Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач звернулася в суд із наведеним позовом до [PERSON] мотивуючи його тим, що 05 серпня 2008 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у виконкомі Соколівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, про що було зроблено актовий запис №5. У шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що стосунки з відповідачем з часом погіршилися, сторони втратили взаєморозуміння, а шлюб фактично носить формальний характер. У зв`язку з вищевикладеним позивач просила розірвати шлюб з відповідачем, який зареєстрований 05 серпня 2008 року у виконкомі Соколівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, про що було зроблено актовий запис №5 та стягнути з відповідача судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 968 гривень 96 коп. та сервісний збір за сплату судового збору у розмірі 17 гривень 44 коп. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Заяви, та клопотання учасників справи. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак в позовній заяві просила проводити розгляд справи без її участі (а.с. 6). Відповідач в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с.33). Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 10.11.2025 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив та у строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони уклали шлюб 05 серпня 2008 року у Соколівській сільській раді Косівського району Івано-Франківської області, про що було зроблено актовий запис №5 (а.с.32). Згідно копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] у с. Річка Косівського району Івано-Франківської області (а.с.9-14). Відповідно до актового запису про народження № 19, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.16-17). Згідно інформації, наданої Кутською селищною радою Косівського району Івано-Франківської області, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.24). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача припинити шлюбні відносини з відповідачем. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак на даний час не підтримують шлюбних відносин та не проживають разом. [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, про, що однозначно і категорично ствердила у тексті позовної заяви. Беручи до уваги взаємостосунки, що склалися між подружжям, небажання позивача надалі підтримувати сімейні взаємовідносини, а також те, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу; згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Щодо розподілу судових витрат. У позовній заяві представник позивача адвокат Ковальова Н.М. просила стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 968 гривень 96 коп. та сервісний збір за сплату судового збору у розмірі 17 гривень 44 коп. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, і задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 50% судового збору у розмірі 484 грн. 48 коп., сплачений нею під час звернення з позовом до суду, а інші 50% судового збору в розмірі 484 грн. 48 коп. слід повернути позивачу з державного бюджету. Що стосується стягнення з відповідача сервісного збору за сплату судового збору у розмірі 17 гривень 44 коп., то суд зазначає наступне. Ч.1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. В ухвалі від 06.05.2024 року про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судового збору у справі №640/16655/21 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що комісія за послуги банку та сервісний збір не входять до судового збору, а тому стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача не підлягають, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved