Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо в обґрунтування якого посилався на те, що з 2013 року він із відповідачкою підтримували фактичні шлюбні стосунки без реєстрації шлюбу та у них народилася дочка [PERSON] . З червня 2020 року вони стосунки припинили і проживають окремо, а спільна дитина залишилась проживати з матір`ю. Зазначав, що після припинення спільного проживання з відповідачкою почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні доньки, її відвідуванні, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідачки, стосовно можливості його нормального спілкування із дитиною. Всі його намагання, з моменту розлучення, нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводив лише до конфліктів, оскільки відповідачка перешкоджає йому у наданні зустрічей з донькою, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини через які він не може нормально зустрічатися з донькою. Весь цей час він намагається налагодити нормальний зв`язок із дитиною, приймати участь у її вихованні, утриманні, розвитку її здібностей та забезпечувати її всім необхідним для нормального розвитку та становлення. Вважає, що його права як батька сьогодні є порушеними. Вказував, що після марних спроб вирішити розбіжності мирним шляхом він звернувся із заявою до комісії з питань захисту прав дитини Чернівецької міської ради та 30.09.2021 р. даною комісією було прийняте рішення №774/21 у відповідності до якого йому було визначено порядок прийняття участі у спілкуванні з дочкою та у її вихованні згідно наступного порядку: кожної неділі з 14-30 до 20-00 год. та понеділка з 09:00 до 20:00 год.. Зазначив, що фактично з моменту прийняття даного рішення, відповідачка ігнорувала зазначене рішення, продовжувала чинити перешкоди його спілкуванню з донькою та взяття участі у вихованні дитини. Зокрема мали місце конфліктні ситуації де він змушений був звертатися до правоохоронних органів з метою усунення перешкод у спілкуванні з дитино відповідно до встановленого графіку. Також він повторно звертався з заявою до комісії з питань захисту прав дитини Чернівецької міської ради з метою проведення профілактичної бесіди з відповідачкою щодо виконання ухваленого рішення № 774/21 від 30.09.2021 року. Ситуація не покращилась, та майже останні місяці, він весь час тільки і намагається стабілізувати дану обстановку. Настрій, думки та міркування відповідачки з приводу його участі у вихованні та побаченні з дитиною змінюються в залежності від днів тижня. Кожен раз коли йому вдається більш-менш налагодити зв`язок та встановити певний графік відвідування дочки, відповідачка втручається та своїми діями негативно впливає на стосунки батька та доньки. Та і взагалі веде себе не завжди адекватно, щоб хоча б якось дійти компромісу у вихованні їхньої дитини. Вважає, що спілкування з батьком необхідно і дитині, яка буде рости і знати, що вона буде мати можливість вільно, без участі будь яких інших осіб спілкуватися зі мною, а я зможу вирішувати абсолютно любі питання пов`язанні з її розвитком як фізичним так і духовним, підвищувати її свідомість щодо оточуючого її світу, забезпечувати її усім необхідним та виховувати доньку у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, батьків. Враховуючи викладене просив зобов`язати [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дочкою. Визначити спосіб його участі у вихованні дочки: Побачення п`ять разів на тиждень з понеділка по п`ятницю з 16:00 по 20:00 год. за місцем проживання батька; Кожні першу та третю суботу та неділю щомісячно визначити зустріч з дочкою з 10 год. суботи до 20 год. неділі з ночівлею дитини за місцем проживання батька; Кожні другу та четверту неділю та понеділок щомісячно визначити зустріч з дочкою з 10 год. неділі до 20 год. понеділка з ночівлею дитини за місцем проживання батька; Необмежене спілкування батька з донькою особисто засобами телефонного, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою; Визначити, що у день його побачення з дочкою, він має право забирати дитину з дошкільної установи особисто. Зобов`язати відповідачку за два дні до дня зустрічі з дитиною, надавати йому точну інформацію щодо фактичного місця проживання та перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити його про це особисто на наступний день з дня настання таких змін. Стягнути судові витрати. Представником відповідача було подано відзив на позов, згідно якого заперечила факт чинення перешкод [PERSON] у спілкуванні з дитиною. Вважає, що відомості зазначені у позові не відповідають дійсності та його ствердження щодо чинення відповідачкою перешкод є необґрунтованими та безпідставними. Також зауважувала, що [PERSON] неодноразово вчиняв відносно неї протиправні дії та також притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. Просила ухвалити рішення в інтересах дитини та визначити графік спілкування дитини з батьком виключно в присутності матері та із залученням психолога. Ухвалою суду від 01.07.2024 року по справі за клопотанням представника відповідача було призначено по справі психологічну експертизу. Ухвалою від 06.09.2024 року за клопотанням експерта було уточнено поставлені на вирішення експертизи питання. 15.04.2025 року судом отримано Висновок експерта №СЕ-19/126-24/8420-ПС від 09.04.2025 р.. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов. Відповідачка та її представник в судовому засіданні просили позов задовольнити частково врахувавши оновлений висновок Служби у справах дітей. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав поновлений висновок Служби у справах дітей та не заперечував щодо задоволення позову. Судовий експерт Лещенко О.В. в судовому засіданні (17.10.2025 р.) пояснила, що ситуація між батьками дитини складна тому, що є висока конфліктність між ними. Дитина проживає з матір`ю та з батьком майже не бачиться тому при зустрічі дитини з батьком в неї змішані реакції та помітно, що вона має бажання бачитись з батьком. Дитина відчуває емоційну прив`язаність до батька при цьому бачить негативне відношення матері до батька. Суд заслухавши учасників, процесу, допитавши експерта, дослідивши письмові докази по справі приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно п. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 СК України (ст. 141 СК України). Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання (стаття 158 СК України). Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (частини перша, друга статті 159 СК України). Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на виховання обома батьками. У відповідності до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу та у них [INFO] народилася дочка [PERSON] , відповідно до копії свідоцтва про народження (т.1 а.с.9). Після припинення фактичних відносин дитина залишилась проживати разом із матір`ю [PERSON] дана обставина визнана сторонами та доказування не потребує. Рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської ради №774/21 від 30.09.2021 року за зверненням [PERSON] було визначено участь у вихованні малолітньої дочки і встановлено порядок побачення із дочкою у неділю з 14 год. 30 хв. до 20 год. 00 хв., у понеділок з 09 год. до 20 год. 00 хв. (т.1 а.с.11). З період з 01.10.2022 по 23.12.2022 р. [PERSON] тричі (06.11.2022 р., 07.11.2022 р., 28.11.2022 р.) звертався на спецлінію лінію «102» з приводу перешкоджання [PERSON] бачитись [PERSON] з дитиною у визначений рішенням час. (т.1 а.с.13-28). З аналогічними зверненнями він також звертався 21.06.2023 р., 03.07.2023 р., 09.07.2023 р., 10.07.2023 р. (т.1 а.с.61-63). За кожним разом при опрацюванні працівниками поліції згаданих звернень [PERSON] від дачі пояснень відмовлялась. Також [PERSON] 17.09.2021 р., 03.11.2021 р., 20.06.2022 р., 31.10.2022 р., 28.11.2022 р., 05.06.2023 р., 19.06.2023 р., 25.06.2023 р. зверталась до поліції із заявами щодо вчинення відносно неї [PERSON] протиправних дій. Також було внесено відомості до ЄРДР про кримінальні правопорушення за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (№42023260000000002) та за ст. 390-1, ст. 126-1 КК України (№12024263020000018) (т.1 а.с.195-200). Наведене свідчить, що між батьками дитини склались складні, конфліктні та неприязні відносили відносини. Згідно висновку судово-психологічної експертизи №СЕ-19/126-24/8420-ПС від 09.04.2025 р. сімейна ситуація, а саме: негативне ставлення батьків [PERSON] та [PERSON] одне до одного, впливає на сприйняття дитиною [PERSON] сімейної ситуації та змушує дитину [PERSON] до конфлікту вибору між батьками та конфлікту лояльності, що пред`являє до дитини в психологічному плані надто складні вимоги. Ця особливість міжособистісних дитячо-батьківських відносин не відображає інтересу самої дитини, а визначається навіюваним емоційно значимим дорослим ворожим ставленням до другого з батьків. Таким, чином, дитина опиняється в психологічно складній ситуації, що підвищує в неї ризик порушення психічного здоров`я та особистісного розвитку. Індивідуально-психологічні особливості батька [PERSON] , а саме: сензитивність, естетична орієнтованість, потреба в гармонійних відносинах, теплій прихильності, розбірливість і вибірковість в міжособистісних контактах; підвищена чутливість до зовнішніх подразників, потреба в подоланні обмежень, прагнення до самостійності у прийнятті рішень: висока самооцінка; емоційно стійкий, рухливий, комунікабельний; амбіційний, завзятий в досягненні мети; високі розумові здібності, широкі інтелектуальні інтереси; дотримання традицій, прагнення дотримання норм і правил: дипломатичність, тактовність, чутливість, естетичний смак; відвертість, довірливість; практичність; працелюбність, акуратність, уважність до деталей, прагнення до економії та порядку; прагнення до економії, порядку та ситуацій, які характеризуються стабільністю, особливості його виховної поведінки, а саме: любляче та турботливе ставлення, демократичний стиль виховання, не перешкоджають розумовому та психічному розвитку дитини [PERSON] .. На момент дослідження рівень розумового розвитку дитини [PERSON] відповідає віковій нормі, рівень психічного розвитку є нормотиповим для віку [PERSON] .. Разом із тим, виявлені під час психодіагностичного дослідження дитини [PERSON] схильність до підвищеного самоконтролю, що викликає стан внутрішньої напруги; потреба у теплих емоційних контактах та гармонійних відносинах, м`якість, вдумливість; схильність для прояву творчої активності; підвищене прагнення до незалежної позиції; риси емоційної незрілості, тривожності, труднощі соціальної адаптації; невпевненість в собі, відчуття залежності, пригніченості; потреба у співчутті, розумінні, самоповаги і поваги з боку значущих оточуючих; потреба більшої емоційної причетності; наявність тенденції до уникнення конфліктів шляхом заборони безпосередніх емоційних реакцій; використання регресу у поведінці як психологічного механізму захисту, вказують на відсутність відчуття психологічного благополуччя дитиною [PERSON] , що може свідчити про невідповідність виховної позиції та індивідуально-психологічних особливостей того з батьків, з ким проживає дитина індивідуально-психологічним особливостям та базовим соціально-психологічним потребам дитини [PERSON] .. Умови виховання батька [PERSON] , а саме: любляче та турботливе ставлення, демократичний стиль виховання, а також його індивідуально-психологічні-особливості, враховуючи індивідуально-психологічні особливості дитини [PERSON] , можуть сприяти в подальшому розвитку дитини [PERSON] розвитку пізнавальних процесів (сприймання, пам`яті, уяви, мислення), процесів психічної регуляції (мотивації, цілепокладання, прийняття рішень, контролю), емоційної зрілості, соціальної адаптації, психічному та особистісному розвитку. Умови виховання матері [PERSON] , а саме: любляче та турботливе ставлення, прояви власницького відношення, домінування та гіперопіки, авторитарний стиль виховання, наявність проявів демократичного стилю виховання, а також її індивідуально-психологічні особливості, враховуючи індивідуально-психологічні особливості дитини [PERSON] , можуть сприяти в подальшому розвитку дитини [PERSON] розвитку пізнавальних процесів (сприймання, пам`яті, уяви, мислення), процесів психічної регуляції (мотивації, цілепокладання, прийняття рішень, контролю), разом із тим можливе перешкоджання емоційної зрілості, труднощі соціальної адаптації, затримка психічного та особистісного розвитку (т.1 а.с.212-229). Із дослідницької частини висновку експерта, встановлено, що у відношенні батька дитина відчуває амбівалентні почуття: страх покарання матір`ю, упереджене негативне ставлення та радість бачити батька. Після зустрічі з батьком емоційний стан дитини був позитивним, дитина [PERSON] демонструвала прояви ніжності, втіху, спокій, замислювалася, виявляла більшу результативність у запропонованому завданні та впевненість у собі. Попри вербальне озвучення негативного ставлення до батька, невербальні поведінкові прояви дитини виражають позитивне емоційне ставлення до батька. Відсутність спілкування дитини з батьком об межує повноцінний психологічний та особистісний розвиток дитини, впливає на її емоційний психологічний та особистісний розвиток дитини, впливає на її емоційний, психічний стан та відчуття дитино. Психологічного благополуччя. Дитина сприймає матір як домінуючу особу, відчуваючи власну неспроможність протидіяти її впливу, виявляє неусвідомлену агресію, як реакцію на домінуючий вплив матері та використовує регрес у поведінці як психологічний механізм захисту. Батько не має впливу на дитину, оскільки дуже рідко спілкується з дитино. Мати має високий ступінь впливу на дитину. У висловлюванні про ставлення до батька дитина [PERSON] відтворює позицію матері [PERSON] (т. а.с.227). Надаючи оцінку висновкам експертизи суд приходить до висновку, що відсутність спілкування дитини з батьком має негативний на неї вплив зокрема психоемоційного стану, а також суд приймає до уваги, що індивідуально-психологічні особливості батька не перешкоджають розумовому та психологічному розвитку дитини. Зазначеним висновком експертизи також спростовуються як доводи відповідачки щодо негативного впливу спілкування дитини з батьком так і надані нею висновки за результатами психологічної діагностики дитини, згідно яких дитина не виявляє бажання бачитись з батьком. Також встановлено, що Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради рішенням №582/31 від 25.11.2025 року визначено участь у вихованні дитини [PERSON] та встановлено наступний порядок побачень із малолітньою дитиною: У грудні 2025 р. січні 2026 р. у присутності психолога/педагога перша і третя суботи місяця з 14:00 по 18:00; друга і четверта неділі місяця - з 14:00 по 18:00. З лютого 2026 р. перша і третя суботи місяця з 14:00 по 18:00; друга і четверта неділі місяця з 14:00 по 18:00: вівторок і четвер з 16:00 по 20:00. В інші дні побачення з дитиною, ночівля та спілкування за допомогою засобів телефонного зв`язку здійснюється за домовленістю між батьками (т.2 а.с.154). Суд оцінюючи визначений Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради порядок побачень дитини з батьком, приймає його уваги, однак вважає, що в ситуації яка склалась між батьками дитини такий графік надто поверхневий, як наслідок суд вважає, що його слід змінити. Вирішуючи даний спір, суд перш за все виходить із інтересів дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участі у її вихованні, активне, стабільне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своєю дочкою, наявність конфлікту та неприязних відносин між батьками, які не змогли самостійно визначити порядок участі у вихованні дитини та відсутність підтверджених належними та достатніми доказами обставин, які б могли бути підставою для обмеження права батька на спілкування з дитиною. Отже як встановлено в ході розгляду справи батько з дитиною тривалий час не бачився, а тому побачення з дитиною доцільно розпочинати за участю психолога/педагога та поступово в міру звикання дитини до нової обстановки та участі батька у її житті збільшуючи час їх спілкування. Виходячи з наведеного суд вважає, що слід встановити наступний графік побачень дитини з батьком: Перший місяць після набрання рішенням законної сили, за участю психолога/педагога: Перша та третя субота місяця з 14 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; Друга та четверта неділя місяця з 14 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; Другий-п`ятий місяці після набрання рішенням законної сили: Перша та третя субота місяця з 14 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; Друга та четверта неділя місяця з 14 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; Кожний вівторок та четвер з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; Шостий-дванадцятий місяці після набрання рішенням законної сили: Перший та третій тиждень місяця з 10 год. 00 хв. суботи до 20 год. 00 хв. неділі з ночівлею. Через дванадцять місяців після набрання рішенням законної сили: Перший та третій тиждень місяця з 16 год. 00 хв. понеділка по 20 год. 00 хв. неділі. Таким чином позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. При цьому вимога про необмежене спілкування з дитиною засобами телефонного та іншого зв`язку на відсутності у дитини особистого телефону не може бути задоволена, оскільки це призведе на думку суду лише до посилення конфліктних ситуацій між батьками дитини. А при наявності у дитини мобільного телефону, вона сама буде визначати кількість спілкування з батьком. Вимога про визначення, що у день його побачення з дочкою, він має право забирати дитину з дошкільної установи особисто не підлягає задоволенню, оскільки в дні побачень дитини з батьком суд не може передбачити всіх обставин де буде перебувати дитина (дитячий садок, додаткові заняття, гуртки, дошкільна підготовка, школа, святкові заходи, тощо), а тому задоволення такої вимоги є неефективним. Зобов`язання відповідачки за два дні до дня зустрічі з дитиною, надавати йому точну інформацію щодо фактичного місця проживання та перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити його про це особисто на наступний день з дня настання таких змін суд також вважає, що дана вимога не може бути задоволена, оскільки призведе до конфлікту між батьками дитини. Крім того обґрунтовуючи судове рішення, крім іншого, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. На підставі викладеного та

Outcome: partial