Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувсь до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, де просить визнати з ним право власності на 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла його бабуся -[PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з: - житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . За життя спадкодавець на ім`я позивача та відповідачки склав заповіт посвідчений 19 березня 1986 року Великоновосілківською державною нотаріальною конторою Донецької області зареєстрований за № 469, яким заповів належний йому житловий будинок в рівних частках. 17 жовтня 1996 року Великоновосілківською державною нотаріальною конторою Донецької області була заведена спадкова справа № 224/1996. Разом з документами, про смерть [PERSON] , довідки про місце відкриття спадщини та родинних зв`язків між сторонами та спадкодавцем був наданий нотаріусу оригінал заповіту. Вказує, що згідно листа Східного Міжрегіонального управління Міністерства від 01.08.2025 року за №24817/А-2322/15.1 щодо оформлення спадкових прав Великоновосілківську державну нотаріальну контору реорганізовано шляхом її приєднання до Вугледарської державної нотаріальної контори. Наказом міжрегіонального управління до особливого розпорядження оголошено простій Вугледарської державної нотаріальної контори. На даний час територія Великоновосілківської територіальної громади Волноваського району Донецької області є територією активних бойових дій. Документи Великоновосілківської державної нотаріальної контори не передавалися та не були вивезені з місця їх постійного зберігання. 22 серпня 2025 року за заявою позивача приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Левченко І.В. продовжено ведення спадкової справи, у зв`язку з чим змінено в реєстрі відповідну інформацію про місце зберігання справи (№7/2025). Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом відмовлено, у зв`язку з відсутністю можливістю встановити зміст заповіту. Через активні бойові дії на території Великоновосілківської територіальної громади, оригінал заповіту втрачено, а отримати дублікат, або копію неможливо. Позивач є спадкоємцем за заповітом, який прийняв, але не оформив свою частку, а відповідач мати позивача, спадкоємець який прийняв і оформив свою частку у спадковому майні. На теперішній час, через обставини, що не залежать від позивача, він не має можливості оформити спадщину окрім як у судовому порядку. Станом на теперішній час він так і не оформив право власності на зазначене нерухоме майно. Зазначене змушує його звернутися до суду. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2025 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження у судовому засіданні. Позивач в підготовче засідання не з`явилася. При цьому, представник позивача адвокат Король Т.В.надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідачка в підготовче засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності. При цьому зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Підтверджує, що заповіт дійсно був складений на [PERSON] на неї та позивача в рівних частках, яким заповіла їм вказаний вище будинок. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи із наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити під час підготовчого судового засідання. Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] в селищі Велика Новосілка Великоновосілківського району Донецької області у віці 77 років померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05 травня 1996 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді зазначеного вище нерухомого майна. 17 жовтня 1996 року Великоновосілківською державною нотаріального конторою Донецької області заведена спадкова справа № 224/1996 після померлої [INFO] [PERSON] , про що свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підстави свідоцтва про право на спадщину) від 22.08.2025 року. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) від 22.08.2025, Великоновосілківською державною нотаріальною конторою Донецької області 19 березня 1986 року за р.№ 469 від імені померлої [INFO] [PERSON] посвідчений заповіт. 23 травня 2002 року за реєстраційним № 1014 Великоновосілківською державною нотаріальною конторою Донецької області видане Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченим Ведиконовоселівською державною нотаріальною конторою Донецької області 19 березня 1986 року за р.№ 469, а саме: на 1/2 частку спадкового майна - [PERSON] , яка мешкала за адресою: [ADDRESS] . Спадкове майно, на яке в зазначеній частці видане вищевказане свідоцтво, складається з житлового будинку з надвірними забудовами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21 вересня 2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Великоновосілківського районного управління юстиції Донецької області Хоменко Наталією Дмитрівною, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 730082414212, номер запису про право власності: 11261069. В даному свідоцтві зазначено, що на 1/2 частку вищевказаного житлового будинку свідоцтво про право на спадщину за заповітом ще не видано. Як вбачається з постанови приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Левченко І.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.08.2025 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме на 1/2 частку зазначеного житлового будинку, після померлої [INFO] , [PERSON] , у зв`язку з тим, що із наданих позивачем документів неможливо встановити факт прийняття спадщини та підстави для закликання [PERSON] до спадкування за заповітом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є онуком померлої [PERSON] . Отже, враховуючи наведене, позивач позбавленй можливості у нотаріальному порядку оформити свої спадкові права на вищевказане нерухоме майно. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, не прийняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України. Згідно з ч.1, 3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат», на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п. 2.1, 2.2, 2.4 розділу 2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т. ч. шляхом визнання права. Враховуючи, що відповідачка позов визнає, не заперечує щодо визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом, тому, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності іх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За вказаних обставин суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на 1/2 частку спадкового майна в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач не заявляє у позові вимог про стягнення з відповідачки судового збору тому судовий збір з відповідачки не стягується.

Outcome: approved