Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

24.03.2025 року [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м. Києва із позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 11.09.2008 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб. У шлюбі у сторін народилась троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Внаслідок збройної агресії російської федерації проти України та окупації частини території Луганської області в липні 2014 року позивач та відповідач разом з дітьми вимушено виїхали з місця свого проживання ( [ADDRESS] ) та стали жити за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про взяття на облік як внутрішньо переміщених осіб. 10.09.2015 року рішенням Святошинського районного суду міста Києва шлюб між сторонами було розірвано. При цьому, у липні 2015 року відповідач переїхав жити за адресою: [ADDRESS] , а позивач разом з дітьми продовжила жити за адресою: [ADDRESS] . 13.10.2015 року Святошинський районний суд м. Києва постановив рішення про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання трьох спільних дітей. 05.03.2025 року позивач придбала квартиру [ADDRESS] та 19.03.2025 року подала заяву до відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про реєстрацію дітей за цією адресою. Втім, листом № 9489933 від 20.03.2025 року позивачу було відмовлено у реєстрації місця проживання дітей, оскільки відсутня згода батька на вчинення такої дії. Відтак, рішення суду про визначення місця проживання дітей необхідне позивачу для реєстрації місця проживання дітей за місцем реєстрації матері. Крім того, зазначила, що з липня 2015 року діти знаходяться виключно на її утриманні, відповідач жодним чином не цікавиться про них, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Ухвалою судді Святошинського районного суду міста Києва від 26.03.2025 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей передано за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва. Ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва від 06.06.2025 року позовну заяву [PERSON] прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18.09.2025 зобов`язано Службу у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації надати висновок щодо розв`язання спору з приводу визначення місця проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 28.10.2025 року до суду від третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації надійшов висновок про визначення місця проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 06.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву, в якій вказала, що не заперечує проти розгляду справи у її відсутності та ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом надсилання судових повісток за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. Представник Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника Служби та ухвалення рішення в інтересах дитини. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду сторони позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. 11.09.2008 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб. У шлюбі у сторін народилась троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Внаслідок збройної агресії російської федерації проти України та окупації частини території Луганської області в липні 2014 року позивач та відповідач разом з дітьми вимушено виїхали з місця свого проживання ( [ADDRESS] ) та стали жити за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про взяття на облік як внутрішньо переміщених осіб. 10.09.2015 року заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва по справі № 759/11067/15-ц шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було розірвано. Відповідно до рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13.10.2015 року по справі № 759/11254/15-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн на кожного щомісячно до досягнення ними повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП № [NUMBER] вих .№ 15316 від 25.02.2025 року головного державного виконавця Святошинського ВДВС Т. Бистрицької станом на 01.01.2025 року за [PERSON] обліковується заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 304 800 грн. 05.03.2025 року позивач придбала квартиру [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу квартири, укладеному із [PERSON] . 19.03.2025 року [PERSON] подала заяви до відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про реєстрацію свого місця проживання та дітей за адресою: [ADDRESS] . Однак листом № 9489933 від 20.03.2025 року відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації відмовив позивачу у реєстрації місця проживання дітей, оскільки не подані в повному обсязі необхідні документи та відомості, а саме: відсутня згода батька на реєстрацію місця проживання дітей. Відповідно до висновку Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] разом з дітьми проживає за адресою: [ADDRESS] , де створено належні умови для проживання, виховання та розвитку дітей, про що працівниками Служби складено відповідний акт від 05.09.2025. Зі слів неповнолітньої [PERSON] , малолітніх [PERSON] та [PERSON] , вони не пам`ятають, коли востаннє бачились зі своїм батьком. Батько не відвідує їх за місцем проживання та у навчальних закладах, але іноді вони спілкуються з ним у телефонному режимі. За інформацією середньої загальноосвітньої школи № 222 Святошинського району міста Києва від 04.04.2025 громадянка [PERSON] підтримує зв`язок з класними керівниками своїх дітей. Діти мають охайний вигляд та забезпечені необхідним шкільним приладдям. Відповідно до інформації Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» Святошинського району міста Києва від 18.08.2025 неповнолітня [PERSON] , [INFO] , малолітня [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відвідують медичну установу у супроводі матері [PERSON] , яка належним чином виконує всі рекомендації лікарів. Зі слів [PERSON] вона працевлаштована та має стабільний дохід. У зв`язку із викладеним, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання дітей разом з матір`ю. Відповідно до частини 1 статті 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до частини 1 статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Згідно положень, закріплених у статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини у випадку, коли батьки проживають окремо, необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дитини, обумовлених необхідністю забезпечити дітям повний та гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний, соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Суд, вирішуючи спір про визначення місця проживання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , погоджується із Висновком, наданим Святошинською районною у місті Києві Державною адміністрацією як органом опіки та піклування про визначення місця проживання дітей разом із матір`ю, оскільки вважає, що висновок обґрунтований та не суперечить інтересам дітей. Таким чином, вимоги позивачки про визначення місця проживання дитини разом із матір`ю є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки мати створює належні умови для повноцінного розвитку дітей та їх виховання, що сприяє найкращому забезпеченню їх інтересів. При цьому суд вказує на те, що визначення місця проживання дітей разом із матір`ю не позбавляє права відповідача у справі спілкуватися з дітьми та не обмежує його у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки батько дітей у разі визначення місця проживання останніх з матір`ю не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно них та участі у її вихованні. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовна заява задоволена, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп.

Outcome: approved