Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

[PERSON] , від імені якої діє її представник адвокат Гонтар В.М., звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Оскільки на даний час дитина проживає разом із позивачкою, яка здійснює догляд за дитиною, добровільно відповідач матеріальної допомоги не надає, тому позивачка просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання у\~розмірі частки заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 серпня 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 22 жовтня 2025 року в провадження суду надійшов відзив представника відповідача, у якому осатаній частково визнає позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1/7 частки його доходів (заробітку) з огляду на наступне. Так, позивачкою вже подано до суду позов про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі частки, а оскільки відповідачем визнаний позов, то з відповідача також будуть стягуватися аліменти і на утримання дитини. Таким чином, стягнення аліментів на утримання позивачки у розмірі частки, з урахуванням стягнення аліментів на дитина у такому ж розмірі, буде становити надмірний тягар для матеріального становища відповідача. Окрім того, відповідач несе витрати пов`язані з лікуванням, у зв`язку з чим представник відповідача вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В провадження суду надійшла відповідь на відзив від представника позивачки, у якому вони не погоджуються із викладеними твердженнями сторони відповідача з огляду на наступне. Так, з наданих відповідачем медичних документів до відзиву неможливо встановити факт обмеженої працездатності відповідача або взагалі повної непрацездатності. Таким чином, вважають, що відповідачем не доведено, що у нього відсутня можливість надавати матеріальну допомогу розмірі частки, а тому представник позивача просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Гонтар В.М. в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в провадження суду від представника позивачки надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі та участі позивачки, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Пінчук Ю.В. у судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи належним чином, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.\~4\~ЦПК\~України кожна\~особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Як було\~встановлено судом\~та вбачається\~з матеріалів\~справи,\~сторони перебували\~у зареєстрованому\~шлюбі,що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09 січня 2025 року, згідно якого [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 20 грудня 2024 року, актовий запис № 990, прізвище чоловіка після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] », прізвище дружини « [PERSON] » (а.с.10). Як вбачається з копії рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 травня 2025 року, було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25 липня 2025 року (а.с.16), батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з Реєстру територіальної громади №2025/010676500 від 01 серпня 2025 року, №2025/001325928 від 29 січня 2025 року (а.с.35-36). На підтвердження незадовільного стану здоров`я відповідача, його представник надала виписний епікриз від 16 серпня 2023 року, мультизрізову комп`ютерну томографію від 17 липня 2023 року, виписний епікриз від 22 травня 2024 року, консультаційний висновок спеціаліста від 03 жовтня 2025 року, з яких вбачається, що [PERSON] має захворювання (а.с.40-43). Відповідно до копії рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 03 листопада 2025 року (а.с.64-65), з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову 04 серпня 2025 року і до повноліття дитини. За приписами ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Відповідно до\~ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Частинами 2, 4 та 6\~ст. 84 СК України\~встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно з ч. 1\~ст. 80 СК України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Виходячи з положень, які містяться в\~Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Таким чином, сімейне законодавство України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що у дружини виникає право на отримання аліментів за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: проживання разом із їх спільною дитиною, яка не досягла трьох років та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів). Згідно із статтею 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР(475/97-ВР) від 17.07.1997) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до постанови Верховного Суду від 27.05.2020 у справі №712/4702/19 право на аліменти у дружини-матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині-матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом і у постанові від 27.05.2020 у справі №712/4702/19 (провадження №61-929св20). Виходячи з викладеного, встановивши, що [PERSON] є працездатним, приймаючи до уваги його стан здоров`я, а саме наявність певних хвороб, а також те, що на його утриманні, крім малолітньої доньки [PERSON] інших утриманців не має; дитина сторін, яка не досягла трирічного віку, проживає з позивачкою, яка здійснює за нею догляд, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги від відповідача, право на отримання якої передбачено законом; виходячи з засад розумності та справедливості, а також дотримання балансу інтересів сторін, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/5 частки від усіх доходів відповідача. Суд також звертає увагу, що відповідач частково визнає позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини в обсязі 1/7 частини з усіх видів заробітку (доходу), тобто має можливість надавати матеріальну допомогу позивачці. Посилання сторони відповідача на те, що стягнення аліментів на утримання позивачки, з урахуванням стягнення аліментів на утримання дитини, буде становити надмірний тягар для матеріального становища відповідача, не можуть бути беззаперечними аргументами його незадовільного матеріального становища, що унеможливлює надання матеріальної допомоги для позивачки до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/5 частини доходів. Отже, суд відхиляє доводи відповідача про неможливість сплачувати аліменти на утримання позивачки в іншому розмірі, окрім 1/7 частки від доходів, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами. Частина 3 ст.\~12\~ЦПК\~України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст.\~77\~ЦПК\~України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частина 1 ст.\~81\~ЦПК\~України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст.\~81\~ЦПК\~України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України). З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд вважає за можливе частково задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини та стягнути аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання дружини в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років. За змістом ч. 1\~ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~ч.\~6\~ст.\~141\~ЦПК України\~суд приходить\~до висновку\~про стягнення\~ з відповідача на користь держави судового збору, оскільки позивач звільнена від його сплати при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial