Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних за весь час прострочення виконання зобов`язання. Позовні вимоги мотивовані тим, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 15.04.2010 року по справі №2-1644/10 (залишеним без змін Апеляційним судом Вінницької області від 25.08.2010 року по справі №22-3938-2010 р.) визнано недійсним договір страхування №030902-02-02-01 від 12.08.2008 року, укладений між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством страховою компанією «ВУСО» в частині пункту 13.3 розділу 13. Крім цього, вказаними судовими рішенням було стягнуто з Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 413 975,40 грн, пеню за затримку у виплаті страхового відшкодування в розмірі 82796 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн. 08.06.2010 року Ленінським відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ЗАТ «Страхова компанія «ВУСО» на користь [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 413 975,40 грн., пені за затримку у виплаті страхового відшкодування в розмірі 82796 грн. та моральної шкоди в розмірі 5000 грн. На виконання вищезазначеного рішення суду, 03.08.2010 року Ленінським ВДВС Вінницького міського управління юстиції було списано з рахунку ПрАТ «СК «ВУСО», відкритого у Відділені ПАТ «Промінвестбанк» в м. Вінниця, грошові кошти на суму 400 000, 00 грн. 14.12.2010 року ПрАТ «СК «ВУСО» на виконання заочного рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 15.04.2010 року по справі №2-1644/10 додатково було сплачено ще 151 988,54 грн. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.12.2012 року по справі №6-456 св 12 за результатами касаційної скарги поданої ПрАТ «СК «ВУСО» на заочне рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 15.04.2010 року по справі №2-1644/10 (залишеним без змін Апеляційним судом Вінницької області від 25.08.2010 року по справі №22-3938- 2010 р.) було вирішено: касаційну скаргу закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» задовольнити частково. Заочне рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 15.04.2010 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 25.08.2010 року скасувати. Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.04.2013 року по справі №232/2190/12 було вирішено в задоволені позову [PERSON] до ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» про визнання договору добровільного страхування наземного транспорту №030902-02-02-01 від 12.08.2008 року частково недійсним відмовити. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.04.2013 року по справі №127/1606/13-ц (провадження №6/127/116/13) було вирішено: заяву представника відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про поворот виконання рішення задоволено. Зобов`язано [PERSON] повернути Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «ВУСО» в порядку повороту виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 10.04.2010 року 501 771,40 грн. [PERSON] виконав свої зобов`язання у повному обсязі пов`язані із повернення ПрАТ «СК «ВУСО» грошових коштів у розмірі 501 771,40 грн. в порядку повороту виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 15 квітня 2010 року лише 30.04.2025 року. Того ж дня (30.04.2025 року) державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № [NUMBER] у зв`язку із повним виконанням судового рішення. Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2013 році зобов`язання відповідача повернути ПрАТ «СК «ВУСО» грошові кошти на підставі ухвали суду про поворот виконання судового рішення не припинилося у 2016 році, а тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання 30.04.2025 році (дата останнього платежу з погашення боргу). Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення до 30 квітня 2025 року. Разом з тим главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Таким чином, ПрАТ «СК «ВУСО» звертається з даним позовом про стягнення з [PERSON] інфляційних втрат та 3 % річних за весь час прострочення виконання зобов`язання (з урахуванням останніх трьох років, які передували подачі позову). Розрахунок нарахувань передбачених статтею 625 ЦК України за період з 30.04.2022 року по 13.02.2025 року. Розрахунок ціни позову в даній справі здійснюється наступним чином: 222 523,91 грн (нарахування за ст. 625 ЦК України за період з 30.04.2022 року по 13.02.2025 року) + 18 270,54 грн (нарахування за ст. 625 ЦК України за період з 14.02.2022 року по 29.04.2025 року) + 6,09 грн.(нарахування за ст. 625 ЦК України за період з 29.04.2022 року по 30.04.2025 року) = 240 800,54 грн, з яких: інфляційні втрати в загальній сумі складають 195 637, 93 грн та 3 % річних в загальній сумі складають 45 162,61 грн. Вищевикладене і стало підставою звернення до суду з вимогою стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні втрати в загальній сумі 195 637,93 грн та 3 % річних в загальній сумі 45 162,61 грн, а всього стягнути 240 800, 54 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 3 612,01 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в загальному позовному провадженні. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем відзив на позовну заяву не подавався. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.09.2025 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача адвокат Пронякін Є.В. подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити. Щодо ухвалення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом розміщення оголошення-повідомлення на офіційному веб-порталі судової влади України, а також шляхом направлення кореспонденції за його зареєстрованим місцем проживання, однак конверт повернувся до суду з відміткою на довідках «Укрпошти» про причини повернення: «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзив на позовну заяву відповідачем не подавався. Враховуючи зазначене вище та положення ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступне. Судом встановлено, 12.08.2008 року між ЗАТ «СК «ВУСО та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №030902-02-02-01. Згідно умов вказаного Договору застрахованим транспортним засобом є Mercedes-Benz R350L, 2006 року випуску, VIN-код [NUMBER] д.н.з. [NUMBER] . 20.01.2009 між ЗАТ «СК «ВУСОта [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до Договору страхування наземного транспорту №030902-02-02-01 від 12.08.2008. 15.06.2009 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування. Зі змісту заяви вбачається, що 14.06.2009 року близько 14:30 год. на вул. Свободи, 26 в м. Хмельницькому, застрахований транспортний засіб MercedesBenz R350L, 2006 року випуску, Vin код [NUMBER] д.н. [NUMBER] було викрадено. ПрАТ «СК «ВУСО» своїм листом за вих. №3935 від 01.09.2009 року було повідомлено [PERSON] про призупинення прийняття рішення про виплату та/або відмову у виплаті страхового відшкодування. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 15.04.2010 у справі №2-1644/10 визнано недійсним договір страхування №030902-02-02-01 від 12.08.2008 року, укладений між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством страховою компанією «ВУСО» в частині пункту 13.3 розділу 13, а саме «усі розбіжності або вимоги, які виникають з вищеназваного договору страхування або у зв`язку з ним, у тому числі такі, що стосуються його виконання, порушення, припинення або визнання недійсним, підлягають вирішенню в постійно діючому третейському суді при товарній біржі «ІННЕКС» (свідоцтво про реєстрацію від 25.05.2005 року за №5, місцезнаходження суду: 83023, м. Донецьк, вул. Ходаківського, 5. Такі спори будуть розглядатися третейським судом у складі одного судді, формування складу суду (призначення судді) для розгляду конкретного спору здійснюється головою суду». Стягнуто з закритого акціонерного товариства страхової компанії «ВУСО» на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 413975,40 грн, пеню за затримку у виплаті страхового відшкодування в розмірі 82796,00 грн та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 25.08.2010 заочне рішення Ленінського районного суду м. Вінниці залишено без змін. 08.06.2010 року Ленінським відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ЗАТ «Страхова компанія «ВУСО» на користь [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 413 975,40 грн, пені за затримку у виплаті страхового відшкодування в розмірі 82796 грн та моральної шкоди в розмірі 5000 грн. 03.08.2010 Ленінським ВДВС Вінницького міського управління юстиції було списано з рахунку ПрАТ «СК «ВУСО», відкритого у Відділені ПАТ «Промінвестбанк» в м. Вінниця, грошові кошти на суму 400 000, 00 грн. 14.12.2010 ПрАТ «СК «ВУСО» на виконання заочного рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 15.04.2010 року по справі №2-1644/10 додатково було сплачено ще 151 988,54 грн. 24.12.2010 Ленінським ВДВС Вінницького міського управління юстиції було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із повним виконанням рішення суду та сплатою ПрАТ «СК «ВУСО» на користь [PERSON] грошових коштів в повному обсязі. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.12.2012 року по справі №6-456 св 12 касаційну скаргу закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» задоволено частково. Заочне рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 15.04.2010 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 25.08.2010 року скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.04.2013 року по справі №232/2190/12 було вирішено в задоволені позову [PERSON] до ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» про визнання договору добровільного страхування наземного транспорту №030902-02-02-01 від 12.08.2008 року частково недійсним відмовити. Хмельницькою обласною прокуратурою листом за вих. №09/1-3370вих-25 від 16.05.2025 року було повідомлено представника ПрАТ «СК «ВУСО» - адвоката Винокурова Олександра Вікторовича, що за наявною інформацією в ході досудового розслідування кримінальної справи автомобіль Mercedes-Benz R350L слідчим СВ Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області 14.04.2011 повернуто [PERSON] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.04.2013 по справі №127/1606/13-ц (провадження №6/127/116/13) було вирішено: заяву представника відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про поворот виконання рішення задовольнити. Зобов`язати [PERSON] повернути Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «ВУСО» в порядку повороту виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 10.04.2010 року 501 771,40 грн. 12.03.2020 державним виконавцем Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) відкрито виконавче провадження [NUMBER] за дублікатом виконавчого листа №127/1606/13. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.01.2022 по справі №127/1606/13-ц було вирішено: змінити спосіб та порядок виконання судового рішення - ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 19 квітня 2013 року по цивільній справі №127/1606/13-ц, а саме: стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» 501771,40 грн. в порядку повороту виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 15 квітня 2010 року. [PERSON] виконав свої зобов`язання зі сплати заборгованості на користь ПрАТ «СК «ВУСО» у повному обсязі, що підтверджується: копією платіжної інструкції в національній валюті №7768 від 13.02.2025 (сума 469,86 грн); копією платіжної інструкції в національній валюті №10887 від 29.04.2025 (сума 464273,23 грн); копією платіжної інструкції в національній валюті №10926 від 30.04.2025 (сума 37028,31 грн). 30.04.2025 державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № [NUMBER] у зв`язку із повним виконанням судового рішення. Відповідно до розрахунку заборгованості, інфляційні втрати за період з 30.04.2022 по 13.02.2025 складають 195637,93 грн, 3 % річних 45162,61 грн. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Право позивача вимагати від відповідача сплатити інфляційні втрати та 3% річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від відповідача за користування утримуваними ним грошовими коштами. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 917/1421/18, за змістом частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) згідно статті 530 ЦК України. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 цього Кодексу врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, за змістом наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною 2 статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а становлять спосіб захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу належить до складу грошового зобов`язання і вважається особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ними утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення боргу у 2013 році зобов`язання відповідача повернути ПрАТ «СК «ВУСО» грошові кошти на підставі ухвали суду про поворот виконання судового рішення не припинилося у 2016 році, а тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання 30.04.2025 році (дата останнього платежу з погашення боргу). Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), а тому 30 квітня 2025 року (дата остаточного погашення заборгованості, стягнутої за судовим рішенням) і є датою, коли зобов`язання відповідача перед ПрАТ «СК «ВУСО» припинилося. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Отже, невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року по справі №127/15672/16-ц та у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18. Отже, з огляду на матеріали справи, позивач має право на захист своїх майнових прав та інтересів та стягнення з відповідача, з урахуванням приписів ст. 625 ЦК України, позов підлягає задоволенню. Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3612,01 грн. Крім того, позивачем понесені витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги у розмірі 15000,00 грн Розмір витрат на правову допомогу підтверджується: договором про надання правничої допомоги № 1/2025 від 28.05.2025, додатковою угодою до договору про надання правничої допомоги № 1/2025 від 28.05.2025, детальним розрахунком робіт (наданих послуг) виконаних для надання правової допомоги по судовій справі 3127/18663/25 від 26.09.2025, відповідно до якого загальна вартість наданих послуг становить 15000,00 грн. Такі документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи задоволення позову суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на корить позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн. Також суд зауважує, що суд ухвалював рішення за відсутності учасників справи. Відповідно до положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На відповідне застосування вказаних положень також звернула увагу Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 5 вересня 2022 року в справі №1519/2-5034/11.

Outcome: approved