи було відкладено у зв`язку із неявкою учасників справи. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову, зокрема в частині нарахування штрафних санкцій, оскільки основну суму богу було відповідачем сплачено. Суд, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та отримують послугу з централізованого опалення в житлову квартиру від АТ «Криворізька теплоцентраль», де мають відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . (а.с. 10), а отже є споживачами вказаних послуг від позивача. З наданих позивачем актів про подачу та припинення подачі теплоносія до будинку за [ADDRESS] вбачається надання АТ «Криворізька теплоцентраль» послуг з централізованого опалення у період з листопада 2018 року по березень 2025 року. (а.с. 16-23) На підставі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову енергію та інші послуги) береться крім квартирної плати згідно затверджених у встановленому законом порядку тарифам. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон), до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону). Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону). Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. У відповідності до положень ч. 5 ст. 13 Закону, плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання відповідачів оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Згідно зі ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (які діяли на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Правила), централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено судом, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та своєчасно не сплачували грошові кошти позивачу за надані комунальні послуги, у зв`язку з чим мають заборгованість за постачання теплової енергії. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 01.12.2018 по 30.04.2025 заборгованість за послуги з централізованого опалення по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] склала 27941,46 грн. (а.с. 15) Відповідно до копій банківських квитанцій, наданих відповідачем [PERSON] , останньою 04.08.2025 року було сплачено на рахунок позивача в рахунок заборгованості за основною сумою боргу суму у розмірі 14975,25 грн та 19.08.2025 року у розмірі 12966,21 грн. (а.с. 43-44) Представник позивача у наданому до суду відзиві на позов та безпосередньо у судовому засіданні факт сплати відповідачем [PERSON] основної суми боргу за постачання теплової енергії у загальному розмірі 27941,46 грн підтвердила. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі №\~910/10156/17\~вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Оскільки неправомірними діями позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення суми індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та, згідно з розрахунку доданого по позову, з яким погоджується суд, стягненню з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь позивача підлягає сума індексу інфляції за період з грудня 2018 року по березень 2025 року у розмірі 6560,40 грн, 3% річних з грудня 2018 року по березень 2025 року у розмірі 1855,85 грн, пеня у розмірі 649,01 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на підставі вищевикладеного, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 741,76 грн, тобто по 370,88 грн з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial