Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника - адвоката Каракай О.В. звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою про стягнення боргу за договором позики. Обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що 27.02.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики. На підтвердження умов договору позики та факту отримання відповідачем грошових коштів, останнім власноручно складено письмову розписку, у відповідності до змісту якої відповідачем підтверджено отримання від позивача в борг грошових коштів в розмірі 40 000 дол. США на термін до кінця 2020 року на розвиток фірми (ТОВ «Єдина Європейська Енергетична Компанія»). Зобов`язання з повернення позики, згідно змісту розписки визначено до 31 грудня 2020 року. Таким чином, розписка містить усі складові боргового документа, що підтверджує наявність між позивачем та відповідачем позикових правовідносин. Оригінал розписки зберігається у позивача. Слід зазначити, що відповідно до відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] є співзасновником ТОВ «Єдина Європейська Енергетична Компанія», а з 2017 року директором даного підприємства. Протягом усього часу існування даних зобов`язань відповідач повернення позики не здійснив. Від виконання взятих на себе зобов`язань ухиляється, що вимушує позивача прибігати до захисту своїх прав у судовому порядку. Ухвалою від 21.03.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 04.06.2025 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Сторона позивача в судове засідання не з`явилась, на адресу суду направила клопотання про проведення судового засідання за їх відсутності, позовні вимоги підтримує та просить ухвалити рішення про задоволення позову. Сторона відповідача в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлявся судом. В матеріалах справи міститься зворотне повідомлення із зазначенням причини повернення - адресат відсутній за вказаною адресою. Представник відповідача - адвокат Круглик В.В. 27.08.2025 року ознайомився з матеріалами цивільної справи, в призначені судові засідання 02.10.2025 року, 02.12.2025 року не з`явився, надіслав заяву про відкладення розгляду справи 28.10.2025 року. Відзив від сторони відповідача до суду не надходив. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Відповідно до матеріалів справи, 27.02.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було складено розписку. У відповідності до змісту розписки [PERSON] , як директор фірми Єдина Європейська Енергетична Компанія, взяв у [PERSON] суму в 40 000 доларів США на термін до кінця 2020 року для розвитку фірми.[PERSON] зобов`язався повернути кошти до 31 грудня 2020 року. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.08.2019 року по справі № 369/3340/16-ц, провадження № 61-7418св18, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки. У постанові Верховного Суду від 18.07.2018 року у справі №143/280/17, провадження №61-33033св18, додатково звернуто увагу судів на те, що поясненнями сторони та показаннями свідка не може доводитися факт виконання зобов`язання за договором позики. Наявність у позивача боргового документа - розписки відповідача свідчить про невиконання ним взятих на себе зобов`язань. Таким чином, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, що є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Відповідачем не надано суду доказів того, що договір позики, який укладено між сторонами є нечинними, його дійсність не спростована. З огляду на положення цивільного законодавства даний правочин є укладеним, нікчемним законом не визнаний. Отже, відповідач договірні зобов`язання не виконав, а тому за вимогою позивача суд вважає необхідним стягнути на його користь суму неповернутих грошових коштів, переданих за договором позики в розмірі 40 000 доларів США, що відповідатиме вимогам ст. 1046 ЦК України і ст. 533 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 13 288,64 грн.

Outcome: approved