Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

Позивач звернувся з позовом в якому просить змінити розмір аліментів, що стягуються за судовим наказом Маловисківського районного суду Кіровоградської області №\~392/1738/24 від 10.10.2024 та стягувати з нього аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що за згаданим судовим наказом з нього стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів. На даний час позивач не в змозі платити визначений судом розмір аліментів мотивуючи це тим, що [INFO] в ході виконання службових обов`язків під час захисту Батьківщини в районі населеного пункту Первомайське Донецької області під час бойових дій внаслідок ворожого обстрілу він отримав важке поранення, а саме: ампутацію на рівні н/з правої гомілки, множинні вогнепальні осколкові сліпі поранення правого плеча та передпліччя. У зв`язку з отриманими травмами йому призначено ІІ групу інвалідності і єдиним джерелом доходу є пенсія по інвалідності. Через погіршення стану здоров`я, він потребує додаткових витрат на лікування та проходження реабілітації після перенесених операцій. 28.01.2025 ухвалою суду відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 20.05.2025 до суду від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог, звертаючи увагу на те, що обставини, на які посилається позивач у позовній заяві, згідно наданих довідок військово-лікарських комісій №\~813 від 15.12.2025 та №\~93 від 31.01.2023, виникли ще до моменту видачі судового наказу про стягнення аліментів, тобто до 10.10.2024. Тому відповідач вважає, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, позивачем до суду не надано, також і не надано зміни його матеріального стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Позивач в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав. Крім того, ним в судовомузасіданні заявлено клопотання про залучення до матеріалів справи копію витягу з Державного реєстру речових прав, згідно якого його син - [PERSON] є власником частки спільної власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначив що дана квартира ним була придбана за власний рахунок, а при оформлені документів на право власності на неї він вказав співвласником свого сина. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги не визнає. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що судовим наказом Маловисківського районного суду Кіровоградської області №\~392/1738/24 від 10.10.2024 стягнено з [PERSON] на користь відповідача [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення аліментів з 04.10.2024 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до постанови державного виконавця Маловисківського відділу ДВС у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі виконавчого листа №\~392/1738/24, відкрито 19.11.2024 ВП №\~76410010. Згідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) виданої військовою частиною [NUMBER] від 26.09.2022 №\~3112, молодший сержант [PERSON] 26.09.2022 одержав ампутацію на рівні н/з правої гомілки, множинні вогнепальні осколкові сліпі поранення правого плеча та передпліччя, за обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини [NUMBER] в населеному пункті Первомайське Донецької області. Довідкою військово-лікарської комісії військової частини [NUMBER] від 15.12.2022 №\~813 визначено, що [PERSON] отримав поранення пов`язане з проходженням військової служби, у зв`язку з цим потребує протезування правої нижньої кінцівки Z 89.6 та потребує лікування (реабілітації) в протезно-ортопедичному підприємстві терміном 30 календарних днів. Довідкою військово-лікарської комісії військової частини [NUMBER] від 31.01.2023 №\~93 визначено, що [PERSON] отримав поранення, яке відноситься до важких та потребує лікування (реабілітації) в протезно-ортопедичному підприємстві терміном 30 календарних днів. 04.05.2023 управлінням соціального захисту населення Новоукраїнської РДА [PERSON] видано посвідчення серії [NUMBER] згідно якого він є особою з інвалідністю ІІ групи. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 30.05.2019 зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] , розмір їх часток у праві спільної власності становить по . Згідно довідки про доходи №\~3779\~3373\~1731\~5723 виданої пенсіонеру [PERSON] про те, що він перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Кіровоградській області і отримує пенсію по інвалідності, сума пенсії за період з 01.06.2025 по 30.06.2025 складає 20062,51\~грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського\~суду з\~прав людини\~від 07.12.2006\~№\~31111/04 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Олсон проти Швеції" (№\~2) від 27.11.1992, №\~250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України\~"Про\~охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 12 Закону України\~"Про\~охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст.\~ст.\~7,\~155\~СК України\~дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Пунктом 23 постанови Пленуму\~Верховного суду\~України від\~15.05.2006\~№\~3 "Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів\~роз`яснено,\~що розмір\~аліментів,\~визначений судовим\~рішенням або\~за домовленістю\~між батьками,\~суд може\~змінити за\~позовом платника\~або одержувача\~аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 в справі №\~6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа,\~яка сплачує\~аліменти -\~платник аліментів,\~вправі звернутися\~до суду\~з позовом\~про зменшення\~розміру аліментів\~на дитину\~у тих\~випадках, коли\~погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.\~184\~цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно зі ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5\~ст. 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2, 3 ст.\~150, ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; утримувати дитину до повноліття. Згідно з ч. 1-3 ст.\~181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Враховуючи зміст ст. ст.\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2021 у справі №\~554/3355/20, від 14.12.2022 у справі №\~727/1599/22, від 30.03.2023 у справі №\~509/5304/20, від 14.06.2023 у справі №\~758/8284/21. Згідно з ч. 1\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] підставою для зменшення розміру аліментів зазначав ту обставину, що у нього від моменту призначення аліментів, розмір яких він просить зменшити, відбулося погіршення матеріального становища, оскільки у нього погіршився стан здоров`я через це потребує додаткових витрат на лікування та реабілітацію після перенесених операцій. Судом встановлено, що на час винесення судового наказу від 20.10.2022 у справі №\~729/850/22 у нього вже була встановлена ІІ група інвалідності через отриманні травми та проведені операції з послідуючою реабілітацією на які посилається позивач, тому обставина зміни матеріального становища, на яку посилається позивач як на підставу зменшення розміру аліментів, не є такою, що виникла після призначення цих аліментів, оскільки вона виникла раніше, ніж суд призначив аліменти на утримання сина. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 07.06.2024 у справі №\~562/3422/23. Також суд бере до уваги наявність у позивача нерухомості у м.\~Київ. Належне її використання могло б значно покращити його майновий стан (здача в оренду тощо). Суд звертає увагу позивача на ст.\~190 СК України, згідно якої той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено, що він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Окрім того, позивачем не надано жодних доказів, які б дали змогу суду оцінити розмір витрат на лікування, які, за його твердженням, є значними. Суд також бере до уваги, що позивач, як особа з інвалідністю внаслідок бойових дій, відповідно до чинного законодавства має право на безоплатне лікування та санаторно-курортне лікування за рахунок держави. Тому доводи позивача, що ґрунтуються на факті інвалідності, не спростовують викладеного та не є винятковими обставинами, які могли б бути підставою для зменшення розміру аліментів. Інших обставин, які б доводили наявність підстав для зменшення розміру аліментів, позивач не навів. Суд бере до уваги, що аліменти є основним джерелом утримання дітей. Зменшення їхнього розміру без належного обґрунтування та доведення суттєвого погіршення матеріального становища позивача може негативно вплинути на рівень утримання дитини, що суперечить її інтересам та вимогам сімейного законодавства. Таким чином, розмір аліментів, що стягується з позивача на утримання сина [PERSON] , відповідає вимогам сімейного законодавства, і їх зменшення без доведення погіршення майнового стану позивача не забезпечить належний рівень утримання дитини і суперечитиме її інтересам. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11.03.2020 у справі №\~759/10277/18 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що позивач переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), на думку суду, не є достатніми для зменшення визначеного судовим наказом розміру аліментів, та слугувати самостійними підставами для зменшення їх розміру не можуть. Тож, з урахуванням інтересів дитини, суд вважає, що достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів немає, а відтак у задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст. ст.\~84,\~181,\~182,\~191,\~192,\~199,\~200 СК України, ст. ст.\~258-259,263,264,265, ЦПК України,

Outcome: dismissed