Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (по тексту\~рішення ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (по тексту рішення [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості за договором №102892534 від 20.02.2023 в сумі 31949,00 грн, із яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 8600,00 грн; заборгованість за процентами 23349,00 грн; а також стягнення 2422,40 грн сплаченого судового збору та 8000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування поданого позову представник позивача вказує, що 20.02.2023 між відповідачем-позичальником та ТОВ «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит №102892534, згідно з умовами якого остання отримала 10000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені цим кредитним договором. Звертає увагу, що відповідно до графіку сплати кредитних коштів (Додаток №1 до кредитного договору №102892534 від 20.02.2023) відповідачем не було сплачено кредитні кошти і проценти за користування кредитом у строк встановлений кредитним договором. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на потрібну їй суму, натомість вона зі свого боку не виконала умови кредитного договору. У подальшому, за покликанням представника позивача, 27.06.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги №100-МЛ/Т від 27.06.2023, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором №102892534 від 20.02.2023, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Як вказує представник позивача, оскільки взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконувала, унаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором у сумі 31949,00 грн, то вона підлягає стягненню в судовому порядку. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, у позовній заяві та окремій заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася своєчасно, належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, відзиву на позов не подавала, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у її відсутності суду не надавала. У відповідності до положень ст. ст. 280-281 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 20.02.2023 ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) і [PERSON] (позичальник) уклали в електронній формі договір про споживчий кредит №102892534, за умовами якого ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати відповідачу грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 10000,00 грн, а остання, у свою чергу, зобов`язалася повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (пункти 1.1, 1.2 договору). Пунктами 1.3, 1.4 кредитного договору встановлено, що кредит надається строком на 105 днів з 20.02.2023 і складається з пільгового (15 днів) та поточного (90 днів) періодів; термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 07.03.2024, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 05.06.2024 (останнього дня строку кредитування). Згідно пунктів 1.5.1, 1.5.2, 1.5.3, 1.6 кредитного договору: комісія за надання кредиту\~500, 00 грн, яка нараховується за ставкою 5, 00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту; проценти за користування кредитом\~протягом пільгового періоду - 150,00 грн, які нараховуються за ставкою 0, 10 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду; проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 27000,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду; тип процентної ставки за цим договором: фіксована. У відповідності до п. 2.1. кредитного договору кошти кредиту надаються безготівково на рахунок з використанням карти 516875*46. Із положень пункту 2.3.1 кредитного договору слідує, що позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що Позичальнику доступна така можливість відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені цим п.2.3 Договору та розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (якщо передбачено). Можливі періоди продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту, що визначається як відсоток від суми наданого кредиту 3, 7, 15 днів зі ставкою комісії 3, 00 %; 6,00 %, 10, 00 %, відповідно. Якщо позичальник здійснює продовження/ поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування (пролонгацію) на умовах визначених цим пунктом, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено/ поновлено пільговий період нараховуються за ставкою визначеною п. 1.5.2 договору. Суд констатує, що п. 7.1. кредитного договору визначає, що цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту і діє до повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Укладаючи кредитний договір відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Так, відповідач підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що підтверджується відповідною довідкою від 10.09.2025. Підтвердженням добровільного укладення відповідачем даного договору підтверджує Анкета-заява на кредит №102892534 від 20.02.2023, що заповнена [PERSON] . Згідно платіжного доручення 59721396 від 20.02.2023 вбачається, що ТОВ «Мілоан» на виконання кредитного договору\~№102892534 перерахувало безготівково 10000, 00 грн. на рахунок [PERSON] з використанням\~карти 516875*46, як це визначено п. 2.1. кредитного договору. Згідно відомості про щоденні нарахування та погашення за спірним кредитним договором та випискою з особового рахунку заборгованість [PERSON] за кредитним договором №102892534 від 20.02.2023 становить 31949,00 грн, із яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 8600,00 грн; заборгованість за процентами 23349,00 грн; прострочена заборгованість за комісією 0,00 грн. Крім цього встановлено і те, що 27.06.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений договір відступлення прав вимоги №100-МЛ/Т. Відповідно до умов даного Договору, що не виключає додаткова угоди №1 від 26.08.2025 до цього договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором №102892534 від 20.02.2023, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Варто зазначити, що сума та розрахунок заборгованості за Кредитним договором №102892534 від 20.02.2023 було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно Договору відступлення прав вимоги №100-МЛ/Т від 27.06.2023. Таким чином, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» наділено правом вимоги до відповідача за кредитним договором №102892534 від 20.02.2023. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію»\~(далі - Закон). У\~статті 3 Закону\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6\~статті 11 Закону\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону\~ електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12\~Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно\~статті 1056 ЦК України\~розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до\~статті 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша\~статті 1048 ЦК України). З огляду на викладені норми права, у позичальника виникає зобов`язання повернути кредитодавцю позику (кредит) в порядку, на умовах та в строк, що передбачені кредитним договором, та сплатити проценти за користування кредитними коштами. Матеріалами справи підтверджено, що боргові зобов`язання між сторонами по справі виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту №102892534 від 20.02.2023. На підтвердження укладення указаного кредитного договору позивачем було надано суду докази з чіткою хронологією дій учасників електронної комерції при укладенні електронного договору в інформаційно-комунікаційній системі. Матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого кредитодавцем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк, заборгованість не повернула. Статтею 526\~ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті\~610,\~611 ЦК України). Суд звертає увагу на те, що відповідач не надала суду відзиву, заперечень щодо факту отримання кредиту, жодних належних та допустимих доказів на спростування обставин та доказів, наданих позивачем. Оцінивши допустимість, достовірність доказів, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вважає, що у позивача виникло право на заявлення вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №102892534 від 20.02.2023 в сумі 31949,00 грн, із яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 8600,00 грн; заборгованість за процентами 23349,00 грн. Таким чином, позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 2422 грн 40 коп. відповідно до статті 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачки на користь позивача. У частині заявлених витрат на правничу допомогу, суд врахував наступне. Частиною 4 ст.\~137\~ЦПК\~України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження понесених витрат, представником позивача було надано: договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025; акт №Д/4893 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 22.10.2025; детальний опис робіт (наданих послуг) від 22.10.2025; витяг з Єдиного державного\~реєстру юридичних\~осіб,\~фізичних осіб-підприємців\~та громадських\~формувань; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2093. Зважаючи на той факт, що позивач у справі належним чином документально підтвердив такі витрати, однак враховуючи складність справи (справа є типовою для позивача у відносинах із боржниками, розгляд справи у суді здійснювався в спрощеному порядку, адвокат участі у судовому засіданні не приймав, обсяг наданих послуг у вигляді професійної правничої допомоги не є значним), суд вважає, що обґрунтованим та співмірним в даному випадку стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. Суд зазначає та наголошує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. На підставі викладеного,

Outcome: approved