Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

26.06.2025 року адвокат Москаленко Р.А., здійснюючи представництво інтересів позивача [PERSON] , в електронній формі через електронний кабінет підсистеми «Електронний Суд» звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] , третя особа Балтський відділ ДРАЦС Подільського району Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства (посмертно). Позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України. [PERSON] загинув [INFO] у місті Торецьк Донецької області під час виконання військового обов`язку. Цей факт підтверджується висновком військово-лікарської комісії від 12.03.2025 року № 2025-0312-111, а також свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . За життя [PERSON] , його батьки не звертались з спільною заявою щодо встановлення походження дитини від батька. Матір [PERSON] теж померла. Після смерті [PERSON] , в нього залишився неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , законним представником якого є мати, [PERSON] . Факт батьківства [PERSON] щодо дитини встановлено рішенням Балтського районного суду Одеської області, яке набрало законної сили 14 квітня 2025 року по справі №493/1721/24. Позивач вважає, що саме [PERSON] є належним відповідачем у справі, у зв`язку з тим, що, у разі визнання факту походження [PERSON] від [PERSON] , в позивача щодо сина відповідача виникнуть додаткові права та обов`язки, встановлені ЦПК та Сімейним кодексом України, які виникають з відносин спорідненості. Позивач змушений звернутися до суду для встановлення походження сина, у зв`язку з тим, що іншим шляхом внести зміни до відомостей про народження не має. В той же час позивач бажає рахуватися батьком свого сина та підтвердити свій родинний зв`язок з онуком. Визнання батьківства [PERSON] має важливе правове значення для оформлення статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця; для отримання соціальних виплат і гарантій, передбачених чинним законодавством України; для підтвердження родинного зв`язку з малолітнім онуком; для вирішення спадкових та інших юридичних питань. Ухвалою судді від 27.06.2025 року провадження по даній цивільній справі відкрито, постановлено розглянути справу в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 17.11.2025 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Москаленко Р.А. в судове засідання не з`явилися. 17.11.2025 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. 17.11.2025 року надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник Балтського відділу\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Подільського\~району Одеської\~області Південного\~міжрегіонального управління\~міністерства юстиції\~(м.\~Одеса)в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а також від нього не надходило заяв (клопотань) про розгляд справи без його участі та/або відкладення розгляду справи. Відповідно до\~п.1\~ч.3\~ст.223\~ЦПК України,\~якщо учасник\~справи або\~його представник\~були належним\~чином повідомлені\~про судове\~засідання,\~суд розглядає\~справу за\~відсутності такого\~учасника справи\~у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи викладене, суд вважав за можливим розглянути справу без участі представника Балтського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Подільського району Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), оскільки він був належним чином повідомлений про розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у с. Торецьке Донецької області, актовий запис №439, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим повторно, серії [NUMBER] від 16.04.2025 року. Згідно копії витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії 18 регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 12.03.2025 року №2025-0312-1111 травма матроса [PERSON] , 1999 року народження: «Вибухова травма ( [INFO] )», яка призвела до смерті [INFO] , що підтверджується медичним та військово-обліковими документами , свідоцтвом про смерть, лікарським свідоцтвом про смерть від 17.09.2024 №4176м/1817с, - травма, яка призвела до смерті, та причина смерті, так, пов`язані із захистом батьківщини. 12.03.2025 року рішенням Балтського районного суду Одеської області по справі №493/1721/24 встановлено факт, що [PERSON] , який народився [INFO] та помер [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] , зобов`язавши Балтський відділ ДРАЦС у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису про народження №40 від 13.02.2019 року , зазначивши батьком дитини [PERSON] , змінивши прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до копії листа Держаної спеціалізованої установи «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 25.11.2024 року №5043 при проведенні судово-медичної експертизи вилучений біологічний матеріал (нігтьової пластини) загиблого [PERSON] , який зберігається в архіві біологічного матеріалу відділення судово-медичної лабораторії ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» за адресою: м. Дніпро, пл. Соборна, 14, та може бути використаний для проведення молекулярно-генетичної експертизи по встановленню факту батьківства. Згідно висновку експерта № 307-МГ, складеного 30.09.2025 року судово-медичним експертом Державної спеціалізованої установи «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» [PERSON] за результатом проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини загиблого [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком загиблого [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,999%. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України). Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20)). У частині першій та другій статті 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22)). Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини (частина третя статті 128 СК України). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див.: постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23)). При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (частина перша статті 135 СК України). У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу (стаття 130 СК України). Тлумачення статті 130 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19)). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта 263 ЦК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2023 року у справі № 592/4443/17 (провадження № 61-9923св22) зазначено: «відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як докази для встановлення батьківства в суді можуть бути досліджені зокрема: листи, телеграми відповідача, в яких він повідомляє про можливість народження чи народження його дитини певною жінкою; заява відповідача за місцем роботи про надання йому відпустки у зв`язку з народженням дитини; показання свідків про виявлення відповідачем турботи про дитину та її матір, обрання імені дитини тощо. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це». Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. На підставі частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У частині першій статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 399/1029/15-ц вказано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах для формування доказової бази. Водночас, висновки судово-генетичної експертизи суд оцінює з урахуванням положень статті 89 ЦПК України, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 760/3977/15-ц зазначено, що висновок судово-генетичної експертизи не є єдиним доказом походження дитини від певної особи, такий факт може бути доведено й іншими доказами. У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2024 року у справі № 641/8921/21. Встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 червня 2024 року у справі № 672/915/23) Враховуючи положення статті 106 ЦПК України, такий висновок експерта є належним та допустимим доказом кровного споріднення. Встановлення факту батьківства [PERSON] щодо загиблого [PERSON] необхідне позивачу для оформлення статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця, отримання соціальних виплат і гарантій, передбачених чинним законодавством України, підтвердження родинного зв`язку з малол ітнім онуком, вирішення спадкових та інших юридичних питань. Оскільки, на підставі поданих письмових доказів поза розумним сумнівом доведено факт існування кровного споріднення між [PERSON] , [INFO] , і загиблим [PERSON] , [INFO] , то суд приходить до висновку про доведення перед судом батьківства, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, як вбачається з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у резолютивній частині рішення про встановлення факту батьківства мають міститися всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до ст. 134 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно з п. 2.13.1 Розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Таким чином, суд, з`ясувавши всі обставини справи, вважає встановленими в судовому засіданні наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved