Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

У липні 2025 року ТОВ «Теплопостачсервіс» звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 01.07.2014 ТОВ «Теплопостачсервіс» є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та надає зазначені послуги, в тому числі і в будинку який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у якому відповідачі є власниками квартири №126 та споживачами житлово-комунальних послуг. 06.06.2018 між позивачем та [PERSON] був укладений договір №С5А/126 про надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, за яким виконавець зобов`язується своєчасно надавати Споживачам відповідної якості послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, а Споживачі зобов`язуються своєчасно оплачувати наданні послуги за встановленими тарифами, у строк та на умовах, що передбачені договором. Відповідачі не виконують належним чином своїх зобов`язань з оплати вказаних послуг, внаслідок чого, на момент звернення позивача до суду утворилась заборгованість з постачання теплової енергії за період з грудня 2022 року по травень 2025 року в розмірі 12400,78грн; з постачання гарячої води за період з листопада 2023 року по травень 2025 року в розмірі 640,98грн. Позивач ТОВ «Теплопостачсервіс» просить суд стягнути солідарно з відповідачів на їх користь зазначену вище заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 13041,76грн, а також відшкодувати понесені судові витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду в розмірі 3028,00грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 30 липня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін (а.с.22-23). 14.08.2025 до суду надійшов відзив від відповідача [PERSON] відповідно до якого зазначила, що у квартирі відповідачки встановлено та функціонує лічильник гарячого водопостачання типу ЛК 15, заводський номер №7990108, який пройшов повірку, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчого регульованого засобу вимірювальної техніки №ИИ-0680626042523. Також встановлено лічильник тепла Ultraheat T230, заводський номер 68235528, який пройшов повірку, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №П33М0087322752025.Незважаючи на наявність індивідуальних приладів обліку, які пройшли повірку, позивач здійснював нарахування плати за показниками загальнобудинкового лічильника, розподіляючи послуги пропорційно житловій площі квартири. Відповідачка регулярно та в повному обсязі сплачувала за послуги з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання, що підтверджується відсутністю будь-якої заборгованості до грудня 2022року. Таким чином, виникнення заборгованості збігається саме з періодом відсутності відповідачки на території України та неможливістю споживання послуг. У зв?язку з цим відповідачка звернулася до позивача із заявою про перерахунок заборгованості за комунальні послуги, у зв?язку з відсутністю їх споживання через перебування за кордоном. Відповідачка перебувала у Сполучених Штатах Америки в період з 26 вересня 2022 року по 07 квітня 2025 року, що підтверджується відмітками про перетинання державного кордону у закордонному паспорті серії [NUMBER] . Відповідачка була позбавлена можливості повідомити позивача про свій виїзд за кордон завчасно у зв?язку з обставинами воєнного стану, спричиненого військовою агресією російської федерації проти України. Отже, відповідачка вважає, що позовні вимоги є безпідставними оскільки, порушення позивачем умов договору та вимог законодавства щодо порядку нарахуваня плати за спожиті послуги; нараховання періоду фактичної відсутності відповідача за місцем надання послуг. Відповідачка просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] повідомлявся належним чином про розгляд справи в спрощеному провадження без повідомлення сторін за адресою зазначеною в позовній заяві ( [ADDRESS] ), до суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній». Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог, з таких підстав. Судом встановлено, що ТОВ «Теплопостачсервіс» з 01.07.2014 є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку [ADDRESS] . ТОВ «Теплопостачсервіс» як юридична особа здійснює діяльність з постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 12.06.2014 (а.с.5) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.06.2014 (а.с.6). Отже, відповідачі є власниками квартири [ADDRESS] , у зв`язку з чим, вони є споживачами послуг, які надає позивач. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 162 ЖК УРСР передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. У відповідності до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуги з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до споживачів житлово-комунальних послуг відносяться індивідуальний та колективний споживачі. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг визначені статтями 7, 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановленні відповідними договорами (пункт 1 та пункт 5 частина 2 статті 7 Закону), а обов`язком виконавця забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов їх виконання згідно типовим договором ( п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону). Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною 1 ст. 714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно п. 8 Правил, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої воді і водовідведення. 06.06.2018 між Товариством з обмежено відповідальністю «Теплопостачсервіс» та [PERSON] був укладений договір №С5А/126 про надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, за яким виконавець зобов`язується своєчасно надавати Споживачам відповідної якості послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, а Споживачі зобов`язуються своєчасно оплачувати наданні послуги за встановленими тарифами, у строк та на умовах, що передбачені договором. (а.с. 8-9). Відповідно до п. 4 договору в квартирі [ADDRESS] , встановлені засоби обліку води і теплової енергії. Засобом обліку ГВП є лічильник ЛК-15 заводський номер 7990108, лічильник тепла Ultraheat T230, заводський номер 68235528. Відповідно до п.7 плата за наданні послуги справляється згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України№ 630 від 21.07.2005. Відповідно до п. 8 оплата послуг за показаннями квартирних засобів обліку проводиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору гарячої води та тепла у квартирі незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок. Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається за винятком випадків передбачених абзацом п`ятим пункту 15 Правил. Відповідно до п. 10 показання будинкових засобів обліку знімаються представником Виконавцяі один раз на місяць у присутнотсі представника споживачів.Показання квартирних засобів обліку знімаються Споживачем щомісяця та надаються Виконавцю в період з 20-25 число звітного місяця (телефоном, факсом, особисто та інше). Умовами вказаного договору, зокрема, ст. 16 договору, визначено обов`язки споживача, в тому числі: оплачувати послуги в установлений договором строк (п. 16.1); щомісячно знімати та надавати виконавцю показання квартирних засобів обліку в строк з 20 по 25 число звітного місяця (телефоном, електронною поштою, особисто та інше) та зазначати показання квартирних засобів обліку у платіжних документах (попередні, поточні показники лічильника, різницю між показниками лічильника) (п. 16.9); контролювати установлені міжповіркові інтервали, а також проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, у разі якщо витрати на ці роботи не включені до структури тарифів виконавця на послуги з централізованого опалення гарячої води (16.6). Пунктом 18 договору встановлені зобов`язання виконавця, зокрема, своєчасно надавати споживачу послуги в установлених обсягах, належної якості відповідно до вимог законодавства України, правил та цього договору (п. 18.1); забезпечувати за заявою споживача взяття у тижневий строк на абонентський облік квартирних засобів обліку за умови відсутності зауважень до монтажу та технічного стану (п. 18.6). Пунктом 22 договору погоджено, що у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв`язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в цьому договорі. Повідомлення споживача незалежно від його форми реєструється представником виконавця у журналі реєстрації заявок споживачі. Представник виконавця зобов`язаний повідомити споживачеві відомості про особу, яка прийняла повідомлення, реєстраційний номер повідомлення та час його прийняття. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідачі від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялися (не відключалися) та фактично споживали їх. Однак, відповідачка [PERSON] у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнала, обгрунтовуючи тим, що у квартирі відповідачки встановлено та функціонує лічильник гарячого водопостачання типу ЛК 15, заводський номер №7990108, який пройшов повірку, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчого регульованого засобу вимірювальної техніки №ИИ-060626042523. Також встановлено лічильник тепла Ultraheat T230, заводський номер 68235528, який пройшов повірку, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №П33М0087322752025. Незважаючи на наявність індивідуальних приладів обліку, які пройшли повірку, позивач здійснював нарахування плати за показниками загальнобудинкового лічильника, розподіляючи послуги пропорційно житловій площі квартири. Згідно п. 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 (які діяли на момент виникнення заборгованості), плата за надані послуги вносяться споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплої енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим (п. 21 Правил). Пунктом 11 Правил встановлено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. Відповідно до п. 18 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Система (щомісячна або авансова) та форма (готівкова або безготівкова) оплати послуг визначається у договорі між споживачем і виконавцем. Після отримання показань квартирних засобів обліку, якщо вони відрізняються від розрахованих за показаннями будинкових засобів обліку, виконавець здійснює коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої кожним споживачем послуги, що відображається в платіжному документі періоду, наступного за здійсненням коригування. Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] , встановлені засоби обліку води і теплової енергії. Засобом обліку ГВП є лічильник ЛК-15 заводський номер 7990108, лічильник тепла Ultraheat T230, заводський номер 68235528. Крім того, пунктом 16.9 договору № С5А/126 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води укладеного 06 червня 2018 року між позивачем та [PERSON] (а.с. 8-9) зобов`язано споживача щомісячно знімати та надавати виконавцю показання квартирних засобів обліку в строк з 20 по 25 число звітного місяця (телефоном, факсом, особисто та інше). Також споживач зобов`язаний контролювати установлені міжповіркові інтервали, а також проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, у разі якщо витрати на ці роботи не включені до структури тарифів виконавця на послуги з централізованого опалення гарячої води (п. 16.7). Судом встановлено, що 2025 році лічильник гарячого водопостачання типу ЛК 15, заводський номер №7990108 та лічильник тепла Ultraheat T230, заводський номер 68235528, пройшли повірку, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №П33М0087322752025, свідоцтвом про повірку законодавчого регульованого засобу вимірювальної техніки №ИИ-0680626042523. 23.05.2025 [PERSON] звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» про перерахунок заборгованості. 18.06.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» відмовили [PERSON] в перерахунку заборгованості, оскільки індивідуальний лічильник гарячої води ЛК № I5 №7990108 та лічильник з обліку теплової енергії ULTRAHEAT Т230 №68235528 були зняті з абонентського обліку 10.07.2023, у зв?язку з закінченням міжповіркового інтервалу відсутністю в ТОВ «ТЕПЛОПОСТАЧСЕРВІС» актуальних документів про проходження періодичної повірки, так як були порушені терміни подачі документів про проходження повірки, то нарахування за послугу з постачання гарячої води та теплової енергії відбувались згідно показників загальнобудинкового лічильника та перерахунку не підлягають. Згідно Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Наказу Мінрегіону № 315 від 22.11.2018р. «Про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» приміщення, оснащене вузлом розподільного обліку відповідної комунальної послуги, засіб вимірювальної техніки якого перебуває на повірці но вважається приміщенням, не оснащеним вузлом розподільного обліку відповідної омунальної послуги, протягом строку такої повірки, але не більше 30 діб. Також, 23.05.2025 позивачем згідно Порядку прийняття приладу обліку на абонентський облік, затведженого Наказом Мінрегіону №270 від 12.10.2018, лічильники були поновлені на абонентському обліку з моменту звернення, оскільки в 2025 році пройшли провірку. Отже, [PERSON] були порушені умови договору С5А/126, а саме: надання показників квартирних засобів обліку щомісячно в період з 20-25 числа звітного місяця, порушені терміни подачі документів про проходження повірки, то нарахування за послуги з постачання гарячої води та теплової енергії відбулись згідно показників загальнобудинкового лічильника та перерахунку не підлягають. Також, відповідачка [PERSON] зазначає, що у період з 26 вересня 2022 року по 07 квітня 2025 року перебувала у Сполучених Штатах Америки, що підтверджується відмітками про перетинання державного кордону у закордонному паспорті серії [NUMBER] . Також, відповідачка зазначила, що була позбавлена можливості повідомити позивача про свій виїзд за кордон завчасно. Споживач має право на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності Споживача і членів його сім`ї (у разі відключення виконавцем гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі та відновлення надання відповідних послуг шляхом зняття пломб за власний рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою (п.16.5). Зменшенння розміру плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживча та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання) за умови здійсненння розрахунків за наданні послуги згідно з нормативними (нормами) споживання п.16.6). Суд критично ставиться до тверджень відповідачки про відсутність у неї можливості повідомити позивача про своє перебування за кордоном, оскільки нею не надано належних та допустимих доказів такої неможливості. Крім того, умовами договору передбачено право споживача повідомляти позивача засобами телефонного зв`язку, факсом або шляхом особистого звернення. Суд також враховує, що протягом тривалого періоду часу відповідачка мала об`єктивну можливість вжити заходів для направлення відповідної заяви або повідомлення позивача про непроживання у спірному житловому приміщенні та перебування за кордоном, однак таких дій не вчинила. Отже, відповідачі [PERSON] та [PERSON] від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялися (не відключалися) та фактично споживали їх. [PERSON] не надав відзив, не звертався до позивача із запереченнями щодо боргу, що кожного місяця вказується в рахунках. Матеріали справи не містять доказів ненадання позивачем послуг відповідачам, так само як і звернень останніх з приводу відмови від отримання таких послуг. Таким чином, позивачем правомірно нараховувалася плата за послугу з постачання гарячої води відповідно до методики нарахування розміру плати встановленої Правилами. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відтак, з огляду на встановлені судом обставини, а також наявні в матеріалах докази, враховуючи норми закону, які регулюють спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, сягнувши солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість з постачання теплової енергії за період з грудня 2022 року по травень 2025 року в розмірі 12400,78грн; з постачання гарячої води за період з листопада 2023 року по травень 2025 року в розмірі 640,98грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору при зверненні до суду в розмірі 3028грн, а саме з кожного в розмірі 1514грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved