Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

12.09.2025 представник позивача Коростельов С.В. (уповноважений представляти інтереси позивача на підставі ордеру серії АЕ № 1401536 від 01.07.2025 (а.с. 13) звернувся через підсистему «Електронний суд» із вказаним позовом мотивуючи його тим, що 13.09.2021 відповідач уклав із Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» кредитний договір № 54-019-866-2-21-Г (з ануїтетними платежами). 03.09.2024 між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Мустанг Фінанс» був укладений договір № GL1N426240 про відступлення права вимоги. Згідно умов даного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Мустанг Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 54-019-866-2-21-Г. 27.12.2024 між «ФК «Мустанг Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» був укладений договір №1/12 про відступлення права вимоги. Згідно умов даного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 54-019-866-2-21-Г у розмірі 506 847,68 грн, з яких: заборгованість за основним боргом (тілом кредиту) (в тому числі простроченим) в сумі 192 209,07 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками (в тому числі простроченими) в сумі 129 838,61 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями (в тому числі простроченими) в сумі 184 800,00 грн. Оскільки відповідач взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредитних коштів не виконав, позивач як новий кредитор був змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав з даним позовом яким просив стягнути з відповідача 506 847,68 грн. заборгованості за кредитним договором, витрати зі сплати судового збору 6 082,16 грн. та 16 200,00 грн. у відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката. 05.11.2025 відповідачем на електронну адресу суду надіслано відзив на позовну заяву, відповідно до якого [PERSON] зазначив, що отримав кредит та справно сплачував платежі до лютого 2022 року, але втратив можливість виконувати зобов`язання через різке погіршення фінансового стану, початок війни та арешт усіх рахунків у межах виконавчого провадження. Відповідач вказав, що позивач безпідставно нарахував відсотки у сумі, яка більш ніж удвічі перевищує плановий розрахунок, та продовжував їх нараховувати після відкликання банківської ліцензії 21.07.2022 року, що суперечить законодавству. Крім того, банк необґрунтовано нарахував 184 800 грн комісій, хоча після 90 днів прострочення (з червня 2022 р.) їх нарахування мало бути припинене, а сама договірна комісія є нікчемною згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду. Відповідач зазначив, що банк не виконав обов`язку перевести кредит у статус простроченого та не направив вимогу про дострокове виконання, чим допустив штучне збільшення боргу. У зв`язку з цим відповідач визнає лише суму основного боргу та просить суд виключити комісії з розрахунку, зобов`язати позивача надати детальний розрахунок відсотків, перевірити їх правомірність, а за відсутності належних доказів не враховувати їх, зменшити суму заборгованості до фактичного залишку тіла кредиту, врахувати арешт рахунків при визначенні порядку виконання рішення та покласти судові витрати на позивача (а.с. 68-71). Також відповідачем на електронну адресу суду надіслано клопотання про витребування доказів (а.с. 76) яким відповідач просить витребувати у позивача пояснення по розрахунку алгоритму нарахування процентів за кредитом. Клопотання мотивоване тим, що заявлена позивачем сума процентів суттєво перевищує договірну, а після відкликання ліцензії АТ "Мегабанк" 21.07.2022 продовжувалось нарахування процентів суб`єктом, який не мав на це повноважень, що викликає сумніви у правомірності таких нарахувань і потребує їх перевірки. 13.11.2025 представником позивача через підсистему «Електронний суд» подано відповідь на відзив (а.с. 89-94), згідно якої зазначається, що відповідач [PERSON] не заперечує факт укладення кредитного договору та отримання коштів, а його доводи про складне фінансове становище, смерть партнера, зменшення доходів, початок воєнного стану або арешт рахунків не звільняють його від обов`язку виконувати грошові зобов`язання. Відповідно до умов кредитного договору та норм ЦК України, нарахування процентів і комісій є законним, не залежить від статусу первісного банку (ліквідація АТ «Мегабанк») і здійснюється у межах чинного договору. Посилання Відповідача на форс-мажорні обставини не підтверджене належними доказами та не впливає на правомірність вимог Позивача. Банківські виписки та довідки-розрахунки підтверджують наявність заборгованості, а твердження відповідача про нібито неправильне нарахування процентів і комісій є непідтвердженими припущеннями. Всі вимоги позивача є законними, обґрунтованими та відповідають умовам договору і положенням законодавства. Представник позивача ТОВ "ФК Єврокредит" до судового засідання не з`явився. При зверненні до суду в позовній заяві зазначили клопотання, яким просили розгляд справи проводити без участі представника позивача (а.с. 11). Відповідач [PERSON] до судового засідання також не з`явився. Надіслав на електронну адресу суду листа, яким просив здійснити розгляд справи за наявними у матеріалах справи документами без його участі (а.с. 97). Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши заяви сторін та матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 13.09.2021 відповідач уклав із Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» кредитний договір № 54-019-866-2-21-Г (з ануїтетними платежами), що підтверджує його особистий підпис (а.с. 14-16). Вищевказаний договір є договором приєднання до Правил обслуговування клієнтів в АТ «МЕГАБАНК»/Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, які розміщуються на офіційному сайті АТ «МЕГАБАНК»: www.megabank.ua. Розділом 2 Кредитного договору визначені умови та порядок надання кредиту. У відповідності до вказаних умов кредит надається на строк з 13.09.2021 до 12.09.2026 включно. Загальний розмір кредиту складає 200 000 грн.; процентна ставка за користування кредитом, що нараховується на суму заборгованості (фіксована) складає 10.00% % річних; розмір комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості, в % від суми кредиту складає 2.80% та сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. На виконання умов договору Банк видав Позичальнику кредитні кошти в сумі 200 000грн. (а.с. 19). Також факт отримання кредитних коштів не заперечується відповідачем. Згідно пункту 5.4. кредитного договору Сторони погоджують та своїм підписом Позичальник підтверджує, що цей Договір з усіма додатками являють у сукупності для Сторін один єдиний Договір, у зв`язку із чим істотні умови, які є обов`язковими для Договору відповідно до чинного законодавства України, можуть міститися у тексті Договору, чи додатках до нього (а.с. 15 зв.). Як встановлено у ході розгляду справи, відповідач виконав свої зобов`язання з повернення суми кредиту, оплати нарахованих процентів та комісії лише частково. Відповідно до умов Кредитного договору строк повернення всієї суми отриманого кредиту та сплати всіх нарахованих Банком платежів за кредитом 12.09.2026. Також встановлено, що датою останнього платежу по сплаті заборгованості за Кредитним договором є 01.02.2022, відповідно, затримка оплати щомісячних платежів становить більше одного календарного місяця. 03.09.2024 між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Мустанг Фінанс» був укладений договір № GL1N426240 про відступлення права вимоги. Згідно умов даного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Мустанг Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 54-019-866-2-21-Г (а.с. 32-33). Відповідно до платіжної інструкції та витягу з додатку до договору про відступлення прав вимоги за кредитним договором перейшло до ФК «Мустанг Фінанс» (а.с. 34, 35) 27.12.2024 між «ФК «Мустанг Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» був укладений договір №1/12 про відступлення права вимоги. (а.с. 37). Згідно умов даного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 54-019-866-2-21-Г у розмірі 506 847,68 грн, (а.с. 39-40). Суд зазначає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення цивільного законодавства, які регулюють питання виконання зобов`язань, відповідальності за порушення зобов`язання, а також питання, пов`язані з кредитом та відступленням права вимоги. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої ст. 3 Цивільного кодексу України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до частин першої і другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1ст. 1048 ЦК України визначає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами першою та третьою ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором; позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч.1 ст. 1056-1ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 вказаного Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612 цього ж Кодексу передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено у ході розгляду справи та підтверджено наявними у справі доказами, відповідач згідно укладеного договору отримав у користування кредитні кошти, водночас кредитні кошти та нараховані суми процентів та комісії своєчасно та у повному обсязі не повернув, чим порушив взяті на себе зобов`язання. Відповідно до частин першої та третьої ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Хоча відповідач у відзиві посилається на ліквідацію АТ "Мегабанк", однак згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обовязку погашення заборгованості, а лише не має права на погашення заборгованості первісному кредитору... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обовязку погашення кредиту взагалі». Відтак навіть за умови, що відповідач посилається на ліквідацію первісного кредитора, однак він не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання зі сплати існуючої заборгованості. Таким чином вимогу про стягнення з відповідача 192 209,07 грн. у якості заборгованості за основним боргом (тілом кредиту), суд визнає правомірною, обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В силу зазначеного вище саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення кредитного договору та прострочення позичальником зобов`язання, а на відповідача - обов`язок довести належне виконання договірних зобов`язань чи спростувати розмір існуючої заборгованості у разі заперечення проти вимог позивача, або ж право визнати позовні вимоги повністю чи частково. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до пункту 4 частини першої ст. 1 та частини другої ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», до складу загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. При укладенні кредитного договору відповідачу була надана вся необхідна та повна інформація про умови кредитування, включаючи розмір і порядок сплати комісії, відповідач, підписуючи договір погодився на сплату щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Умови договору щодо встановлення щомісячної комісії не порушують вимог Закону України «Про споживче кредитування», є зрозумілими, не містять положень щодо оплати прихованих послуг, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 184 800,00 грн. за нарахованими та неслаченими комісіями, суд визнає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо клопотання про витребування доказів Відповідач подав клопотання про витребування пояснень і розрахунку процентів, оскільки заявлена сума, як на його думку, перевищує договірну, а після ліквідації АТ "Мегабанк" нарахування здійснювалося без повноважень (а.с. 76). Статтею 83 ЦПК України встановлено правила подачі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Витребування доказів судом має бути застосовано як виключення, а не як правило. Сторона не має зловживати правом клопотати про витребування доказів для отримання якої-небудь інформації. Частиною ч.1 ст. 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 84 ЦПК України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Отже, зміст вказаних вище норм права вказує на те, що для витребування доказу судом учаснику справи необхідно навести вжиті ним заходи для отримання цього доказу самостійно, надати докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Однак відповідачем не обґрунтована неможливість самостійного отримання доказів, про витребування яких подано клопотання, не вказано відомостей про те, які дії, спрямовані на отримання цих доказів, ним вживалися, не надано доказів, які це підтверджують. Враховуючи викладене вище, суд дійшов до висновку про те, що в задоволенні клопотання про витребування доказів слід відмовити. Щодо вирішення питання про судові витрати суд зазначає наступне. За ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Слід зазначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. На підтвердження понесених витрат представником позивача надано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 49 зв.), договір про надання правничої допомоги (а.с. 44-45), ордер (а.с. 13), акт наданих послуг (а.с. 46), детальний опис наданих послуг (а.с. 34), акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги (а.с. 48). За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19. За вказаних підстав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача16 200,00 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу. Також на підставі ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 6082,16 грн.

Outcome: approved