Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» Тертиця Т.В. звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» загальну суму заборгованості за Кредитним договором № 1377- 0592 від 06.04.2024 р., в розмірі 78 237,50 (сімдесят вісім тисяч двісті тридцять сімь грн. 50 коп.) гривень, з яких: - прострочена заборгованість за кредитом 20 000,00 гривень; - прострочена заборгованість за нарахованими процентами 58 237,50 гривен. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.04.2024 між сторонами за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1377-0592. Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: - сума кредиту 15 000,00 грн.; - строк кредитування 300 днів; - базовий період* 20 днів; - промо ставка 1,75 % в день; - знижена % ставка 2,50 % в день; - стандартна % ставка 2,50 % в день. Також Додатковою угодою_№ 1 від 09.04.2024 до Договору про відкриття кредитної лінії № 1377-0592 від 06.04.2024 Кредитодавець та Позичальник про надання додаткових коштів у кредит у сумі 5000,00 грн. Умовами Кредитного договору, укладеного між Позивачем та Відповідачем передбачено, що тип процентної ставки за користуванням Кредитом фіксована та процентна ставка за користуванням Кредитом не змінюється протягом усього строку користування Кредитом. Позивач (через партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року) видав Відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний Відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 на карту отримувача (Відповідача), чим виконав свої зобов`язання за Договором своєчасно та в повному обсязі. Відповідач всупереч умовам Кредитного договору, ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив вищезазначені умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит Кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед Кредитодавцем за Кредитним договором. Станом на 08.08.2024 року загальний розмір грошових вимог Кредитодавця до Відповідача, які виникли на підставі Кредитного договору (сума кредиту і процентів), становлять: 78 237,50 (сімдесят вісім тисяч двісті тридцять сім грн. 50 коп.) гривень, що складається з: - прострочена заборгованість за кредитом 20 000,00 гривень; - прострочена заборгованість за нарахованими процентами 58 237,50 гривень. 17.01.2025 (вхідна дата) представник відповідача [PERSON] адвокат Скользнєва В.В. подала відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що [PERSON] , отримуючи кредит 06.04.2024, вважав, що повинен був повернути його 25.04.2024 та заявляв саме про цей строк. Однак, позивач, нараховуючи заборгованість за процентами, виходив з іншого строку кредитування. Стверджує, що починаючи з 26.04.2024 у кредитодавця відсутнє право нараховувати проценти за кредитним договором. Натомість, позивач нарахував проценти відповідачу по 06.08.2024. Вказує, що матеріали справи не містять доказів щодо перерахування коштів від ТОВ "Укр Кредит Фінанс" як кредитних на рахунки АТ КБ "ПриватБанк" для здійснення переказу коштів на виконання вимог Договору про відкриття кредитної лінії №1377- 0592 від 06.04.2024 року для подальшого переказу їх відповідачу. Враховуючи зазначене, підстави до задоволення позову відсутні, з огляду на не доведеність позивачем факту надання відповідачу кредиту в сумі, зазначеній в позовній заяві. Зазначає, що нарахований позивачем розмір відсотків є несправедливим. 23.01.2025 (вхідна дата) представник позивача подала додаткові пояснення, в яких зазначила серед іншого, що перерахування кредитних коштів відбувалося на картковий рахунок. вказаний відповідачем при заповненні заяви, а зарахування таких підтверджується довідкою банку. Зазначає, що проценти були нараховані протягом строку кредитування. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак в прохальній частині позову наявне клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача. В судове засідання відповідач та/або його представник не з`явилися, від останньої 01.07.2025 (вхідна дата) надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 06.04.2024\~між сторонами за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр кредит фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1377-0592, на підставі якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 15000 грн. Договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису, одноразовим ідентифікатор С7644. Пунктом 2.2. Договору про відкриття кредитної лінії передбачено, що кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку передбаченому Договором. У відповідності до умов вказаного кредитного договору, позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб в сумі 15000 грн. (п. 4.1 договору), строк кредитування 300 календарних днів з датою повернення 30.01.2025 (п. 4.12); стандартна процентна ставка 1.50% за кожен день користування кредитними коштами(п. 4.10). До матеріалів справи долучено Паспорт споживчого кредиту та таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, які підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатор А7644 та С7644 відповідно. Додатковою угодою від 09.04.2024 до Договору про відкриття кредитної лінії № 1377-0592 від 06.04.2024 сторони погодили надання додаткових коштів відповідачу у сумі 5000 грн. Вказана угода, а також додані до неї таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатор А7899. Довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 підтверджується, що позивач перерахував відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінет. Довідкою про перерахування суми кредиту № 1377-0592 від 06.04.2024 підтверджується, що 06.04.2024 ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» видало коштів за кредитом через систему платежів LiqPay у сумі 15000 грн. 06.04.2024 та у сумі 5000 грн. 09.04.2025. Так, у листі (довідці) АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначено, зокрема, стосовно кредитного договору №1377-0592 від 06.04.2024: ID транзакції 2446690016 Канал LIQPAY Дата видачі 06.04.2024 Сума 15 000,00 Номер договору 1377-059 Номер картки [NUMBER] Також, у листі (довідці) АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначено, зокрема про перерахування грошових коштів за Додатковою угодою від 05.10.2023 до кредитного договору №1377-0592 від 06.04.2024.: ID транзакції 244752594 Канал LIQPAY Дата видачі 09.04.2024 Сума 5 000,00 Номер договору 1377-0592 Номер картки [NUMBER] . Згідно з розрахунку заборгованості за договором № 1377-0592 від 06.04.2024 станом на 08.08.2024 така становить: 78 237,50 (сімдесят вісім тисяч двісті тридцять сім грн. 50 коп.) гривень, що складається з: - прострочена заборгованість за кредитом 20 000,00 гривень; - прострочена заборгованість за нарахованими процентами 58 237,50 гривень. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того суд вказує, що за п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до змісту ч. 1-5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. За ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. На підставі ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК якщо сторони домовились укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З урахуванням викладеного вмотивування суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК). Головне, щоб електронний договір включав усі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним через недодержання письмової форми в силу прямої вказівки закону. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Отже, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є комбінацією цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічна правова позиції була викладена Верховним Судом у постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19. На підтвердження укладання кредитного договору №1377-0592 від 06.04.2024 між сторонами позивачем було надано до суду електронний доказ в паперовій формі (роздруківка тексту кредитного договору), підписаний зі сторони відповідача одноразовим ідентифікатором C7644, тобто електронним підписом відповідно до ч. ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Аналогічним чином відповідачем підписано Додаткову угоду від 09.04.2024 до Договору, а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатор А7899. За змістом ч. 13 ст. 11 вищевказаного Закону докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України, ст. 36 ГПК України та ст. 79 КАС України. Більш того суд враховує, що паспорт споживчого кредиту та таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача, також підписана відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». При цьому ТОВ «Укр Кредит Фінанс» свої зобов`язання за договором виконало, надало відповідачу кредитні кошти у сумі 15000 грн. за договором та 5000 грн. за додатковою угодою до договору, що підтверджується вищевказаною довідкою про перерахування суми кредиту та листом з банку. Наведене свідчить про безпідставність доводів сторони відповідача про відсутність підтвердження надання йому та отримання ним кредитних коштів. Суд звертає увагу, що відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на його картковий рахунок. Щодо погодження розміру відсотків сторонами, судом було встановлено на підставі договору та паспорту кредиту, які підписані електронними підписами сторін, що такий розмір дійсно був узгоджений, зокрема, відомості про розмір процентної ставки зазначені у розділі 4 Договору Порядок та умови надання Кредиту. Порядок сплати процентів за користування Кредитом. У розрахунку заборгованості також зазначено протягом яких періодів було застосовано процентну ставку. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. З розрахунку\~заборгованості видно,\~що у період з 06.04.2024 по 25.04.2024 (включно) проценти за користування кредитним коштами нараховувались за ставкою 1.75%, а у період з 26.04.2024 по 06.08.2024 (включно) після укладення додаткової угоди на суму 16500 грн. було застосовано стандартну процентну ставку 2,50 %. При цьому після закінчення строку кредитування, обумовленого сторонами, тобто після 30.01.2025, жодних відсотків, штрафів, пені чи інших стягнень відповідачу не нараховувалося. Розрахунок заборгованості містить розмір відсоткової ставки, суми нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі окремо по відсотках, тілу кредиту, суму нарахувань по кожному з видів зобов`язань, а тому він приймається судом як належний та допустимий доказ заборгованості за договором, такий здійснено в межах погодженого сторонами строку договору з застосуванням процентної ставки визначеної договором. Відповідачем не було спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості, не надано суду контррозрахунку суми заборгованості тощо. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Посилання відповідача на те, що умови кредитного договору щодо розміру відсотків є несправедливим у розумінні\~ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», порушують принцип розумності та добросовісності, що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг фінансової установи є безпідставними. Оскільки відповідач не заявляв у даній справі про визнання недійсними відповідних положень кредитного договору стосовно розміру процентів, не надав судового рішення про визнання таких положень договору недійсними, не спростував презумпцію правомірності правочину. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасив, відтак позивач має право вимагати його виконання, що свідчить про порушення його прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2422, 40 грн. (коефіцієнт 0.8). У зв`язку з задоволенням позовних вимог з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved