Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулась\~до суду\~з позовною\~заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики в розмірі 10000,00 доларів США, моральну шкоду в розмір 20000,00 гривень, а також судові витрати. Позов обґрунтовано наступними обставинами. 01.04.2019 року між позивачем, її чоловіком [PERSON] та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого позивач та її чоловік надали, а відповідач отримав у борг грошові кошти в сумі 15800,00 доларів США, з умовою їх повернення за першою вимогою позикодавців. Позивач вказує, що в 2020 році [PERSON] почав ухилятись від повернення боргу. В період з 2020 по 2024 роки відповідач хоча і частками, але повернув частину боргу в розмірі 5800,00 доларів США. На теперішній час, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання щодо повернення позики не виконує, ухиляється від зустрічей та спілкування з позивачем, а також її чоловіком та продовжує безпідставно володіти чужими грошима, що і стало підставою для звернення позивача до суду із даними позовом. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду, розмір якої позивач оцінює в сумі 20000,00 гривень. Сторони та їх представники у відкрите судове засідання не з`явились. Представник [PERSON] подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив судове засідання провести у відсутність позивача та її представника. Щодо ухвалення судом заочного рішення не заперечував. [PERSON] про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність та відзив не подавав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не\~подано відзив\~у встановлений\~судом термін,\~в порядку\~ст.\~280\~ЦПК України,\~за відсутності\~заперечень позивача\~та її\~представника,суд\~ухвалює заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у матеріалах\~справи доказів,\~що відповідає\~вимогам ст. 223 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити частково з наступних підстав. Як встановлено судом, 01.04.2019 року між [PERSON] , її чоловіком [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, на підставі чого було складено відповідну розписку (а.с. 22). Так, відповідно до розписки, [PERSON] отримав\~від [PERSON] та її чоловіка [PERSON] грошові кошти у сумі 15800,00 доларів США, які зобов`язався повернути. Позивач стверджує, що [PERSON] протягом 2020 2024 років повернув частину боргу в розмірі 5800,00 доларів США. 16.11.2024 року позивачем та її чоловіком [PERSON] було направлено на адресу відповідача рекомендованим листом з описом вкладення вимогу про повернення позики, проте жодних дій на повернення позичених коштів останнім не вчинено. Крім того, 21.05.2025 року представником позивача з метою досудового врегулювання спору була направлена на адресу відповідача претензія з вимогою повернення коштів в сумі 10000,00 доларів США, яка залишена без реагування. Тобто, відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконує, суму позики в повному розмірі не повернув, залишок боргу становить 10000,00 доларів США. Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов`язання із приводу надання позики, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір. Згідно ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З огляду\~на викладене,\~суд дійшов\~висновку,\~що позовні\~вимоги [PERSON] \~до [PERSON] \~в частині\~вимог про\~стягнення заборгованостіє законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо вимог в частині стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Згідно\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~під моральним збитком закон передбачає фізичний біль та страждання, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, втрати немайнового характеру внаслідок душевних і фізичних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку, в тому числі із знищенням чи пошкодженням її майна, приниження ділової репутації, чи інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних і душевних страждань, ступеня вини особи, що заподіяла моральну шкоду, а також інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до\~ст.\~1167\~ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, що заподіяла її, за наявності її вини. Так, обґрунтовуючи позв в частині стягнення моральної шкоди представник позивача посилається на те, що позивач є особою похилого віку, а також особою з інвалідністю ІІ групи, і внаслідок невиконання відповідачем взятих зобов`язань перед позивачем та неповернення протягом тривалого часу позиченої суми коштів, [PERSON] було завдано суттєвої моральної шкоди, позивач перебуває в подавленому і депресивному стані через неможливість в законний спосіб та швидко повернути свої кошти, що продовжує її пригнічувати та негативно впливати на її моральний стан. Опинившись у складній ситуації коли за станом здоров`я позивачу необхідна була термінова операція і у зв`язку з відмовою відповідача повернути позичені ним кошти, остання вимушена була звертатись до близьких родичів та позичати гроші на своє лікування. Задля відновлення своїх порушених прав позивач також змушена була звертатись за юридичною допомогою, витрачати на це додаткові час та кошти. Разом із цим, стороною позивача не надано належних доказів на підтвердження того, що внаслідок неповернення позиченої суми коштів [PERSON] було спричинено моральну шкоду, яка виразилась в наявності депресивного стану Таким чином, на переконання суду, позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди є необґрунтованими, та такими, що не підтверджуються матеріалами справи, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно зі ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1, ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем становить - 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Ціна позову по даній справі становить 412000,00 гривень, тобто судовий збір по справі становить 4120,00 гривень (1 % ціни позову). Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З матеріалів справи вбачається, що позивач є особою з інвалідність ІІ групи, а тому на підставі п. 9, ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Враховуючи процент задоволення позовних вимог (95%), з відповідача в дохід держави мають бути стягнуті витрати на оплату судового збору в розмірі 3914,00 гривень.

Outcome: partial