Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

01.09.2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" звернувся до Баштанського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказує, що 15.04.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №2110251731807, за умовами якого відповідач отримав кредит. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, перерахувавши відповідачу кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору на зазначену нею банківську картку. 01.12.2021 було укладено договір № 1-12 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2110251731807. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2110251731807. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 2110251731807. Заборгованість за договорами відповідачем не погашається, у зв`язку із чим утворилась заборгованість за договорами про споживчий кредит у загальному розмірі 101329,20 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 69974,24 грн. Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 11.09.2025 року справу передано за відсутністю до Заводського районного суду м. Миколаєва. 13.10.2025 року позовна заява надійшла до Заводського районного суду м. Миколаєва. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 14.10.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. 03.11.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що сума заборгованості за нарахованими процентами не можна вважати правомірно нарахованою. Витрати на правову допомогу є необґрунтованим. В задоволені позовної заяви просить відмовити. 11.11.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Положеннями\~статті 174 ЦПК України\~закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті\~178, статтею\~181 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до частковому задоволенню, виходячи з наступного. 15.04.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит 2110251731807, за умовами якого відповідач отримав кредит. За умовами пунктів 1.4 та 1.9 цього договору його сторонами визначено, що проценти за користування кредитом протягом фактичного строку користування та в межах граничного розраховуються наступним чином: 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати усіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтованого строку повернення кредиту (16днів); зі збільшення процентної ставки, зазначеної у пункті 1.4а (2%), на 1,64%, починаючи з першого дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту; а починаючи з 15 дня, наступного за відліком цього ж строку, на 1,38%; та з 30 дня наступного за орієнтовним днем повернення кредиту, на 2,65%. Сторонами погоджено, що реальна річна процентна ставка становить 730% річних (732% річних у високосний рік) при нарахуванні 2% у день; 1302,36 % річних (1306% річних у високосний рік) при збільшенні процентної ставки на 1,64% у день; 1711,7 % річних (1769,68% річних у високосний рік) при збільшенні процентної ставки на 1,38% у день; 2735,45% річних (2743,05% річних у високосний рік) при збільшенні процентної ставки на 2,65% у день. Як слідує з повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Вей Фор Пей» 15.04.2021 року о 17 год. 59 хв. 02 сек. ним здійснено грошовий переказ в розмірі 5600 грн на платіжну картку [NUMBER] у відповідності до умов договору про надання фінансових послуг №2110251731807, який укладено між сторонами. 01.12.2021 було укладено договір № 1-12 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №№2110251731807. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2110251731807. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №2110251731807. Заборгованість за договорами відповідачами не погашається, у зв`язку із чим утворилась заборгованість за договорами про споживчий кредит у загальному розмірі 101329,20 грн. Відповідно до статті 207\~ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до\~статті 6ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1\~статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦКУкраїни договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638ЦКУкраїни встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина другої\~статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639ЦКУкраїни передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19; від 16.12.2020 у справі № 561/77/19. Частиною першою\~статті 526ЦК України\~встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054ЦКУкраїни за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054ЦКУкраїни встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до частини третьої статті 11ЗакономУкраїни«Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. З матеріалів справи судом встановлено, що договори про надання фінансових послуг укладено в електронному вигляді, з застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайті позикодавців подала заявки на отримання позики за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання позик, після чого позикодавці надіслали останній за допомогою засобів зв`язку на указаний нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявник використала для підтвердження підписання договорів. Таким чином, ці правочини відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 у справі №234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01.11.2021 у справі № 234/8084/20 (провадження №61-2303св21). За умовами договорів відповідач отримала грошові кошти шляхом їх перерахування на зазначений ним банківський картковий рахунок. За нормами статей\~525,\~526ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530ЦК України\~визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до\~статті 611ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною першою\~статті 612ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою\~статті 625ЦК України\~визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 512ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статей\~1077,\~1078ЦК України\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі статтею 1081ЦКУкраїни клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Наявним у справі доказами підтверджується набуття ТОВ «Коллект центр» права вимоги до відповідача за вказаними вище договором позики, який укладений останньою в електронній формі та умови яких позикодавцем були виконані. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, що здійснений первісним кредитором ТОВ «Служба миттєвого кредитування», на момент передачі права вимоги, строк платежу, який настав, у відповідачки за умовами договору про надання фінансових послуг утворилася заборгованість по основному боргу у розмірі 5600 грн, яка не оспорюються позичальницею, та заборгованість за процентами на суму 37744 грн, а всього на загальну суму 43344 грн. Втім, позивачем заявлено ні про стягнення загальної суми боргу, платіж за якою настав станом на 1.12.2021 року на суму 43344 грн, а про стягнення з позичальниці суми основного боргу за кредитом та зменшеного розміру, але додатково нарахованих фактором процентів за період з 1.12.2021 року, дня передачі грошової вимоги, платіж за якою настав, та до 14.04.2022 року у відповідності до пункту 2.3 договору факторингу, що суперечить предмету договору факторингу, визначеного у пункті 1 договору. За таких обставин пред`явлені вимоги про стягнення кредитної заборгованості підлягали частковому задоволенню, а саме у розмірі, визначеному первісним кредитором станом на 30 листопада 2021 року за договором №2110251731807 по основному боргу у розмірі 5600 грн та заборгованість за процентами на суму 37744 грн, а всього на загальну суму 43344 грн. Щодо заявленої вимоги про відшкодування понесених судових, суд зазначає наступне. Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. Відповідно до\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно\~статті 137ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8\~статті 141ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Верховного Суду від 04 червня 2021року по справі №380/887/20). Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод\~1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 16000 грн та 2422,40 грн сплаченого судового збору за поданням даного позову. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду: - копію договору про надання правової допомоги від 02.09.2024, укладеного між ФОП [PERSON] та ТОВ «Коллект Центр»; - копію заявки про надання юридичної допомоги № 22 від 01.07.2025; - витяг з акту № 11 про надання юридичної допомоги від 31.07.2025; - платіжна інстукція №0546020002 від 12.08.2025. Таким чином, враховуючи, що дана справа про стягнення заборгованості за кредитним договором є малозначною, ціна позову не перевищує ста прожиткового мінімуму для працездатних осіб, незначні обсяги виконаної роботи, види наданих послуг, надання правничої допомоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» в даній справі зводилося до складання позовної заяви, відповіді на відзив. Виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн., який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку. У відповідності до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1500,43 грн.

Outcome: partial