Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

28 квітня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Позов мотивує тим, що 25.11.2023 [PERSON] уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» електронний договір №7306988 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 10 000 грн., строком на 360 днів, тобто до 19.11.2024. з процентною ставкою 1,99 % в день. 25 липня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено Договір факторингу №25.07/24-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Відповідно до умов вищезазначеного договору позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Позивачем нараховано проценти за 118 календарних дні ( 25.07.2024 - 19.11.2024) в межах строку договору відповідно до наступного: 10 000 грн. *1,99%= 199 грн.* 118 календарних днів = 23 482 грн. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у встановленому договором порядку та строки, станом на дату звернення позивача до суду відповідач має заборгованість в розмірі 51 790 грн., яка складається з: 10 000,00 грн. сума заборгованості за основним боргом, 18 308,00 грн. - сума процентів за користування кредитом; 23 482 грн. - нараховані позивачем проценти за 118 календарних дні; окрім цього, просить стягнути 2 442, 40 грн. суми сплаченого судового збору та 10 000 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою суду від 06 травня 2025 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін. Позивач копію ухвали про відкриття провадження отримав 07.05.2025, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі представника. Відповідач [PERSON] цивільний позов з додатками та копію ухвали про відкриття провадження у справі отримала 07.05.2025 року, надала до суду відзив на позовну заяву в якому проти задоволення позовних вимог заперечувала зазначаючи, що надані позивачем картка обліку договору (розрахунок заборгованості) не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування, укладення договору на умовах, які вказані у позові, а отже не може слугувати в якості належного доказу. Вважає, що розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони. Матеріали справи не містять доказів перерахування коштів за кредитним договором позичальнику. Належні докази про відступлення права вимоги до відповідача, та належне її повідомлення про зміну кредитора відсутні Щодо нарахування відсотків, вказує на те, що їх розмір є явно завищеним та не відповідає засадам справедливості та розумності. Крім того, заявлені позивачем витрати на правничу допомогу, на переконання відповідача не є співмірними з розглядом справи, оскільки справа є малозначною і розглядається в спрощеному порядку, що не потребує великих професійних затрат. В зв`язку з вищезазначеним просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 23 травня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, де з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву категорично не погоджується та вважає їх такими, що не відповідають дійсності. Так, на підтвердження укладання Договору про надання споживчого кредиту з ТОВ «Авентус Україна» позивачем надано електронний доказ в паперовій формі, який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора, та який був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, що свідчить про те, що відповідач ознайомилася та погодилася з умовами договору. Окрім того, примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого наявний у відповідача, де зокрема сторони передбачили нарахування процентів на відповідних умовах. Доступ до особистого кабінету клієнта має тільки відповідач. Підписуючи договір, позичальник погодилася на укладення договору саме такого змісту. Переказ коштів [PERSON] в рамках кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , вказану відповідачем особисто в заяві на отримання кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера ТОВ «Універсальні Платіжні рішення». Вважає, що наданий ТОВ «Авентус Україна» розрахунок по кредитному договору є належним та допустимим доказом утвореної заборгованості у даній справі. Право вимоги за кредитним договором перейшло до позивача, про що свідчать докази, оформлені належним чином та долучені до матеріалів справи. Оскільки станом на 25.12.2023 відповідач не здійснила оплату процентів згідно графіку платежу та не повернула тіло кредиту, просить позов задовольнити в повному обсязі. У відведений строк, з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, від відповідача не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 листопада 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 7306988 про надання споживчого кредиту. Відповідно п. 1.3. договору сума кредиту складає 10 000,0 грн. Відповідно п. 1.4. строк кредиту 360 дні. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Відповідно до п. 1.5.1 Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору. Відповідно до п.п. 2.1. п.2 Кредитного договору кошти кредиту надаються ТОВ «Авентус Україна» у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача , уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Згідно з п.п. 2.4. п. 2 Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1 Договору. Відповідно до п. 3.1. договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт". Відповідно до п.п. 3.4 договору розмір процентної ставки, встановлений в п.1.5 Договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії Договору та не може бути збільшений Товариством в односторонньому порядку. За змістом п. 5.6. кредитного договору погашення заборгованості здійснюється у такій черговості: у першу чергу здійснюються платежі з повернення простроченої суми кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредитом; у третю чергу здійснюється сплата неустойки та інших платежів відповідно до Договору. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором С7037 (а.с.15-22 зворот). За п.9.1, договір складено в 2 оригінальних примірниках українською мовою, по одному для кожної із сторін, що мають однакову юридичну силу. Договір про надання споживчого кредиту №7306988 від 25.11.2023 року підписано відповідачем [PERSON] електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора «С7037» відповідно до ч.ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомилася і погодилася з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту - 10 000 грн.; строк кредитування - 360 днів; стандартна % ставка - 1,99 % в день. У паспорті споживчого кредиту зазначено: інформацію та контактні дані кредитодавця (банку); основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; порядок повернення кредиту; додаткову інформації щодо встановленої пені, штрафів, процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, інші платежі; інші важливі правові аспекти. Також у паспорті споживчого кредиту наявний електронний підпис одноразовим ідентифікатором QD2059 [PERSON] . Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит № 7306988 від 25.11.2023 реальна річна процентна ставка становить 23 075,33%, а загальна вартість кредиту за весь строк кредитування складає 80 744,50 грн та включає в себе суму кредиту та проценти за користування кредитом 70 744,50 грн. Як встановлено судом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (Кредитор) є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК №870 від 28.02.2017, видане Національним банком України. Також, ТОВ «Авентус Україна» має ліцензію на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, яка була видана розпорядженням Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 28.02.2017р. №426 TOB «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало кредит [PERSON] на загальну суму 10 000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується інформацією, наданою ТОВ «Пейтек Україна» за вих. № 20240809 від 09.08.2024 року відповідно до якої 25.11.2023 о 09:40:10 на вищезазначений картковий рахунок було здійснено транзакцію : номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек Україна» №4be70748-6016-4dcc-a04b-1391e36074ea, номер транзакції в системі ТОВ «Авентус Україна» № 40638773 на суму 10 000 грн. (а.с. 73). Належність картки № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) [PERSON] та зарахування на неї кредитних коштів підтверджено листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 25.11.2025 за № 20.1.0.0.0/7-251124/64599-БТ, що наданий на виконання ухвали суду про витребування доказів. Відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо оплати нарахованих відсотків за користування кредитом і повернення тіла кредиту не виконала. Відповідно до наданого розрахунку ТОВ «ТОВ Авентус Україна» загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 7306988 від 25.11.2023 станом на 24.07.2024 становить 28 308, 00 грн., з них: 10 000,00 грн, - основний борг, 18 308,00 грн., -нараховані проценти (а.с.30-36). Як вбачається з вказаного розрахунку заборгованості, в межах строку дії кредитного договору, первісним кредитором нараховано проценти за користування грошовими коштами за 243 календарних дні (25.11.2023 р. - 24.07.2024 р.) у сумі 18 308,00 грн. Підпунктом 3 п. 4.1. Кредитного договору передбачено, що ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Відповідача. 25.07.2024 р. між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 25.07/24-Ф, за умовами якого, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 7306988 від 25.11.2023 р. Відповідно до п. 1.1. Договору Факторингу №25.07/24-Ф на умовах, встановлених цим Договором, Позивач (Фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Авентус-Україна» (Клієнта) за плату, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові своє право грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрах Боржників. Згідно з п. 1.2 Договору Факторингу №25.07/24-Ф перехід від клієнта до фактора до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого Фактор (Позивач) стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до платіжних інструкцій №5537, №5535, №5536, №5534, від 29.07.2024, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» здійснило оплату згідно договору факторингу №25.07/24-Ф від 25.07.2024 на рахунок ТОВ «Авентус Україна» (а.с.46-47 зворот). Надсилання повідомлення про відступлення прав вимоги ТОВ «Авентус Україна» на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» здійснено 25.07.2024 на електронну пошту [INFO], що підтверджується копією повідомлення від 25.07.2024 (а.с.28). Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 25.07/24-Ф від 25.07.2024 р., заборгованість відповідача становить 18 308,00 грн. (а.с. 10). 25.11.2024 р. рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» змінено назву з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (а.с. 72). Відповідно до розрахунку заборгованості, в межах строку дії кредитного договору, позивачем нараховано проценти за користування грошовими коштами за 118 календарних дня (25.07.2024 р. - 19.11.2024 р.) у сумі 23 482 грн. Загальна сума заборгованості за кредитним договором № 7306988 від 25.11.2023 р. становить 51 790 грн. Зазначений розрахунок заборгованості є належним доказом, котрий узгоджується з умовами кредитного договору, з нього вбачається основний борг, нараховані відсотки, сума платежу та залишок нарахованих не погашених відсотків відповідачем. Відповідачем, відповідно до положень ст.ст. 76-81 ЦПК України, розрахунок заборгованості не спростований. Відповідно до частини 1статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до частини 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбачено статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно частини 12 та 13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до частини 1статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Авентус Україна» в електронній формі. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статей 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Відповідно до частини 1статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1статті 1077 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини 1статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав кредит в ТОВ «Авентус Україна», яке відступило своє право вимоги позивачу. Згідно частини 1статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. На час розгляду справи заборгованість не погашена і складає 51 790 грн., з яких 10 000 грн. тіло кредиту, 18 308 грн. заборгованість за відсотками, та нараховані позивачем за 118 календарних дні проценти 23 482 грн. У кредитному договорі, укладеному між позивачем та відповідачем №7306988 від 25.11.2023 вказані проценти за користування кредитними коштами - стандартна % ставка - 1,99 % в день та вказано реальну річну процентну ставку на дату укладення договору 29653,85%. Суд не погоджується з твердженнями відповідача, що відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач включив у договір із споживачем умови, які є несправедливими щодо нарахувань відсотків. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору. Виходячи з мети законодавчого захисту прав споживача як більш вразливої та незахищеної сторони у договорі (в якому одна сторона є фахівець, а інша - ні), закон має на меті захистити право споживача бути обізнаним з умовами договору, що укладається, на зрозумілій для нього мові, коротко і прозоро, без прихованих невигідних для нього наслідків та умов, з метою уникнення ситуації, коли для належного розуміння договору та його умов споживач мав би детально аналізувати об`ємний матеріал, і з метою уникнення викривлення дійсного волевиявлення позичальника-споживача. Дані вимоги закону не мали на меті надати споживачу формальні підстави для подальшого визнання укладеного договору недійсним. Споживач (позичальник) не звільнений від обов`язку бути добросовісним при укладенні договору, що означає повне з`ясування позичальником умов договору (тобто умов, на яких йому кредитор видасть кредитні кошти, і які наслідки він матиме для себе) до підписання договору і відповідно до отримання позичальником на підставі підписаного договору кредитних коштів, а не навпаки. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування». Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» містить положення про те, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». У статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» наведено визначення термінів, які вживаються в цьому Законі, зокрема: договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом; загальний розмір кредиту - сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб; Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом, що врегульовано в частині другій статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються: платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит; платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено. Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» не забороняє встановлення у договорі про споживчий кредит процентів, комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця (крім тих, які згідно із законом надаються безоплатно) для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Зі змісту укладеного між сторонами кредитного договору вбачається, що сторони погодили строк кредитування, розмір відсотків та порядок їх сплати. Також договір містить інформацію про реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту. Беручи до уваги той факт, що відповідач користувалася наданими кредитними коштами, не виконуючи зобов`язань за кредитним договор №7306988 від 25.11.2023 щодо своєчасного повернення позичених грошових коштів зі сплатою відповідних відсотків за користування кредитом, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, а також приймаючи до уваги те, що відповідачем доводи та обґрунтування позову в ході розгляду справи не спростовані, а тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом у загальній сумі 51 790 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. Що стосується вимоги про стягнення 10 000 грн витрат на правничу допомогу, то суд приходить до наступного висновку. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Відповідно до ч, 1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 статі 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (§80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (§95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц. З огляду на викладене, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги норми ст. 137 ЦПК України, ураховуючи категорію справи, обсяг виконаних робіт та наданих адвокатом послуг, значення справи для сторони позивача, її публічним інтересом, співмірність даних витрат, які на думку суду є завищеними, тому суд вважає такими, що підлягають до задоволенню витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн, які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. На основі викладеного,

Outcome: approved