Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

В жовтні 2025 представник позивача [PERSON] , документи про підтвердження повноважень якої містяться в матеріалах справи, яка діє в інтересах [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.08.2025 року позивачка [PERSON] уклала шлюб із відповідачем [PERSON] , який зареєстрований виконавчим комітетом Зимнівської сільської ради Володимирського району, Волинської області, актовий запис №8. Від спільного подружнього життя у подружжя неповнолітніх дітей немає. Представник позивача вказує, що спільне життя позивачки з відповідачем не склалося, позивачка зрозуміла, що їх з відповідачем одруження виявилося помилковим і на теперішній час фактичні шлюбні відносини між ними припинені, вони мають різні характери, між ними втрачено почуття любові і поваги один до одного, проживали і проживають окремо, а сам шлюб носить формальний характер. Вважає, що збереження їхньої родини неможливе, примирюватися з відповідачем позивачка не бажає, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Оскільки відповідач подавати заяву про розірвання шлюбу через органи РАЦСУ не бажає, представник позивача просила шлюб між сторонами розірвати. Позивач та її представник адвокат Машевська Л.А. в судове засідання не з`явилися, представник позивача подала суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб між сторонами розірвати та слухати справу у їх відсутності, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву чи будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи до суду не направляв. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Ухвалою суду від 05.12.2025 ухвалено провести заочний розгляд справи вказаної справи, оскільки відповідач, будучи неодноразово належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, в той же час позивач та її представник не заперечували проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Головним завданням сімейного законодавства є зміцнення сім`ї. Проте, завдання СК України щодо подальшого зміцнення сім`ї не виключає існування права на розлучення. Держава заінтересована у збереженні лише такої сім`ї, яка б відповідала принципам моралі і вимогам закону. Відсутність почуттів любові і поваги, неможливість подолання непорозумінь, неприязні, ворожнечі все це негативно відбивається на особистому житті кожного із подружжя. Основою сімейних відносин є добровільний шлюб жінки та чоловіка, що ґрунтується на вільних від матеріальних розрахунків почуттях взаємної любові, дружби та поваги всіх членів сім`ї. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Розглядаючи вказаний позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 22.08.2025 сторони по справі уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Зимнівської сільської ради Володимирського району, Волинської області, актовий запис № 8, що підтверджується копією актового запису про шлюб, який міститься в матеріалах справи. Як вбачається з позовної заяви, від спільного подружнього життя у сторін спільних дітей немає. З матеріалів справи також вбачається, що відповідач [PERSON] відмовився розірвати шлюб через органи реєстрації цивільного стану, у зв`язку з чим позивач була змушена звернутися із даним позовом до суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, разом ніколи не проживали, спільного господарства не ведуть, майнового спору у них немає, їх шлюб існує лише формально, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Суд вважає, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні. Крім цього, згідно ст.141 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача, а тому суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача суму судового збору на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved