Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визначення складу спадкового майна, розміру частки у праві спільної сумісної власності на день смерті спадкодавця та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визначення частки земельної ділянки. Свої вимоги первісниу позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] та [PERSON] були співвласниками земельної ділянки площею 0,0484 га, кадастровий номер 0510100000:03:005:0014, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі державного акта на право власності серії ВН №2220882, виданого 10.11.2004 року Вінницьким міським управлінням земельних ресурсів. [INFO] померла [PERSON] . Спадщину після її смерті прийняв її син [PERSON] , який 10.11.2015 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на відповідну частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Водночас право власності на земельну ділянку ним оформлено не було. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті єдиним спадкоємцем усього майна став його син [PERSON] , який 06.05.2025 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на частку житлового будинку. Судом встановлено, що сторони є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , при цьому: [PERSON] є власником частки будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 06.05.2025 року, інша частка належить [PERSON] . З метою оформлення спадкових прав на земельну ділянку [PERSON] звернувся до нотаріуса, однак постановою приватного нотаріуса Плахотнюк О.В. від 06.05.2025 року йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки: земельна ділянка перебувала у спільній сумісній власності, частка померлої [PERSON] не була визначена, у зв`язку з чим неможливо встановити склад спадкового майна. У зв`язку з цим [PERSON] звернувся до суду з первісним позовом про визначення, що частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку станом на день її смерті становила 3/4 частки. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.07.2025 року прийнято справу до розгляду у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. В свою чергу [PERSON] подала зустрічний позов, у якому просила визначити її частку у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, посилаючись на належну їй частку будинковолодіння та норми земельного і цивільного законодавства. Вказаний зустрічний позов мотивований тим, що [PERSON] є власником частки у праві власності на будинковолодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 26.06.1990 року, відповідно до якого у її постійне користування перейшли кімнати № 1-5, 1-6 загальною площею 19,2 кв.м, а також коридор 1-8 та кухня 1-9. Згідно з рішенням 20 сесії 24 скликання Вінницької міської ради від 31.03.2004 року № 654 [PERSON] (на той час [PERSON] ) та [PERSON] було передано у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0,0484 га, кадастровий номер 0510100000:03:005:0014, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується державним актом на право власності на землю серії ВН № 220881, виданим 10.11.2004 року. Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 16.03.1999 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 08.06.2018 року позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». [INFO] померла [PERSON] . Спадщину після її смерті прийняв її син [PERSON] , який 10.11.2015 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на відповідну частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, однак право власності на земельну ділянку оформлено не було. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.11.2024 року. Після його смерті єдиним спадкоємцем є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 06.05.2025 року та довідкою про коло спадкоємців від 21.05.2025 року. У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку спадкоємцю було відмовлено постановою нотаріуса від 06.05.2025 року у зв`язку з тим, що земельна ділянка перебувала у спільній сумісній власності, а частка померлої особи визначена не була. 23.09.2024 року за погодженням із співвласниками було прийнято в експлуатацію новозбудовані об`єкти нерухомості та змінено розміри ділянок під будинковолодіння, що підтверджується висновком від 23.09.2023 року, технічним паспортом від 20.09.2024 року та витягом з Державного реєстру речових прав від 23.10.2024 року. Арешти та заборони щодо спірної земельної ділянки відсутні, що підтверджується інформаційною довідкою від 16.09.2025 року. Зареєструвати право спільної сумісної власності на земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав неможливо у зв`язку зі смертю одного зі співвласників, а виготовлення технічної документації та внесення змін до ДЗК також є неможливим з тих самих підстав. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.09.2025 року суд прийняв до спільного розгляду поданий відповідачем [PERSON] зустрічний позов до [PERSON] про визначити, що частка [PERSON] складає 1/4 частка у земельній ділянці кадастровий номер 0510100000:03:005:0014 площею 0,0484га, розташованої у [ADDRESS] , із первісним позовом. На виконання ухвали суду від 16.10.2025, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Плахотнюк О.В. на адресу суду надіслано належним чином завірену копію спадкової справи №29/2025 щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області 11.11.2025 підготовче провадження у цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач за первісним позовом та її представник у підготовче судове засідання не з`явилися, представником адвокатом Ковальовою В.С. подано заяву про розгляд справи без їх участі, у якій вказано, що позивач позов підтримує та просить задовольнити, проти задоволення зустрічного позову не заперечують. Від представника відповідача-позивача [PERSON] адвокатом Михайловською І.О. до суду також подано заяву в якій остання визнає первісний позов, підтримує зустрічний позов, просить його задовольнити та розгляд справи у відсутність відповідача-позивача та її представника. Інших заяв по суті справи до суду не надійшло. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. На підставі п.п. 1-2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності позивача та відповідача. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, враховуючи зміст заяв позивача та відповідача, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] були співвласниками земельної ділянки площею 0,0484 га, кадастровий номер 0510100000:03:005:0014, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі державного акта на право власності серії ВН №2220882, виданого 10.11.2004 року Вінницьким міським управлінням земельних ресурсів. [INFO] померла [PERSON] . Спадщину після її смерті прийняв її син [PERSON] , який 10.11.2015 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на відповідну частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Водночас право власності на земельну ділянку ним оформлено не було. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті єдиним спадкоємцем усього майна став його син [PERSON] , який 06.05.2025 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на частку житлового будинку. Судом встановлено, що сторони є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , при цьому: [PERSON] є власником частки будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 06.05.2025 року, інша частка належить [PERSON] . З метою оформлення спадкових прав на земельну ділянку [PERSON] звернувся до нотаріуса, однак постановою приватного нотаріуса Плахотнюк О.В. від 06.05.2025 року йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки: земельна ділянка перебувала у спільній сумісній власності, частка померлої [PERSON] не була визначена, у зв`язку з чим неможливо встановити склад спадкового майна. У зв`язку з цим [PERSON] звернувся до суду з первісним позовом про визначення, що частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку станом на день її смерті становила 3/4 частки. Відповідно до частини другої статті 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що перебуває у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 89 Земельного кодексу України, співвласники земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які вважаються рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до частини четвертої статті 120 Земельного кодексу України (в редакції, чинній станом на 10.11.2004 року), у разі переходу права власності на будівлю або споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено договором її відчуження. Згідно зі статтею 377 Цивільного кодексу України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, установлених для попереднього землевласника чи землекористувача. Відповідно до частини четвертої статті 120 Земельного кодексу України (у редакції, чинній станом на 10.04.2004 року), у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у праві власності на житловий будинок, будівлю або споруду. У разі, якщо до вирішення судом спору між співвласниками житлового будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку не визначався, або якщо вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто згоди щодо порядку користування, суд при визначенні частини земельної ділянки, право на яку має позивач, повинен виходити з розміру його частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову або на час виникнення останньої. Оскільки за приписами частини третьої статті 319 Цивільного кодексу України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, за результатом системного аналізу наведених норм матеріального права, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, можна дійти висновку, що у разі набуття права спільної сумісної власності на земельну ділянку співвласниками будинковолодіння з визначеними частками, право власності на земельну ділянку переходить відповідно до розміру їх часток у праві власності на будинковолодіння. Відповідні правові роз`яснення також містяться у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20. Крім того судом встановлено із зустрічного позову [PERSON] . [PERSON] є власником частки у праві власності на будинковолодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 26.06.1990 року, відповідно до якого у її постійне користування перейшли кімнати № 1-5, 1-6 загальною площею 19,2 кв.м, а також коридор 1-8 та кухня 1-9. Згідно з рішенням 20 сесії 24 скликання Вінницької міської ради від 31.03.2004 року № 654 [PERSON] (на той час [PERSON] ) та [PERSON] було передано у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0,0484 га, кадастровий номер 0510100000:03:005:0014, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується державним актом на право власності на землю серії ВН № 220881, виданим 10.11.2004 року. Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 16.03.1999 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 08.06.2018 року позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». [INFO] померла [PERSON] . Спадщину після її смерті прийняв її син [PERSON] , який 10.11.2015 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на відповідну частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, однак право власності на земельну ділянку оформлено не було. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.11.2024 року. Після його смерті єдиним спадкоємцем є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 06.05.2025 року та довідкою про коло спадкоємців від 21.05.2025 року. У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку спадкоємцю було відмовлено постановою нотаріуса від 06.05.2025 року у зв`язку з тим, що земельна ділянка перебувала у спільній сумісній власності, а частка померлої особи визначена не була. 23.09.2024 року за погодженням із співвласниками було прийнято в експлуатацію новозбудовані об`єкти нерухомості та змінено розміри ділянок під будинковолодіння, що підтверджується висновком від 23.09.2023 року, технічним паспортом від 20.09.2024 року та витягом з Державного реєстру речових прав від 23.10.2024 року. Зареєструвати право спільної сумісної власності на земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав неможливо у зв`язку зі смертю одного зі співвласників, а виготовлення технічної документації та внесення змін до ДЗК також є неможливим з тих самих підстав. Відповідно до статей 368, 369, 370 Цивільного кодексу України, майно, яке належить двом або більше особам без визначення часток кожного з них, перебуває у спільній сумісній власності. Співвласники такого майна володіють та користуються ним спільно, а розпорядження здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі виділу частки із такого майна частки вважаються рівними, якщо інше не встановлено договором, законом або судом. Відповідно до частини 1 статті 86 Земельного кодексу України, земельна ділянка може перебувати у спільній сумісній або спільній частковій власності. Згідно зі статтею 89 Земельного кодексу України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї частки, за умови попереднього визначення рівних часток, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 09.10.2019 року у справі № 653/3433/16-ц, у разі набуття права спільної сумісної власності на земельну ділянку співвласниками будинковолодіння з визначеними частками право на землю переходить відповідно до розміру часток у будинку. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі № 6-1726цс16. Згідно з постановою Верховного Суду від 22.04.2020 року у справі № 127/23809/18, відповідно до статей 1216, 1218, 1226 ЦК України, до складу спадщини входить частка у праві спільної сумісної власності, яка спадкується на загальних підставах. Оскільки частка [PERSON] становить 3/4, відповідно частка [PERSON] становить 1/4, що узгоджується з її правом власності на відповідну частку будинку. Таким чином, суд дійшов висновку, що: первісний позов [PERSON] є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню, а також зустрічний позов [PERSON] є обґрунтованим та також підлягає задоволенню. Таким чином, заявлені вимоги як первісного, так і зустрічного позову є обґрунтованими, підтверджені доказами та підлягають задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України залишаються за сторонами.

Outcome: approved