Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що шлюб між з відповідачкою зареєстрований 13 серпня 2011 року (актовий запис № 1283). Від сумісного життя у них є неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що подружні відносини з відповідачкою фактично розірвані. Спільного господарства не ведуть, шлюб має формальний характер. У них з відповідачкою зовсім різні погляди на життя, за характером не сходяться, що суперечить подальшому сумісному проживанню. Вважає, що проживати однією сім`єю є неможливим, тому подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Рішення позивача про розірвання шлюбу усвідомлене, добровільне та безпосередньо пов`язане з бажанням припинити подальше подружнє життя. Після розірвання шлюбу дитина буде продовжувати проживати разом з матір`ю. За таких обстави позивач просить розірвати шлюб з відповідачкою. Позивач не прибув у судове засідання, подав заяву про розгляд справи без його. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов. Відповідачка надіслала до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи здійснювати без її участі, не заперечує позовні вимоги. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва шлюб, серія [NUMBER] , виданого 13.08.2011 року, сторони зареєстрували шлюб 13.11.2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1283. Під час перебування у шлюбі є неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved