Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права на завершення приватизації та визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після його смерті відкрилась спадщина за законом на належне йому майно, а саме на земельні ділянки, загальною площею 0,85 гектарів, в тому числі на земельну ділянку, площею 0,25 гектарів, для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка розташована в [ADDRESS] , в тому числі на земельну ділянку, площею 0,60 гектарів, для ведення особистого селянського (бувшого особистого підсобного) господарства, яка розташована в межах населеного пункту села Ласків Володимирського району Волинської області, які згідно з рішенням сесії Ласківської сільської ради Володимир Волинського району Волинської області від 03 лютого 1994 року № 16/4, були передані у приватну власність [PERSON] . За свого життя, [PERSON] одну із вказаних вище земельних ділянок, а саме земельну ділянку, площею 0,25 гектарів, для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка розташована в [ADDRESS] приватизував на себе у встановленому законом порядку, отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 828745. Вона належить до першої черги спадкоємців за законом і має право на успадкування майна, яке залишилося після смерті її батька [PERSON] , та вважається такою що прийняла спадщину за законом свого покійного батька, так як постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, доглядала і похоронили батька, дещо із належного йому майна, а саме земельну ділянку, площею 0,25 гектарів, для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка розташована в [ADDRESS] , про яку зазначається вище, вже оформила на себе. Окрім неї, у покійного [PERSON] є ще одна спадкоємиця першої черги за законом, це його дружина [PERSON] , яка у встановленому законом порядку відмовилася від спадщини свого покійного чоловіка,. На даний час виникла необхідність оформити право власності на спадкове майно, проте, приватним нотаріусом Володимирського нотаріального округу Волинської області Велимчаниця А.І. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, у зв`язку з чим вона змушена була звернутися до суду із зазначеним позовом. Зважаючи на\~викладене позивач\~просить визнати\~за нею\~в порядку\~спадкування за\~законом після\~смерті батька[PERSON] , який помер [INFO] , право на завершення приватизації та реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", на земельну ділянку, площею 0,60 гектарів, для ведення особистого селянського (бувшого особистого підсобного) господарства, яка розташована в межах населеного пункту села Ласків Володимирського району Волинської області, яка згідно з рішенням сесії Ласківської сільської ради Володимир Волинського району Волинської області від 03 лютого 1994 року № 16/4, була передана у приватну власність [PERSON] . Позивачка у підготовче засідання не з`явилася, в прохальній частині позовної заяви її представник [PERSON] просить проводити розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка в підготовче засідання також не з`явилася, подавши суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Враховуючи те, що учасники справи в підготовче засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207цьогоКодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Зважаючи на те, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за результатами підготовчого провадження. Суд, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов таких висновків. Відповідно до статей 12,13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з архівного витягу з рішення сесії Ласківської сільської ради Володимир-Волинського району від 03 лютого 1994 року №16/4 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок», [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність та постійне користування земельну ділянку, площею 0,25 гектарів, для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка розташована в [ADDRESS] , в тому числі на земельну ділянку, площею 0,60 гектарів, для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в межах населеного пункту села Ласків Володимирського району Волинської області. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.04.2020 року, [INFO] [PERSON] помер. Із свідоцтва про народження серія [NUMBER] вбачається, що позивачка [PERSON] є рідною донькою померлого [PERSON] . З копії\~будинкової книги\~вбачається,\~що позивачка[PERSON] проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.05.2025 року, позивачка [PERSON] прийняла спадщину на частину належного [PERSON] майна, а саме на земельну ділянку, площею 0,25 гектарів, для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка розташована в [ADDRESS] , яка належала померлому на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №828745, виданого 08 вересня 2010 року Ласківською сільською радою Володимир-Волинського району, Волинської області, на підставі рішення Ласківської сільської ради Володимир-Волинського району від 03 лютого 1994 року №16/4 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок» та на підставі рішення Ласківської сільської ради Володимир-Волинського району, Волинської області за №27/1 від 06 жовтня 2009 року, зареєстрованому в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01108200067, кадастровий номер: 0720582801:01:001:0173. Однак зазначеним свідоцтвом не охоплено право позивачки на завершення приватизації та реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" на земельну ділянку загальною площею 0.60 га, для ведення особистого селянського ( бувшого особистого підсобного) господарства, що знаходиться в с. Ласків, Володимирського району, Волинської області, яка належала [PERSON] , відповідно до рішення сесії Ласківської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 16/4 від 03.02.1994. Судом встановлено, що крім позивачки по справі є ще спадкоємиця за законом, яка є дружиною померлого [PERSON] , а саме [PERSON] , яка є відповідачкою по справі. Проте остання відмовилась від прийняття частки у спадковому майні у встановленому законом порядку на користь позивачки, що підтверджується її письмовою заявою, яка знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до довідки - роз`яснення приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Велимчаниці А.І. від 26.08.2025 року № 343/01-16, позивачці [PERSON] було відмовлено у вчиненні даної нотаріальної дії щодо майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] та роз`яснено, що в разі відсутності у спадкоємців необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючих документів, вирішення зазначених питань проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно положень ст. 1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.\~346\~ЦК України смерть власника є однією з підстав припинення права власності. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті. Згідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 81\~ч.1\~п.\~«г» Земельного\~Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено ст. 152 ч. 3 п. «а» Земельного Кодексу України. Відповідно до ст.\~1225\~ч.1\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно положень ст.\~125\~Земельного Кодексу\~України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених у п. п. 10, 11 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30.05.2008\~року №7 про те, що відповідно до\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). При цьому, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Статтею 126\~Земельного Кодексу\~України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Листом Вищого спеціалізованого Суду України від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визначається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів того, що позивачка [PERSON] є єдиною особою, що претендує на спадкове майно після померлого батька [PERSON] , а відтак має право на успадкування всіх прав та обов`язків останнього, тож вимоги про визнання за нею у порядку спадкування за законом після смерті батька права на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельну ділянку є цілком обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved