Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 39500 грн, посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором і просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою суду від 21.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, задоволено клопотання позивача про витребування доказів у справі, та які надійшли до суду 18.11.2025. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та відповідних доказів. Позивачу та відповідачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, яку позивач отримав через систему «Електронний суд», а від відповідача на адресу суду повернулось рекомендоване відправлення, яке направлено на адресу місця реєстрації відповідача з довідкою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 14.01.2023 ТОВ «Мілоан» та відповідач уклали договір про споживчий кредит №102310648\~ за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 10000 грн. строком на 100 днів (10 днів пільговий період та 90 днів поточний період), дата остаточного погашення заборгованості 24.04.2023, зі сплатою 1,5 % від фактичного залишку кредиту за кожний день строку користування кредитом в пільговий період та 3% від фактичного залишку кредиту за кожний день строку користування кредитом в поточний період. Даний договір підписаний електронними підписами з одноразовим ідентифікатором (п. 6 кредитного договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк кредитування складає 39500 грн. Укладаючи кредитний договір №102310648\~ відповідач електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора Z12936 підписав анкету заяву на кредит, заяву на отримання кредиту, графік платежів за договором. Згідно п. 1.5.1 Договору встановлена комісія за надання кредиту 1000 грн, яка нараховується одноразово в момент видачі кредиту. Відповідачу первісним кредитором перераховано кошти в сумі 10000 грн за договором №102310648, що підтверджується копією платіжного доручення № 57599086 від 14.01.2023. Отримання коштів відповідачем за договором кредиту підтверджується наданою до суду 18.11.2025 інформацією з АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якої 14.01.2023 на картку відповідача № [NUMBER] здійснено переказ коштів у сумі 10000 грн. 30.05.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ "ФК «Кредит-Капітал»" укладено договір відступлення прав вимоги №98-МЛ/Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан», як первісний кредитор, відступило ТОВ "ФК «Кредит-Капітал»" за плату право грошової вимоги до боржників ТОВ «Мілоан», а ТОВ "ФК «Кредит-Капітал»" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Мілоан». Відповідно до додаткової угоди №1 від 26.08.2025 до договору відступлення прав вимоги №98-МЛ/Т від 30.05.2023, сторони внесли зміни до договору - форму реєстру боржників. Позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №102310648 від 14.01.2023. Відповідно до витягу з реєстру боржників до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача у загальному розмірі 39500 грн, що складається: 10000 грн заборгованість по тілу кредиту, 28500 грн заборгованість по відсоткам, 1000 грн залишок за комісією. Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК\~України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526\~ЦК\~України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1\~ст.530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦУ України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно із ч.1\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~ст.514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із\~ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Таким чином, судом встановлено укладення між ТОВ «Мілоан» та відповідачем договору про споживчий кредит № 102310648 у формі електронного документу з електронними підписами сторін, із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними. Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ «Мілоан» надав відповідачу кредит шляхом перерахування коштів на рахунок відповідача. Однак станом на день подачі позову до суду відповідачем борг за кредитним договором не повернуто. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, у нього виникла заборгованість, розмір якої відповідачем не спростовано, доказів сплати коштів за договором суду не надано. Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №102310648 первісним кредитором відповідачу нараховувались відсотки за користування кредитними коштами за період з 14.01.2023 до 24.04.2023 в межах строку дії договору, які відповідачем не погашались, тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо стягнення боргу за комісією в сумі 1000 грн суд зазначає наступне. Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 06.09.2017 року у справі №6-2071цс16 послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Як вбачається з Договору про споживчий кредит (пункт 1.5.1) ТОВ «Мілоан» встановлено комісію за надання кредиту у розмірі 1000 грн, тобто встановлено плату за послугу, яка є обов`язком саме кредитодавця, відповідно до умов договору. Отже, умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволені вимоги про стягнення з відповідача комісії у розмірі 1000 грн. Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12.04.2022 року у справі №640/14229/15 (провадження № 61-16739св20), від 21.04.2021 року у справі № 677/1535/15 (провадження № 61-19356св19), від 15.12.2021 року у справі №209/789/15 (провадження № 61-16561св20), від 21.07.2021 року у справі №751/4015/15 (провадження № 61-8543св20). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про порушення відповідачем договірних зобов`язань перед позивачем, до якого перейшло право вимоги за договором про споживчий кредит, тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості в загальній сумі 38500 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 10 000 гривень, заборгованість за відсотками 28500 грн. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з їх необґрунтованістю. Щодо стягнення судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн та заявлено позовні вимоги в загальному розмірі 39500 грн. Судом задоволено позовні вимоги на суму 38500 грн, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2361 грн (38500*2422,40/39500). Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на оплату професійної правничої допомоги, в розмірі 8000 гривень, слід зазначити наступне. Згідно статтей\~133,\~137 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Статтею 141\~ЦПК\~України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням обставин справи, обґрунтованості та реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, розміру наданої правової допомоги та адвокатських послуг, часом, витраченим на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатських послуг, частковим задоволенням позовних вимог, суд вважає, що визначений розмір оплатив сумі 8000 грн є завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial