Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Заступник керівника Полтавської окружної прокуратури Валентин Сошин, звернувся до суду з позовом в інтересах Полтавської міської ради та Національної служби здоров`я України, до [PERSON] , третя особа: Комунальне підприємство «1-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Полтавської міської ради в сумі 15089,95 грн (12406,16 грн кошти безпосередньо Полтавської міської територіальної громади; 2683,79 грн. кошти КП «1-а МКЛ Полтавської міської ради») на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення [PERSON] , які перерахувати за реквізитами: ГУК у Полт. обл./тг м. Полтава/24060300; код отримувача (ЄДРПОУ): 37959255; № рахунку: UA748999980314030544000016719; код класифікації доходів бюджету 24060300 інші надходження. Стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Національної служби здоров`я України кошти в сумі 30103,32 грн. на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення [PERSON] , які перерахувати в дохід Державного бюджету України на реквізити: ГУК у м. Києві/ Шевченківський р-н/24060300; код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, № рахунку: UA978999980313080115000026011. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ухвалою Ленінського районного суду міста Полтави від 24.03.2025 у справі №553/7/25 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою, кримінальне провадження закрито. Ухвала набрала законної сили. Потерпілою y вказаному кримінальному провадженні визнано [PERSON] , [INFO] , яка внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у відповідності до висновку експерта судово медичної експертизи, отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого поперечного скалкового перелому дистальної третини діафізу проксимальної фаланги першого пальця лівої стопи, рваної рани м`яких тканин лівої стопи, відкритого скалкового перелому основи другої плесневої кістки лівої стопи, відкритих поперечних переломів ІІ, ІІІ та IV пальців лівої стопи зі зміщенням, відкритого перелому дистальної фаланги V-го пальця лівої стопи з синдромом короткочасного стиснення, які утворилися від дії тупого предмету, які кваліфікуються, як ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. У зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень, згідно інформації КП «1-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» [PERSON] , [INFO] знаходилася на лікуванні в травматологічному відділенні КП «1-а МКЛ ПМР» з 24.10.2024 по 06.11.2024, загалом 13 ліжко-днів. Загальна сума витрат КП «1-а міська клінічна лікарня ПМР» склала 45193,27 грн., з яких: за рахунок коштів Полтавської міської територіальної громади 12406,16 грн; за рахунок коштів НСЗУ - 30103,32 грн.; за рахунок КП «1-а МКЛ ПМР» - 2683,79 грн. У ході досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження №12024170420001665 від 24.10.2024 цивільний позов про стягнення витрат на лікування потерпілої від злочину не заявлявся. На даний час, кошти витрачені на стаціонарне лікування [PERSON] не відшкодовано. Загальна сума витрат КП «1-а міська клінічна лікарня ПМР» склала 45193,27 грн., з яких: за рахунок коштів Полтавської міської територіальної громади - 12406,16 грн; за рахунок коштів НСЗУ 30103,32 грн.; за рахунок КП «1-а МКЛ ПМР» - 2683,79 грн. Медичні послуги потерпілій від кримінального правопорушення [PERSON] надані КП «1-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» частково оплачені НСЗУ за програмою медичних гарантій як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України. В той же час, оскільки Національна служба здоров`я України, як розпорядник бюджетних коштів та відповідальний виконавець бюджетної програми, витратила державні (бюджетні) кошти при наданні медичних послуг -лікуванні потерпілої [PERSON] , яка потерпіла від кримінального правопорушення та перебувала на стаціонарному лікуванні з вини [PERSON] , кошти необхідно стягнути з останнього та зарахувати до Державного бюджету України. Невідшкодування вищезазначених коштів державного бюджету, витрачених Полтавською міською радою та НСЗУ порушує економічні інтереси держави, а дотримання законодавства у цій сфері суспільних відносин безперечно становить суспільний інтерес, а тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора, створює навантаження на відповідні бюджети та ускладнює процес безкоштовного лікування осіб, які цього потребують, чим завдається істотна шкода державним інтересам в цілому. Крім цього, частина коштів на лікування потерпілої [PERSON] витрачені з місцевого бюджету Полтавської територіальної громади, а тому їх не відшкодування є порушенням прав громади, що у свою чергу, завдає суттєвої шкоди інтересам держави. Полтавська міська рада та НСЗУ, до суду з метою відшкодування з позовною заявою до відповідача не звертались, а тому Полтавська окружна прокуратура Полтавської області звертається до суду з позовом в інтересах держави в особі Полтавської міської ради та Національної служби здоров`я України про відшкодування витрат, витрачених на лікування потерпілої [PERSON] . Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 24.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначене судове засідання. В судове засідання прокурор не з`явилася, надала до суду заяву у якій просила розглядати справу за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представник Полтавської міської ради у судове засідання не з`явився, жодних заяв або клопотань до суду не надав. Представник Національної служби здоров`я України у судове засідання не з`явився, жодних заяв або клопотань до суду не надав. Представник Комунальне підприємство «1-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» у судове засідання не з`явився, жодних заяв або клопотань до суду не надав. Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, відповідно до норм\~ЦПК України. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неявкою без поважних причин належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання відповідача та неподанням відповідачем відзиву, що відповідає положенню п. 3 ч. 1\~ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Ленінського районного суду міста Полтави від 24.03.2025 у справі №553/7/25 , [PERSON] [INFO] , звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України,\~на підставі\~ ст. 46 КК України,\~у зв`язку з примиренням винного з потерпілим. Кримінальне провадження, відносно [PERSON] обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України\~- закрито. Ухвалою встановлено, що 24 жовтня 2024 року приблизно о 06 год. 20 хв., у темну пору доби, [PERSON] , керуючи транспортним засобом автомобілем MERCEDES-BENZ 313 CDI, номерний знак [NUMBER] , у порушення вимог п.п. 12.2, 18.1 Правил дорожнього руху України, рухався по вулиці Панянка з боку вулиці Анатолія Кукоби у напрямку до вулиці Миру. Рухаючись у вищевказаному напрямку поблизу буд №9 вулиці Миру в м. Полтаві, [PERSON] не дотримуючись вимог п. 2.3 ПДР України проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що позначений інформаційно-вказівними знаками 5.38.1, 5.38.2 «Пішохідний перехід» Розділу 33 ПДР України та горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра» Розділу 34 ПДР України, на якому в той час перебувала пішохід [PERSON] , не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати їй дорогу та скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , котра переходила проїзну частину дороги вулиці Панянки зліва на право відносно напрямку руху автомобіля. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілій [PERSON] , заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: закритого поперечного скалкового перелому дистальної третини діафізу проксимальної фаланги першого пальця лівої стопи, рваної рани м`яких тканин лівої стопи, відкритого скалкового перелому основи другої плесневої кістки лівої стопи, відкритих поперечних переломів ІІ, ІІІ та IV пальців лівої стопи зі зміщенням, відкритого перелому дистальної фаланги V-го пальця лівої стопи з синдромом короткочасного стиснення, які утворилися від дії тупого предмету, які кваліфікуються, як ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Також, з матеріалів справи вбачається, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КП «1-а МКЛ ПМР» в період з 24.10.2024 по 06.11.2024. Витрати вказаного закладу охорони здоров`я на лікування потерпілої склали 45193,27 грн. з яких 12406,16 витрати Полтавської міської територіальної громади, 30103,32 грн витрати Національної служби здоров`я України, чим завдано матеріальних збитків державі на вказану суму. Зазначені витрати на лікування потерпілого відповідачем не відшкодовано, у зв`язку з чим прокурор звернувся до суду з даним позовом. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 статті 15, частиною 1 статті 16 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина 2 статті 19 Конституції України). Повноваження прокурора у спірних правовідносинах визначено, зокрема, Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру». Згідно з частинами 3, 4 статті 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Підставою представництва прокурором інтересів держави у суді відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» є нездійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Звернення прокурора до суду з даним позовом обґрунтовано посиланням на невжиття Національною службою здоров`я України та Полтавською міською радою заходів щодо відшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, про необхідність вжиття яких вони були повідомлені відповідними листами Полтавської окружної прокуратури. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1191 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Частинами 1,3 ст.1206 ЦК України визначено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Обов`язковою умовою для застосування частини 1 статті 1206 ЦК України є наявність вироку суду, що набрав законної сили, або постанови слідчого, дізнавача, прокурора чи ухвали суду про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, яким встановлено те, що певна особа є винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, або, і це є найголовнішим, встановлено сам факт вчинення стосовно потерпілої особи, яка проходила лікування в закладі охорони здоров`я, певного кримінального правопорушення. Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. Пунктом 3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року №545 встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі, коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Факт заподіяння відповідачем тілесних ушкоджень потерпілій [PERSON] встановлений ухвалою Ленінського районного суду міста Полтави від 24.03.2025 у справі №553/7/25, та не потребує доказування під час розгляду даної справи. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що Національною службою здоров`я України та Полтавською міською радою понесені витрати на лікування потерпілої від кримінального правопорушення, які відповідачем добровільно не відшкодовано, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача.

Outcome: approved