Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

У вересні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (далі - ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 11.02.2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - ТОВ «Мілоан») та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 7686617, за умовами якого кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на погоджений умовами договору строк надати позичальнику грошові кошти у розмірі 7 000,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений договором термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. 13.02.2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Київська торгово-інвестиційна компанія» (далі - ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія») та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 555167443572, за умовами якого сторони домовилися про відкриття позичальнику кредитної лінії, у межах якої кредитодавець надає позичальнику кредит з лімітом не більше 3 400,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором. Підписанням кредитних договорів відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма їх істотними умовами, які були погоджені сторонами, та що йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Позикодавці зі своєї сторони належним чином виконали свої зобов`язання за договорами, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договорів. Проте відповідач не виконів свої зобов`язання, грошові кошти не повернув, проценти за користування коштами не сплатив. 18.12.2023 року укладено договір № 18/12-2023, відповідно до якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 555167443572. 25.07.2024 року укладено договір № 25-07/24, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 7686617. Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором про споживчий кредит № 7686617 від 11.02.2022 року в розмірі 7 000,00 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) у розмірі 7 000,00 грн; заборгованість за договором кредитної лінії № 555167443572 від 13.02.2022 року в розмірі 8 933,20 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) у розмірі 3 400,00 грн, заборгованість за процентами в розмірі 5 533,20 грн; та судові витрати. Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 26.09.2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. У прохальній частині позовної заяви позивач просить розглядати справу за відсутності його представника, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи в його відсутності до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не подано. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу в його відсутності та згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У частині другій статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, встановив такі обставини. 11.02.2022 року [PERSON] на сайті ТОВ «Мілоан» подав анкету - заяву на кредит за № 7686617 (а.с.20) 11.02.2022 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 7686617, відповідно до умов якого сума кредиту становить 7 000,00 грн, кредит надається загальним строком на 90 днів з 11.02.2022 року (а.с.11). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 13.03.2022 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 12.05.2022 року (останнього дня строку кредитування). Комісія за надання кредиту 490,00 грн, яка нараховується за ставкою 7 % від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1 848,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,88 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 21 000,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (пункт 1 кредитного договору). Відповідно до пункту 6 договору цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи іншим засобом. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцент) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується та надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність комбінацію цифр і літер або тільки цифр, або тільки літер) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Згідно з додатками № 1 та № 2 до договору про споживчий кредит № 7686617 від 11.02.2022 року відповідача було ознайомлено з графіком платежів за договором про споживчий кредит та паспортом споживчого кредиту № 7686617 (а.с.17). Виплату коштів, виданих в рамках кредитного договору в розмірі 7 000,00 грн здійснено 11.02.2022 року, на підтвердження чого позивачем надано квитанцію (а.с.27). Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено договір № 7686617 від 11.02.2022 року ідентифікований ТОВ «Мілоан», акцепт договору позичальником - підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора - F72883, 11.02.2022 року за номером телефону [NUMBER] (а.с.26). 25.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір факторингу № 25-07/2024, за умовами якого клієнт - первісний кредитор відступає за плату своє право грошової вимоги до боржників строк виконання зобов`язань за якою настав, або яке виникне у майбутньому в сумі 106 716 309,37 грн, а фактор, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, приймає право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про споживчий кредит, раніше укладеними між клієнтом і боржниками (а.с.39). Згідно з пунктом 6.1.3. договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників для друку згідно з додатком № 4, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників для друку підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до акта приймання-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 25-07/2024 від 25.07.2024 року клієнт ТОВ «Мілоан»» передав, а фактор ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» прийняв реєстр боржників кількістю 15 000, після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників, зазначених у реєстрі боржників (а.с.52). Відповідно до витягу з реєстру боржників від 25.07.2024 року до договору факторингу № 25-07/2024 від 25.07.2024 року ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 7686617 в розмірі 7 000,00 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) у розмірі 7 000,00 грн (а.с.53). 13.02.2022 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 555167443572. Відповідно до пункту 3.1. договору сторони домовилися про відкриття позичальнику кредитної лінії, у межах якої кредитодавець надає позичальнику кредит з лімітом не більше 3 400,00 гривень, а позичальник зобов`язується повернути кредит кредитодавцю та сплатити йому проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається позичальнику в день укладення цього договору або протягом 3 (трьох) днів з моменту укладання цього договору, але в будь-якому разі не раніше дати розміщення в особистому кабінеті позичальника підписаного договору з усіма додатками до нього, шляхом перерахування грошової суми, визначеної в пункті 3.1. договору на банківський рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу (банківської платіжної картки) позичальника, що були ним надані кредитодавцю та зазначені у Розділі 14 цього договору. Датою повернення кредиту є 13.04.2022 року. Строк кредитування складає 60 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику відповідно до пункту 3.2. цього договору (пункти 3.2., 3.3., 3.4. договору). Згідно з пунктом 3.5. договору строк дії договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань - договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань. Пунктом 3.6. договору визначено, що заявлений строк кредитування складає 30 календарних днів з 13.02.2022 року до 14.03.2022 року. Тип процентної ставки за користування кредитом - фіксована. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на суму кредиту, якою фактично користується позичальник, таке нарахування здійснюється щоденно, починаючи з першого дня видачі кредиту та до дати фактичного повернення всієї суми кредиту в наступних розмірах: стандартна процентна ставка 990,00 % річних (2,71 % на день) за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за зниженою та/або пільговою процентною ставкою). Знижена процентна ставка 544,50 % річних (1,49 % на день) (право користування кредитом за вказаною процентною ставкою згідно умов, визначених пунктом 5.4.2. цього договору). Пільгова процентна ставка % річних ( % на день) (право користування Кредитом за вказаною процентною ставкою згідно умов, визначених пунктом 5.4.1. цього договору) (пункти 3.7., 3.8. договору). Відповідно до пункту 3.9. договору річна процентна ставка складає: за користування кредитом протягом заявленого строку 30 календарних днів користування кредитом з 13.02.2022 року до 14.03.2022 року: за пільговою процентною ставкою % річних (% в день) протягом перших календарних днів з дати видачі кредиту, включаючи день видачі кредиту; за зниженою процентною ставкою 544,50 % річних (1,49 % в день): з наступного дня після закінчення періоду нарахування пільгової процентної ставки та до 14.03.2022 року останнього дня заявленого строку користування кредитом (виключно якщо застосовується пільгова процентна ставка); з 1-го дня дати видачі кредиту, включаючи день видачі кредиту 13.02.2022 року до 14.03.2022 року останній день заявленого строку користування кредитом (виключно якщо не застосовується пільгова процентна ставка). За користування кредитом понад заявлений строк протягом наступних 30 календарних днів користування кредитом з 15.03.2022 року і до 13.04.2022 року останнього дня строку кредитування: за стандартною процентною ставкою 990,00 % річних (2,71 % в день). Згідно з пунктами 3.12., 3.13 договору позичальник має право користуватися кредитом від дати фактичного отримання суми кредиту та до закінчення строку дії договору. Протягом строку дії договору розмір процентів та/або комісій залишаються незмінними, а їх зміна в односторонньому порядку (без згоди позичальника) не допускається. Зазначене положення не застосовується у випадку продовження позичальнику права на користування кредитом відповідно до пункту 12.1. даного договору. У випадку продовження права на користування кредитом відповідно до пункту 12.1. цього договору, нарахування процентів на нові зобов`язання відбувається з дати підписання сторонами нового кредитного договору (пункт 3.14 договору). Згідно з додатками № 1 та № 2 до договору кредитної лінії № 555167443572 від 13.02.2022 року відповідача було ознайомлено з графіком платежів за договором, розрахунком загальної вартості кредиту (а.с.55). Також відповідач підписав паспорт споживчого кредиту електронним підписом одноразовим ідентифікатором (СМС-код). Виплату коштів, виданих в рамках кредитного договору в розмірі 3 400,00 грн здійснено 13.02.2022 року, на підтвердження чого позивачем надано квитанцію. Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено договір № 555167443572 від 13.02.2022 року ідентифікований ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія», акцепт договору позичальником - підписання одноразовим ідентифікатором - 6475, 13.02.2022 року за номером телефону [NUMBER] . 18.12.2023 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» (клієнт) та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (фактор) укладено договір факторингу № 18/12-2023, за яким клієнт зобов`язався відступити за плату право грошової вимоги у сумі 113 637 981,90 грн, а фактор зобов`язався, здійснивши фінансування у порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками (а.с.60). Відповідно до акта приймання-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 18/12-2023 від 18.12.2023 року клієнт ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» передав, а фактор ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» прийняв право вимоги по боржниках в кількості 20 507 (а.с.69). Із копії Реєстру боржників до договору факторингу № 18/12-2023 від 18.12.2023 року слідує, що ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло право грошової вимоги, в тому числі до відповідача за договором кредитної лінії № 555167443572 від 13.02.2022 року в розмірі 8 933,20 грн. (а.с.77). При вирішенні спору суд застосовує такі норми законодавства. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Матеріали справи свідчать про те, що договір про споживчий кредит № 7686617 від 11.02.2022 року та договір кредитної лінії № 555167443572 від 13.02.2022 року укладені в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електрону комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електрону комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електрону комерцію»). Статтею 12 указаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір про споживчий кредит № 7686617 від 11.02.2022 року та договір кредитної лінії № 555167443572 від 13.02.2022 року підписано відповідачем в електронному виді шляхом використання одноразового ідентифікатора. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність волі відповідача на укладення кредитних договорів на відповідних умовах шляхом підписання їх за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Як вбачається з досліджених доказів, умови кредитних договорів відповідачем належним чином не виконані, у визначений договорами строк грошові кошти не повернуто. Можливість заміни кредитора в зобов`язанні передбачена в статті 512 ЦК України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог цивільного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. При цьому відступлення права вимоги призводить до заміни сторони за кредитним договором (кредитора) та не змінює умови укладеного кредитного договору. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України). Факт сингулярного правонаступництва, тобто за яким до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» перейшло право кредитора за договором про споживчий кредит № 7686617 від 11.02.2022 року та договором кредитної лінії № 555167443572 від 13.02.2022 року підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами. Позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження виконання ним вимог статті 516 ЦК України. Разом з цим, тлумачення статті 516 та частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, де зазначено, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним», а також Верховним Судом у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 522/22802/17, які суд враховує відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до положень статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом установлено, оскільки не спростовано сторонами, що відповідач, після заміни кредиторів, не вчиняв дій щодо погашення заборгованості за договором про споживчий кредит № 7686617 від 11.02.2022 року та договором кредитної лінії № 555167443572 від 13.02.2022 року. Згідно з розрахунком заборгованості за договором про споживчий кредит № 7686617 від 11.02.2022 року станом на 18.08.2025 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 7 000,00 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) у розмірі 7 000,00 грн. Згідно з розрахунком заборгованості за договором кредитної лінії № 555167443572 від 13.02.2022 року станом на 18.08.2025 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 8 933,20 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) у розмірі 3 400,00 грн; заборгованість за процентами в розмірі 5 533,20 грн. Таким чином, всупереч умов кредитних договорів відповідач свого зобов`язання щодо повернення грошових коштів не виконав. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено в частині другій статті 77 ЦПК України. У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, п`ята статті 263 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи та враховуючи те, що на день ухвалення судом рішення, доказів оплати відповідачем на рахунок первісних кредиторів чи позивача заборгованості за кредитними договорами в розмірі 15 933,20 грн суду не надано, відповідач не скористався своїм правом надати суду у встановленому законом порядку відзив на позовну заяву із викладом своїх заперечень щодо стягнення заборгованості, у зв`язку з чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням таких процесуальних дій, суд на підставі наявних у справі доказів дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 0549750028 від 27.08.2025 року (а.с.111). Ураховуючи зазначене, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 9 000,00 грн суд зазначає таке. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою - третьоюстатті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» також застосовує практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). На підтвердження надання юридичних послуг позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги від 02.07.2024 року № 2-07/2024, укладеного між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» і Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (а.с.90); копію заявки на надання юридичної допомоги № 531 від 01.07.2025 року (а.с.96); копію прайс листа Адвокатського об`єднання «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (а.с. 94), копію витягу з акта № 15 про надання юридичної допомоги від 31.07.2025 року (а.с.97). Аналіз змісту наданих стороною позивача доказів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу свідчить, що відповідні витрати складаються з оплати послуг адвоката за вчинення наступних процесуальних дій: надання усної консультації з вивчення документів 3 000,00 грн, кількість витраченого часу 2 год. (вартість 1 год. 1 500,00 грн); складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 6 000,00 грн, кількість витраченого часу 2 год. (вартість 1 год. 3 000,00 грн). Виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, результатом розгляду справи, ураховуючи, що розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження, сталість судової практики щодо предмету позову, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000,00 грн. На підставі статей 525, 526, 536, 626-629, 1054, 1056-1 ЦК України та

Outcome: approved