Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню посилаючись на те, що в ніч з 09 на 10 грудня 2019 року на центральному залізничному вокзалі м. Києва виявив відсутність паспорту. По приїзду додому 11.12.2019 року звернувся до Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області з відповідною заявою. 16.12.2019 року отримав відповідь, що його паспорта не знайдено. 24.03.2020 року він отримав нового паспорта. В березні 2020 року йому систематично телефонували з погрозами про повернення кредитних коштів в сумі 2500 грн, які він ніби отримав 13.01.2020 року в компанії «Лайм Кеш», та в сумі 5000 грн., які він отримав в компанії «Ізі кредит». З даного приводу 26.03.2020 року він звернувся до Ізяславського РУП, де відкрили кримінальне провадження за ч.1 ст. 190 КК України. 11.03.2025 року при спробі зняти з банкомату пенсійні виплати виявив, що його банківська картка, яка була відкрита у ПАТ КБ «ПриватБанк», заблокована на підставі постанови приватного виконавця Лабчука Р.М. За матеріалами досудового розслідування з`ясувалось, що невідома особа, яка викрала у грудні 2019 року у [PERSON] паспорт, оформила на себе декілька кредитів, в тому числі і в ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень». В подальшому вказане товариство передало для відповідача право вимоги щодо нього за даним кредитним договором. У грудні 2021 року відповідач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., яка 22.12.2021 року вчинила виконавчий напис про стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість в сумі 24753,83 грн. Вважає, що вказаний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки заборгованість не є безспірною, тому просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Представник позивача адвокат Люблінський О.Ф. подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Лабчук Р.М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 06.11.2025\~року позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з цим позовом. 11.11.2025 суд відкрив спрощене позовне провадження та призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 09.12.2025. 09.12.2025 сторони та треті особи до суду не з`явилися. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд встановив, що 14 січня 2020 року між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» укладено кредитний договір №1954472610, відповідно до умов якого позивач отримав кредит в сумі 14848,90 грн. строком на 18 місяців. 13 травня 2021 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір відступлення прав вимоги №20210513, за яким останньому передано право вимоги за кредитними договорами. 22.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №58426, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №1954472610 від 14.01.2020 року, укладеним з первісним кредитором ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», право вимоги за яким було відступлено до нового кредитора ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» відповідно до договору відступлення прав вимоги №20210513 від 13.05.2021, стягнення заборгованості проводиться за період з 13.05.2021 року по 30.11.2021 року та загальна сума заборгованості становить 24753,83 грн. 26.07.2021 року на підставі вказаного виконавчого напису представник відповідача направив до приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Лабчука Р.М. заяву за вих. №4752578 про відкриття виконавчого провадження. 09.08.2022 року приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Лабчук Р.М. відкрив виконавче провадження № 69589207. Відповідно до відповіді на запит від 16.12.2019 року, наданої т.в.о. начальника Шепетіського ВП Фурманюком О. для [PERSON] , паспорт громадянина України, виданий на ім`я останнього станом на 16.12.2019 року серед знайдених та вилучених речей в Шепетівському відділі поліції не значиться, кримінальне або адміністративне провадження не відкривалось. Згідно талону-повідомлення єдиного обліку №1069, 26.03.2020 року о 10 год. 08 хв. до Ізяславського ВП Славутського відділу ГУНП в Хмельницькій області надійшла заява [PERSON] про те, що протягом зимового періоду 2019-2020 років на його адресу надійшов лист ТОВ «Ізі кредит» щодо погашення кредиту в сумі 5000 грн., якого заявник не отримував. Виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору, який не посвідчувався нотаріально, що визнається учасниками справи, а тому відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Норми права, які застосував суд. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчиняючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право. Проте, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, що є підставою нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 (далі - Перелік). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість, нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий висновок щодо застосування норм права викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019 року у справі №137/1666/16-ц (провадження №14-84цс19), від 02.07.2019 року у справі №916/3006/17 (провадження №14-278гс18), від 15.01.2020 року у справі №305/2082/14-ц (провадження №14-557цс19). Оцінка суду. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. Підпунктом 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова №662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10.12.2014 року, втратила чинність (у частині) 22.02.2017 року, з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі №826/20084/14. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі №910/10374/17 (провадження №12-5гс21). Згідно з положеннями статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що оспорюваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 22.12.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору, що не був посвідчений нотаріально. Таким чином, враховуючи, що укладений між фінансовою установою та позичальником кредитний договір, на підставі якого видано оспорюваний виконавчий напис, не був посвідчений нотаріально, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Вказаний висновок узгоджується з правовим висновком Верховного Суду який викладено, зокрема, у постановах: від 12.03.2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження №61-12629св19), від 15.04.2020 року у справі №158/2157/17 (провадження №61-14105св18), від 21.10.2020 року у справі №172/1652/18 (провадження №61-16749св19), від 08.08.2022 року у справі №752/16820/19 (провадження №61-20408св21), від 19.10.2022 року у справі №278/2416/21 (провадження №61-5756св22). Розподіл судових витрат. \~В силу\~ст. 141 ЦПК України\~слід стягнути з відповідача\~\~на користь держави судовий збір, від сплати якого позивач був звільнений на підставі Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved