Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

22.05.2025 Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулось до Салтівського районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості у розмірі 121412,89 грн. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , і є споживачами послуг з теплопостачання. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не сплачували в повному обсязі за послуги теплопостачання, в зв`язку з чим це призвело до утворення заборгованості в сумі 118168,68 грн., з яких: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , мають заборгованість у сумі 44072,68 грн. за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.03.2012 по 30.04.2019 року. [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~мають заборгованість\~у сумі\~38720,91 грн. за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.05.2019 по 31.03.2025; 999,60 грн. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.03.2025; 31639,61 грн. за послугу з постачання гарячої води за період з 01.01.2022 по 31.03.2025; 579,36 грн. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 31.03.2025; 1703,46 грн за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.03.2025; 453,06 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.03.2025; 2342,67 грн. - інфляційні витрати; 901,54 грн. - 3% річних. Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 23.05.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 22.08.2025 до суду від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про застосування строків позовної давності, в якому серед іншого зазначає, про те, що в квартирі послуга з надання гарячого водопостачання не надається більше 20 років, труби фізично обрізані. 25.08.2025 до суду від відповідача [PERSON] надійшло\~клопотання про\~перенесення судового\~засідання до\~якого долучено\~копію Акта\~депутата ВисочанськоїОТГ Шепели А.І. згідно якого [PERSON] проживає в [ADDRESS] , Скріншот довідки переселенця 6324-5002446117 згідно якої [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . 27.11.2025 до суду від представник позивача надійшли додаткові пояснення по справі згідно яких просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, розгляд справи проводити без його участі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. У поданому клопотанні просить розглянути справу без участі представника позивача. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судові засідання 24.06.2025, 11.07.2025, 26.08.2025, 29.09.2025, 03.11.2025 та 04.12.2025 не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись у встановленому законом порядку, про причини неявки в судове засідання не повідомили. Відзив на позов не подали. Крім того, на 24.06.2025 та 11.07.2025 було зроблено оголошення про виклик відповідачів на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч. 2 ст.191\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Беручи до уваги ч. 1 ст.6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод Ради Європи від 04.11.1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідачі обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надали, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідачів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, підтримала клопотання про застосування строків позовної давності, пояснила, що не проживає за вказаною адресою, а лише зареєстрована разом з дитиною, зазначила, що послуга постачання гарячої води не надається близько 20 років, але позивач безпідставно з 2024 року почав нараховувати заборгованість за послугу яку не надає. На підтвердження ненадання послуги надала копію Акта обстеження системи теплоспоживання житлового приміщення №175/2462 від 26.11.2025 згідно якого за адресою [ADDRESS] на момент обстеження виявлено, що в квартирі гаряче водопостачання відсутнє, стояк гарячої води проходить транзитом, порушень немає. Суд, дослідивши матеріали справи, пояснення відповідача, докази, надані на обґрунтування позовних вимог та заперечень, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , і є споживачами послуг з теплопостачання. Згідно відомості нарахувань та оплат за теплову енергію та гарячу воду з урахуванням періоду платежу адресою: [ADDRESS] , станом на 31.03.2025 року заборгованість перед КП «Харківські теплові мережі»\~становить: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у сумі 44072,68 грн. за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.03.2012 по 30.04.2019 року. [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~у сумі\~38720,91 грн. за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.05.2019 по 31.03.2025; 999,60 грн. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.03.2025; 31639,61 грн. за послугу з постачання гарячої води за період з 01.01.2022 по 31.03.2025; 579,36 грн. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 31.03.2025; 1703,46 грн за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.03.2025; 453,06 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.03.2025. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно статті 4 вказаного Закону законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст. 67 ЖК України встановлено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до вимог ч. 1ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно зі ст. 64 ЖК члени сім`ї наймача, що проживають спільно з ним, несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з договору найму житлового приміщення. Відповідно до ч. 3. ст. 9 Закону України Про житлово-комунальні послуги, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідачі надали суду заяву, в якій просили застосувати строки позовної давності. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Частинами четвертою, п`ятою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. За загальним правилом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц зроблено висновок, що сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у справі, є самостійною підставою для відмови в позові. Для правильного застосування частини першої статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 385/321/20 наголошує на тому, що перебіг позовної давності починається з моменту, коли у особи виникло право на подання позову у матеріально-правовому аспекті. Мається на увазі таке подання позову, з яким пов`язується судовий захист права або здійснення примусу до дотримання норм права. Перебіг позовної давності пов`язується з моментом, коли право позивача порушено і таке порушення не усувається. При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22). Крім цього, Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм та період дії воєнного стану» доповнено, серед іншого, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, в якому пунктом 19 визначено, що в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Враховуючи вищевикладене, строки, визначені статтею 257 ЦПК України, продовжуються на строк дії карантину та воєнного стану, та відповідно позовні вимоги за період з 01.03.2012 по 12.03.2017 року заявлені поза межами строку позовної давності. Крім того, згідно Акта обстеження системи теплоспоживання житлового приміщення №175/2462 від 26.11.2025 виданого КП «Харківські теплові мережі» вбачається, що за адресою [ADDRESS] на момент обстеження 26.11.2025 виявлено, що в квартирі гаряче водопостачання відсутнє, стояк гарячої води проходить транзитом, порушень немає. Отже, послуги з постачання гарячої води, та з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води відповідачам не надавались. Враховуючи, що відповідачі належним чином зобов`язання щодо оплати комунальних послуг не виконали, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] , на користь КП "Харківські теплові мережі" заборгованості за оплату послуг з постачання теплової енергії за період з 01.04.2017 року по 30.04.2019 року у розмірі 15278,90 грн. А також про стягнення з [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~ на користь КП "Харківські теплові мережі" заборгованості за оплату послуг з постачання теплової енергії за період з 01.05.2019 року по 31.03.2025 року у розмірі 45788,82 грн. А також про стягнення з [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~ на користь КП "Харківські теплові мережі" 999,60 грн. за абонентської плати за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.03.2025; 1703,46 грн за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.03.2025; 2342,67 грн. - інфляційні витрати; 901,54 грн. - 3% річних. Таким чином, позовні вимоги КП "Харківські теплові мережі" підлягають частковому задоволенню. Питання щодо судових витрат зі сплати судового збору суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 1671,30 грн.

Outcome: partial