Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із даним позовом до відповідачів АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Сенс банк», та державного реєстратора Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області Свяченого В.Ю., в обґрунтування якого вказала наступне. У січні 2019 року, зі змісту інформаційної довідки, позивач дізналася про те, що 27.11.2018 року державним реєстратором Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області Свяченим В.Ю., за заявою АТ «Укрсоцбанк», було здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , за АТ «Укрсоцбанк». Позивач вважає рішення державного реєстратора неправомірним і таким, що було проведено з істотним порушенням чинного законодавства та її законних прав та інтересів. Позивачка зазначила, що з 07.06.2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку. Крім цього, позивачка вказувала на те, що державний реєстратор здійснив державну реєстрацію права власності без усіх необхідних документів, визначених Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затв. Постановою КМУ від 25.12.2015 року № 1127.\~ Посилаючись на таке, позивачка просила: -скасувати рішення державного реєстратора Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області Свяченого В.Ю. (із відкриттям розділу), індексний номер: 44278701 від 27.11.2018 р., яким проведено державну реєстрацію на квартиру за адресою: [ADDRESS] , за АТ «Укрсоцбанк». Ухвалою судді від 04.02.2019 р. було відкрито провадження у даній справі і її розгляд був призначений за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16.01.2020 р. було проведено заміну первісного відповідача АТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника АТ «Альфа-Банк». Ухвалою суду від 06.04.2023 р. було проведено заміну відповідача АТ «Альфа-Банк» на його правонаступника АТ «Сенс банк». Позивач у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Павлов К.О. подав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача АТ «Сенс банк» у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Від представника відповідача Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області надійшла заява про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши надані сторонами письмові докази по справі, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина 3 ст. 12 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судовим розглядом встановлено, що 01.02.2008 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» з однієї сторони (як Іпотекодержателем), та [PERSON] з другої сторони (як Іпотекодавцем), був укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сіряковою О.В. за реєстр. № 276. Згідно даного договору [PERSON] передала в іпотеку АКБСР «Укрсоцбанк» квартиру [ADDRESS] (а.с. 10-11). Іпотечний договір забезпечував належне виконання зобов`язань Іпотекодавця за договором кредиту № 644/42-К42 від 01.02.2008 р. (основне зобов`язання), укладеного між вищевказаними сторонами. В силу п.п. 1.1.1.3. Іпотечного договору предмет іпотеки трикімнатна квартира, загальною площею 51,10 кв.м., житловою площею 22,90 кв.м., що розташована за вищевказаною адресою, і стане власністю Іпотекодавця після укладення Іпотечного договору. Вартість предмета іпотеки за згодою сторін становить 256\~250,00 грн., що за офіційним курсом НБУ на день укладення цього договору складає 50\~743,00 доларів США. Загальна вартість нерухомого майна, що є предметом іпотеки становить - 27\~314,00 грн. (п.1.3 Іпотечного договору). Іпотекодавець документально підтверджує право на набуття ним у власність предмету іпотеки у майбутньому договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сіряковою О.В. 01.02.2008 р. за реєстр. № 272, зареєстрованим у Державному реєстрі правочинів 01.02.2008 р. за № 2665511 (п. 1.1. Іпотечного договору). Відповідно до п. 4.1 Іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем основного зобов`язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. В силу п. 4.5. Іпотечного договору Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: 4.5.1 на підставі рішення суду; або 4.5.2. на підставі виконавчого напису нотаріуса; або 4.5.3. шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; або 4.5.4. шляхом продажу предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажув порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; або 4.5.5. шляхом організації Іпотекодержателем продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між Іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». \~ \~ \~ \~Із матеріалів справи вбачається, що позичальник за кредитним договором і відповідно Іпотекодавець за іпотечним договором, - [PERSON] , свої кредитні зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку із чимлистом № 10592 від 15.06.2018 р. (а.с. 28) ПАТ «Укрсоцбанк» направив їй повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням. \~ \~ \~ \~ 10.09.2019 р. Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» було затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Починаючи з 03.12.2019 р. АТ «Укрсоцбанк» припинило свою діяльність, а його правонаступником став АТ «Альфа-Банк», який з 01.12.2022 року змінив свою назву на АТ «Сенс Банк». Таким чином, на час розгляду даної справи, АТ «Сенс Банк» є правонаступником усіх прав та обов`язків АКБСР «Укрсоцбанк» за кредитним та іпотечним договорами від 01.02.2008 р., що були укладені з [PERSON] . Із наявної у матеріалах справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 8) вбачається, що 27.11.2018 р. державним реєстратором Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області Свяченим В.Ю. було зареєстровано за АТ «Укрсоцбанк» право власності на квартиру [ADDRESS] . Підставою виникнення права власності зазначено іпотечний договір від 01.02.2008 р. за реєстр. № 276, індексний номер 44278701 від 27.11.2018 р., підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44278701 від 27.11.2018 р. За змістом частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або належного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки (ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку»). Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Частинами 2 та 3 статті 36 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка діяла на час існування відносин) передбачено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: -передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; -право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними. Підпунктом 4.5.3 Іпотечного договору від 01.02.2008 р. визначено право Іпотекодержателя за своїм вибором звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі йому права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». \~ \~ \~ \~Пунктом 60 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі Порядок), передбачено, що для державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці або податковій заставі, також подається документ, що підтверджує наявність факту згоди іпотекодержателя або контролюючого органу на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна. Крім того, пунктом 61 Порядку передбачено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателеміпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). У наведених вище правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень» та статті 37 Закону України «Про іпотеку» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної 11.04.2017 року у справі № 21-1458а16, для перереєстрації права власності на підставі іпотечного застереження, кредитор, серед іншого повинен подати державному реєстратору копію вимоги про усунення порушень, докази її направлення та отримання іпотекодавцем, зокрема надати документ, що підтверджує факт завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги іпотекодержателя, яким є повідомлення про вручення поштового відправлення, оформлене відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270, та Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 12 травня 2006 року № 211. Рішення суб`єкта владних повноважень про реєстрацію права власності, вчинене без наявності зазначених документів є протиправним. Аналогічна позиція викладена також у постанові Великої палати Верховного Суду від 16.05.2018 №320/8269/15-ц. Таким чином, на державного реєстратора під час вчинення відповідної реєстраційної дії законом покладено обов`язок не тільки формально перевірити наявність поданих документів за переліком, передбаченим пунктом 61 Порядку, необхідних для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, а й, передусім, встановити їх відповідність вимогам законодавства. \~ \~ \~ \~Однак, як вбачається із матеріалів реєстраційної справи про проведені реєстраційні дії щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. а.с. 90-114), - повідомлення іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотекиповернулося та не містить підпису отримувача та дати його отримання. При цьому іпотекодержатель разом із іншими документами для проведення державної реєстрації права, будь-яких інших належних доказів отримання боржником даної вимоги не подав. \~ \~ \~ \~З огляду на це, суд робить висновок, що вимоги Порядку щодо надання документа, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем/боржником письмової вимоги іпотекодержателя, державним реєстратором Свяченим В.Ю. при проведенні державної реєстрації права власності, не було виконано. Таким чином державна реєстрація за АТ «Укрсоцбанк» права власності на предмет іпотеки проведена державним реєстратором без дотримання положень статей 18, 22 та 27 Закону № 1952-IV, зокрема без встановлення державним реєстратором завершення тридцятиденного строку з моменту отримання вимоги іпотекодавцем, сплив якого пов`язується з проведенням ним подальших дій зі звернення стягнення на предмет іпотеки. \~ \~ \~ \~ Крім того, 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Велика Палата Верхового Суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а (провадження № 11-474апп19), виклала правовий висновок про те, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку», отже зазначений договір є одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки не залежно від наявності згоди іпотекодавця. Звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі) є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог, а тому такий спосіб стягнення підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку відбулося шляхом реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, у примусовому порядку без згоди іпотекодавця на таке відчуження, то це є порушенням вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». З огляду на вищенаведене, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved