Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить усунути від права на спадкування [PERSON] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову позивач вказував, що [INFO] , після тривалої тяжкої хвороби, помер його рідний дядько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] , яка йому належала на праві приватної власності після смерті його дружини, [PERSON] , померлої [INFO] . Спадкоємцями за правом представлення за законом залишився позивач, та його онук [PERSON] . Всі спадкоємці у встановлений законом строк подали заяви про прийняття спадщини, але зауважує, що відповідач не надавав допомогу померлому. Тому вважає, що відповідач не має права на спадкування і повинен бути усуненим від права на спадкування у зв`язку з ухиленням від утримання та догляду за своїм рідним дідом [PERSON] , судові витрати просить покласти на відповідача. Ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.12.2018, прийнято до розгляду цивільну справу та призначено підготовче засідання. 05.09.2018 до суду надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач [PERSON] , заперечує проти заявлених позовних вимог. В обґрунтування заперечень вказує, що [INFO] , у віці 47 років, помер його батько, [PERSON] . [INFO] померла його баба, [PERSON] , та [INFO] помер його дід, [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, яку він у встановлений законом шестимісячний строк прийняв, звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса. На момент смерті батька, йому виповнилось 13 років, і оскільки він залишився без батьківської опіки та був єдиним внуком, дід та баба за своє життя йому всіляко допомагали з огляду на те, що він з 2015 року навчався в університеті на денному факультеті без отримання стипендії. За життя дід та баба проживали разом у спадковій квартирі [ADDRESS] , де він їх часто відвідував, та не потребували стороннього догляду. Після смерті баби [PERSON] , яка сталася [INFO] , дід в той же день потрапив до лікарні, в якій [INFO] помер. Під час перебування діда в лікарні він його навідував, але матеріально не мав змоги допомогти, тому як продовжував навчатися і не мав достатніх коштів на життя. Однак йому відомо, що дід отримував на той час пенсію в розмірі 8000 гривень та самостійно себе забезпечував, і ніколи не прохав його про допомогу. Також, перебуваючи в медичному закладі на протязі 18 діб до настання смерті, ним опікувалися медичні працівники надаючи медичну допомогу, тому доводи відповідача, що його дід був залишений в безпорадному стані без належного догляду, є безпідставні, тому враховуючи вищенаведене просить суд у задоволенні позову позивача відмовити у повному обсязі. Позивач в судовому засіданні наполягав на задоволенні позову, вказуючи що він одноособово за життя [PERSON] та [PERSON] здійснював за нами нагляд, оскільки останні перебували у безпорадному стані. Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги, вказавши на наявність умислу з боку відповідача по ухиленню від надання допомоги померлому спадкодавцю, який за станом здоров`я її потребував. Відповідач та його представник в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав та аргументів, викладеними у відзиву на позов, зазначивши, що надані позивачем докази понесених ним витрат на поховання та придбання лікарських препаратів не є належними доказами з огляду на те. що позивач отримав допомогу на поховання від пенсійного фонду в розмірі 15621,68грн., а надані фіскальні чеки не містять інформації, що придбані позивачем лікарські засоби були на потреби померлого [PERSON] , та були придбані безпосередньо позивачем за власний рахунок. Допитана в судовому засіданні свідок з боку позивача [PERSON] суду пояснила, що приходиться дружиною позивачу, з яким разом доглядали за його рідним дядьком [PERSON] та його дружиною, до настання їх смерті. Купували їм ліки, тому як у останніх не вистачало коштів, готували та приносили продукти харчування, як за місцем проживання останніх, так і у лікарню. Також їй відомо, що [PERSON] дзвонив до матері відповідача та просив про допомогу, але остання йому відмовила. За допомогою в соціальні служби не зверталися. Похованням [PERSON] займався її чоловік [PERSON] .. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що померлого [PERSON] за життя добре знала, проживає в сусідньому будинку. Раніше [PERSON] та його дружина вигулювали повз її будинку собаку. Потім дружина [PERSON] повідомила, що чоловік захворів. Бачила як їх навідує [PERSON] та його дружина, приносили продукти харчування та медикаменти. Онука [PERSON] бачила тільки на похованні [PERSON] .. Допитана в\~судовому засіданні\~ \~свідок [PERSON] пояснила, що померлого [PERSON] та його дружину знала як сусідів з 2017 року. Приблизно після літа 2017 року у подружжя погіршився стан здоров`я. Онука у цей період бачила коли останній приходив до них у квартиру та на похованні [PERSON] .. Також бачила позивача, який, тримаючи в руках пакунки, приходив до [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні в режимі відеоконференції свідок [PERSON] пояснив, що приблизно 10 років потому був сусідом позивача [PERSON] , потім переїхав проживати на [ADDRESS] . Його сусідом був [PERSON] прізвище та ім`я якого свідок назвав за підзказки [PERSON] , якого інколи бачив на лавці, як той сидів біля під`їзду. Приблизно, два, три рази на тиждень до [PERSON] із пакунками приходив [PERSON] .. Потім він переїхав жити в інше житло. Суд, заслухавши сторони, свідків зі сторони позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим РАЦС Курської області 27.08.1956. Батьками у вказаному свідоцтві зазначені: мати [PERSON] , батько [PERSON] (т.1 а.с.21). [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Б-Аннєнковським С/р Фастківського району 12.04.1979. Батьками у вказаному свідоцтві зазначені: мати [PERSON] , батько [PERSON] (т.1 а.с.22). [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (т.1 а.с.5). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видане Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 126, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (т.1 а.с.7). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видане Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 251, [PERSON] , помер [INFO] (т.1 а.с.6). Із виписки №1801/1028 хворого [PERSON] вбачається про його лікування у неврологічному відділенні в стаціонарі з 02.11.2017 по 13.11.2017. Виписаний відносно у задовільному стані, зберігаються когнітивні порушення, критика поведінки та стану відсутні (т.1 а.с.11). Із виписки №101/31 хворого [PERSON] вбачається про його лікування у травматологічному відділенні в стаціонарі з 09.01.2018 по 24.01.2018 у зв`язку з отриманням травми. В подальшому був переведений в «Хоспис» (т.1 а.с.13 зв.ст). Згідно довідки про причину смерті від 29.01.2018, зазначено, що [PERSON] помер від хронічної ішемічної хвороби серця 28.01.2018 у відділенні «Хоспис» (т.1 а.с.9). Після смерті [PERSON] , [INFO] відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] , яка належить відповідно до свідоцтва №532 на праві власності на житло від 16.03.1994 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності (т.1 а.с.26). Відповідач [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане 14.10.197 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернівської районної ради м.Кривого Рога Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 563. У вказаному свідоцтві вказані: мати [PERSON] , батько [PERSON] . Відповідно до довідки [PERSON] є студентом 4 курсу «Криворізького національного університету», денної форми навчання, стипендії не отримує, термін навчання з 01.09.2015 по 30.06.2019 (т.1 а.с.98). Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 30/2018 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , звернувся із заявою про прийняття спадщини за законом 18.04.2016 [PERSON] , зазначивши себе племінником, тому як його мати [PERSON] , яка померла [INFO] , приходиться сестрою [PERSON] 01.06.2018 звернувся із заявою про прийняття спадщини [PERSON] (т.2 а.с.51-63). За змістом ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Як встановлено ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Як встановлено ч.ч. 2, 3 ст. 1235 ЦК України заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. \~ \~ \~ \~Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Як встановлено п. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ (ч.ч. 5 - 6 ст. 1224 ЦК України). Таким чином закон передбачає можливість усунення особи від права на спадкування обов`язкової частки у спадщині за умови встановлення судом певного юридичного складу. Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст.1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Зазначений правовий висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 127/11015/17 (провадження № 61-13141 св 18). Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємців за умови отримання її від інших осіб. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 02.03.2020 у справі № 133/1625/18 (провадження № 61-1419св20), від 19.06.2019 у справі № 491/1111/15-ц (провадження № 61-14655св18), від 04.07.2018 у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18). З досліджених в судовому засіданні доказів та фактичних обставин справи суд не встановив юридичного складу для ухвалення рішення про усунення відповідача від спадкування спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] , з наступних підстав. Так, відповідно до довідки про причину смерті [PERSON] , який помер у віці 79 років. Причиною його смерті було хронічне порушення кровообігу, хронічна ішемічна хвороба серця. З досліджених в судовому засіданні доказів та показів свідків судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] не був лежачим до моменту потрапляння в лікарню 09.01.2018, при цьому проживав разом з дружиною [PERSON] , померлою [INFO] від тромбозу судин, тобто в один день з потраплянням [PERSON] до лікарні. Доводи сторони\~позивача про те, що він здійснював постійний догляд спростовуються показами свідків, які зазначили про періодичне відвідування [PERSON] , за місцем проживання [PERSON] . Суд зауважує, що жодних медичних документів, які б свідчили про те, що внаслідок заначених хвороб [PERSON] , перебуваючи на стаціонарному лікуванні, знаходився у безпорадному стані, суду надано не було. Таким чином, позивачем не доведено, що померлий перебував у безпорадному стані та потрубвав допомоги відповідача. Крім того, позивачем не доведено факту ухилення відповідача від надання допомоги померлому [PERSON] , та можливість відповідача надавати таку матеріальну допомогу. Судом не встановлено інших обов`язкових елементів необхідних для ухвалення рішення про усунення відповідача від права на спадкування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також, позивачем перед судом не доведено, що спадкодавець потребував матеріальної допомоги відповідача, оскільки з довідки відділу виплати пенсії ГУПФ від 12 березня 2019 року слідує, що [PERSON] отримував пенсію в період 2017 2018 роки у розмірі 7810,84грн., щомісяця, яка була вищою за мінімальну пенсію в Україні. Таким чином, судом не встановлено потреби спадкодавця у матеріальній допомозі зі сторони відповідача, не встановлено висунення до відповідача самим спадкодавцем (чи будь - якими іншими особами) прохання (вимоги) надання допомоги відповідачем, а як наслідок не встановлено і факту ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги (тобто умисних дій відповідача спрямованих на ухилення від надання спадкодавцеві допомоги). Таким чином, суд встановив, що позивач не надав належних, допустимих та безспірних доказів потреби спадкодавця у наданні допомоги відповідачем, звернення до відповідача з проханням (вимоги) про надання такої допомоги, а також ухилення відповідача, який є спадкоємцем майна [PERSON] , від надання спадкодавцеві такої допомоги, а тому в задоволенні позову про усунення його від права на спадкування слід відмовити. Доводи позивача щодо понесення ним витрат на утримання, догляд, лікування спадкодавця в якості підстав для усунення відповідача від права спадкування до уваги не приймаються, оскільки, відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 1232 ЦК України, понесення особою таких витрат є підставою для їх стягнення зі спадкоємців у разі їх розумності та обґрунтованості, проте не є підставою для усунення спадкоємця від спадкування. Крім цього, позивач не надав суду належних доказів на підтвердження того що спадкодавець є його рідним дядьком, та він в даному спорі є зацікавленою особою (спадкоємцем), що також слугує самостійною підставою для відмови у позові. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1241 ЦК України розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи вказане нормативне регулювання, суд констатує, наявність конфліктних, неприязних чи інших негативних відносин між спадкоємцем та спадкодавцем може бути підставою для зменшення судом обов`язкової частки, у разі встановлення судом обґрунтованості таких вимог, однак не підставою усунення відповідача від права на спадкування. Таких вимог позивач до суду не пред`являв. З огляду на викладене в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування, - слід відмовити повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що суд відмовляє у задоволенні позову повністю, судові витрати слід залишити за позивачем. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed