Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

короткий опис справи Позивач звернувся до суду із позовом у якому прохав суд - стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість у сумі 45 215 (сорок п`ять тисяч двісті п`ятнадцять гривень) 42 коп. - стягнути з [PERSON] витрати зі сплати судового збору у сумі 3028 грн - стягнути з [PERSON] витрати зі сплати витрат на правничу допомогу у сумі 7100 грн Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.12.2018 між АТ «Альфа-Банк» та Відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії для особисти потреб у розмірі 200 000,00 грн., з відсотковою ставкою 24 % річних, процентна ставка фіксована, обов`язків мінімальний платіж встановлено у розмірі 5 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50,00 грн. Договір кредитної лінії укладено із Відповідачем у електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного у письмовій формі та підписаний сторонами. 20 грудня 2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до Відповідача. Таким чином, Позивач набув статусу кредитора за кредитним договором від 28.12.2018, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та Відповідачем. Позивач зазначає, що станом на 20.12.2021 заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем становить 45 215,42 грн. Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі та не заперечував проти заочного розгляду справи, щодо належного повідомлення відповідача Відповідач повідомлявся про розгляд справи у спрощеному проваджені належним чином, шляхом направлення кореспонденції на адресу реєстрації ( [ADDRESS] , зареєстрований із 08.07.2010 року по теперішній час), однак правом на подання заяв, клопотань, відзиву не скористався. Належних дій для отримання судової кореспонденції не вчинив. До суду повернулися судові конверти із відміткою «закінчення строку зберігання». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду. У силу приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. докази, досліджені судом 1.Оферта на укладення угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлюваної кредитної лінії від 28 грудня 2018 року, відповідно до якого між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета Кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн. Процентна ставка 24% річних. Тип процентної ставки фіксований. Розмір обов`язкового мінімального платежу пропоную встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією, розмір обов`язкового мінімального платежу не може бути меншим за 50 гривень. 2.Паспорт споживчого кредиту. 3.Копія паспорта Відповідача та карта платника податків. 4.Договір факторингу №4 від 20 грудня 2021 року, відповідно до умов якого АТ «АЛЬФА-БАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» приймає належні АТ «АЛЬФА-БАНК» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. 5.Додаток 1-1 до Договору факторингу №4 від 20 грудня 2021 року. Характеристика прав вимоги, переданиїх фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами від 20.12.2021 року, відповідно до якої Відповідач має заборгованість перед ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» у сумі 45 215,42 грн. 6.Акт приймання-передачі реєстру боржників від 20 грудня 2021 року до договору факторингу №4 від 20 грудня 2021 року, відповідно до якого АТ «АЛЬФА-БАНК» передав, а «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» отримав реєстр боржників від 20 грудня 2021 року. 7.Платіжне доручення №34291 від 20 грудня 2021 року, відповідно до якого «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» переказало кошти АТ «АЛЬФА-БАНК» у сумі 12878944,00 гривень за право вимоги згідно договору факторингу №4 від 22 грудня 2021. 8.Розрахунок заборгованості за кредитом, відповідно до якої станом на 20 грудня 2021 року сума заборгованості Відповідача становить 45215, 42 гривні. 9. Виписка по рахунку з кредитною карткою World Debit Mastercard за період із 28.12.2018 по 05.02.2024, згідно із якою Відповідач користувався кредитними коштами. судом встановлено 28 грудня 2018 між АТ «Альфа-Банк» та Відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії для особисти потреб у розмірі 200 000,00 грн., з відсотковою ставкою 24 % річних, процентна ставка фіксована, обов`язків мінімальний платіж встановлено у розмірі 5 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50,00 грн. 20 грудня 2021 року між АТ «Альфа-банк» як клієнтом та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» як фактором було укладено Договір факторингу №4, відповідно до якого АТ «Альфа-банк» передало (відступило) ТОВ «ФК «Еліт фінанс» свої права вимоги, а Фактор набув права вимоги Клієнта за Кредитними договорами та сплачує Клієнту за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та строки встановлені цим Договором. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором №631085180 від 28.12.2018 року, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем. Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою по особовому рахунку за період з 28.12.2018 року по 05.02.2024 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 631085180 від 28.12.2018 року, станом на 20.12.2021 року відповідач мав заборгованість у розмірі 45 215,42 грн. Відповідно до Додатку № 1-1 до договору факторингу № 4 від 20.12.2021 року, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 631085180 від 28.12.2018. релевантне законодавство Згідно ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цьогоКодексу України. Ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст. 611ЦК України однією з форм відповідальності за порушення зобов`язання є сплата неустойки, у вигляді штрафу або пені. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. висновок суду Предметом позовних вимог є стягнення заборгованості за кредитним договором № 631085180 від 28.12.2018 року. У банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання платіжної картки згідно з тарифами та повернути кредит. Позивач надав детальний розрахунок заборгованості по картці відповідача із зазначенням сум та дат погашення кредиту позичальником, який підтверджений залишком заборгованості. У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц (провадження № 61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19) вказано, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБ України від 04.07.2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором, що узгоджується із висновками у Постанові Верховного Суду від 22.04.2024 у справі № 559/1622/19 провадження № 61-12049св23. Власного розрахунку відповідачем не надано та доказів погашення заборгованості до суду не надано також. Належних та допустимих доказів того, що заборгованість в цій частині вимог розрахована невірно та має менший розмір, ніж зазначено позивачем, відповідачем не надано. Таким чином, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитом у розмірі 45 215,42 грн. розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. З платіжної інструкції №1779 від 15.04.2024 року вбачається, що при пред`явленні позову ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» сплатило судовий збір у розмірі 3028 грн. Позовні вимоги ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» задоволені, тому, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 3028 грн. Окрім того, встановлено, що представництво інтересів позивача здійснював адвокат Макєєв В.М. на підставі договору про надання правничої допомоги №05-10/23 від 05.10.2023 року. Зазначений договір має тривалий характер, зі строком дії до 05.10.2026 року, тобто правова допомога надається на постійній основі. Зі змісту Акту №1 від 07.03.2024 року, до загальної вартості послуг 7 100 грн. входить: первинна консультація 1000 грн., правовий аналіз наявних документів 3000 грн., підготовка та подання позовної заяви 3 100 грн. У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас, за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження№ 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України. У той же час, втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 ЦПК України, принципу захисту прав працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст. 43 Конституції України. Отже, судом встановлено, що адвокатом Макєєвим В.М. надаються послуги на постійній основі, тобто складання позову в інтересах позивача підготовка типового позову, що не потребує постійного додаткового часу на його підготовку і проведення первинної консультації по кожному новому боржнику. У платіжній інструкції №1141 від 07.03.2024 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» сплатило адвокату Макєєву В.М. 7100 грн за договором №05-10/23. Тому суд вважає, що співмірний розмір витрат на правничу допомогу є 2000 грн.

Outcome: partial