Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Представник позивача адвокат Усенко М.І. звернувся до суду з позовом до [PERSON] \~ про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначає, що 28.12.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2745701, відповідно до умов якого позичальнику надано грошові кошти в сумі 9 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності а позичальник зобов`язалась\~ повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало [PERSON] грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору. Однак відповідачка не виконує належним чином умови кредитного договору не вносила платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення\~ отриманих коштів а також сплату процентів за користування кредитом. У звязку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача утворилась заборгованість за кредитним договором. 10.08.2023 року ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» уклали договір факторингу № ККЛУ-10082023. За умовами договору ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ЛІНЕУРА Україна», в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором № 2745701 від 28.12.2021. Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором відповідачкою не погашена, станом на дату подання позову заборгованість становить 40 939, 62 грн, а саме: 8990, 9 грн заборгованість за тілом кредиту, 31 994, 72 грн заборгованість за процентами. Тому представник позивача просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 2745701 від 28.12.2021 в розмірі 40 935, 62 грн,\~ судовий збір в розмірі 2422,40 грн. і витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Ухвалою від 23 вересня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 29 жовтня 2025 року, у відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України ухвалено справу розглядати з повідомленням сторін. Відповідачу за місцем реєстрації було направлено судову повістку та матеріали. Судова повістка та матеріали, що направлялись відповідачу повернулись до суду не врученими із відміткою про те, що адресат відсутній за вказаною адресою, тобто відповідач не вважалась належним чином повідомленою про розгляд справи в суді, тому ухвалою від 29 жовтня 2025 року було вирішено проводити розгляд справи у заочному порядку, розгляд справи відкладено на 03 грудня 2025 року. Відповідача [PERSON] про місце, дату і час судового засідання повідомлено\~ шляхом поміщення оголошення на веб-сайті судової влади України у відповідності до ст. 128 ЦПК України. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідача повідомлялось про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади, які розміщені 29 жовтня 2025 року.\~\~\~ В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.\~ Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, відзиву на позов не подала, про дату час і місце судового розгляду повідомлена через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, тому у відповідності до положень ч.11 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Суд, за згодою позивача, ухвалює провести розгляд справи на підставі доказів, що містяться у справі, з винесенням заочного рішення по справі, що відповідає положенню ст. 280 ЦПК України, коли у\~ разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, заперечення на позов не подав, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування даних умов. Крім того, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.\~\~\~\~ Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 28.12.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2745701 на суму 9 000 грн., строком на 360 днів, стандартна процентна ставка 1, 99 % в день, реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою 29 653,85 % річних, реальна річна процентна ставка з урахуванням зниженої процентної ставки 6961,93 %, орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою 73 476, 00 грн, за зниженою ставкою 68 130, 00 грн (а.с.13-18) Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора С279, надісланого на номер мобільного телефону відповідача, що підтверджується довідкою про ідентифікацію. (а.с.20) Також електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора позичальник [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту (а.с.11-12) та Додаток № 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2745701 від 28.12.2021 (а.с.19) На підтвердження виконання ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язання щодо перерахування коштів за кредитним договором матеріали справи містять повідомлення від провайдера ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 04.03.2024, що надає послуги ТОВ «Лінеура Україна» з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків про успішно перераховані кошти в системі в сумі 9 000 грн на рахунок відповідача, який був вказаний нею у договорі, маска картки № [NUMBER] . (а.с.22) Згідно розрахунку заборгованості за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2745701 від 28.12.2021 станом на 10.08.2023 року заборгованість позичальника [PERSON] становить 40 939, 62 грн, з них 8990, 9 грн заборгованість за тілом кредиту, 31 994, 72 грн заборгованість за процентами. Суд вважає за необхідне зазначити, що розрахунок заборгованості зроблений до 23.12.2022 року, тобто у період дії договору (а.с.23-28) 10 серпня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» укладено договір факторингу № ККЛУ-10082023, за умовами якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості).\~ Внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває права грошових\~ вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними\~ договорами. (а.с.29-32) Згідно з витягу реєстру боржників до Договору факторингу №ККЛУ-10082023 від 10 серпня 2023 р. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до боржника [PERSON] на суму 40 935, 62 грн (а.с.33)\~\~\~\~\~ При розгляді справи судом застосовуються загальні положення цивільного законодавства щодо договорів, та спеціальні положення нормативно правових актів.\~\~\~\~ Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Крім того, згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.\~\~\~ Судова практика у кредитних правовідносинах, стягненні заборгованості за кредитними договорами наразі дотримується позиції необхідність наявності доказів щодо передачі кредитором грошових коштів боржнику. Обов`язковою умовою для прийняття позитивного для кредитора рішення є надання ним документу, який підтверджує вказаний факт. Позиція ВС/КЦС у справі № 278/2177/15-ц від 17 грудня 2021 року викладена таким чином: «Заборгованість за кредитом та її розмір має доводитись первинними касовими документами, наприклад виписками за картковими рахунками за кредитним договором». В даній справі позивач на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду докази на укладення договорів та власний розрахунок заборгованості. Разом з цим, позивач при подачі позову не зазначив, щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, які підтверджують факт надання відповідачу кредитних коштів.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з положеннями ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Позиція Верховного Суду викладена в Постанові від 29 січня 2020 року по справі № 755/18920/18: «Наданий банком розрахунок заборгованості, як доказ існування між сторонами кредитних правовідносин, наявності заборгованості та її розмір, сам по собі не є належним та допустимим доказом укладення кредитного договору та наявності заборгованості за ним договором, оскільки будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача, позивачем не надано». Крім того, як зауважив Верховний Суд у постанові від 25.05.2022 у справі №645/59/16-ц, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.\~ Доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та п. 2.1.1 Постанови Національного банку України «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України» від 30.12.1998 №566, оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Згідно п.57 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, що затверджений Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 №75\~ інформація, що міститься в прийнятих для обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Пунктом 60 Положення визначено, що клієнтські рахунки та рахунки з обліку внутрішньобанківських операцій є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Банк забезпечує ведення синтетичного обліку за допомогою рахунків II, III, IV порядків Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 11.09.2017 №89 (зі змінами). Детальна інформація про кожного контрагента та кожну операцію фіксується на рівні аналітичного обліку на аналітичних рахунках. Аналітичні рахунки повинні містити обов`язкові параметри, визначені нормативно-правовими актами Національного банку України. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожними відповідним рахункам синтетичного обліку. Згідно з п.61 Положення форма клієнтських рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Клієнтські рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер клієнтського рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код Єдиного ідентифікатора Національного банку України (далі - ID НБУ) банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) сума вхідного залишку за рахунком; 7) код ID НБУ банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) сума оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку. У пункті 62 Положення встановлено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Таким чином, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Отже саме виписка по рахунку є належним доказом підтвердження видачі кредиту. Позивач не надав виписок за рахунками відповідача, а також платіжних доручень, платіжних інструкцій або квитанцій, які б підтверджували зарахування коштів за кредитами на рахунки відповідача.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано копію Договору № 2745701 від 28.12.2021, довідку про ідентифікацію, довідку про переказ коштів та розрахунок заборгованості за цим договором. Однак, в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи на підтвердження перерахування кредитних коштів на банківський картковий рахунок позичальника [PERSON] у розмірі зазначеному в договорі про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 28.12.2021. Зокрема, ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ КАПІТАЛ»\~ не надано суду копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, виписки по картковому рахунку, тощо. З клопотанням до суду про витребування доказів, які становлять банківську таємницю, з банківських установ для підтвердження зарахування коштів на рахунок відповідачки представник позивача не звертався.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.3 ст 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст 76 ЦПК України\~ доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1 і 2 ст 77 ЦПК). Відповідно до ч.2 ст 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною\~ 6 ст 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ З огляду на наведені положення процесуального законодавства щодо належності, допустимості та достатності\~ доказів, та аналізуючи встановлені обставини справи суд приходить до висновку, що факт отримання грошових коштів відповідачем від первісного кредитора за вказаним в позові кредитним договором є недоведеним, що не тягне за собою передачу прав вимоги за договором факторингу і ненабуття фактором позивачем - права вимоги за кредитним договором, укладеним з первісним кредитором, тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Крім того, ч.5 ст. 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про\~ розподіл судових витрат. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог п.2 ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. Тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат. На основі викладеного,

Outcome: dismissed