Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту б/н від 02.09.2011. Стислий виклад позиції позивача. Відповідач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим, підписав заву б/н від 02.09.2011, згідно з якою йому було видано кредитну картку та встановлено кредитний ліміт. В подальшому 03.01.2020 відповідачем підписано іншу заяву, на підставі якої отримано додаткову кредитну картку. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому в договорі. У свою чергу, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань за вказаним договором у відповідача виникла заборгованість, яка становить 38532,62 грн. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 38532,62 грн. та сплачену суму судового збору в розмірі 2422,40грн. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 06 червня 2025 року у справі відкрито провадження, яке постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач повідомлявся про розгляд справи в спрощеному проваджені належним чином, направленням кореспонденції на адресу реєстрації, однак у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву. Фактичні обставини встановлені судом. Згідно наданих позивачем виписки з карткового рахунку відповідача та довідки вбачається, що [PERSON] 02.09.2011 було відкрито картковий рахунок у АТ КБ «ПриватБанк». 02 вересня 2011 року [PERSON] було заповнено та підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно якої він погодився з тим, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, які розміщені в мережі Інтернет, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Згідно з довідкою 02.09.2011 відкрито картковий рахунок терміном дії 04/15 за типом картки Універсальна № [NUMBER] . У процесі користування рахунком 03.01.2020 р. Відповідачем підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (копія додається до позовної заяви), на підставі якої отримано додаткову кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 11/23, тип - Універсальна, а також погодженіінші суттєві умови користування кредитним рахунком. З 03.01.2020 р. відсотки нараховувалися відповідно до підписаної Відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно п. 1.3. у розмірі 42,0%. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки встановлено, що [PERSON] був встановлений кредитний ліміт 1700 грн. 02.09.2011, який збільшився до 31054,70 грн. 29.04.2024 та зменшився до нуля 01.07.2024. З виписки ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що надані позивачем грошові кошти відповідач використовував на власні потреби (зняття готівки, придбання товарів, поповнення мобільного телефону, оплата за послуги та інш.), шляхом здійснення відповідних операцій за допомогою банківських карток. Із розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 02.09.2011 по 31.12.2019 за рахунок кредиту погашено відсотки у розмірі 34598,58 грн., станом на 30.06.2019 сплачено пені 200 грн. та після закінчення строку кредитування 11/23 стягнуто за рахунок кредиту відсотки у розмірі 2173,90 грн. І загалом заборгованість [PERSON] станом на 19.11.2024 становить 38532,62 грн.: 30438,33 грн. заборгованість за тілом кредиту, 80094,29 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Норми права застосовані судом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Позивач, обґрунтовуючи необхідність задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором та підписаної сторонами анкети-заяви, посилається на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщений на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору. Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку, які долучені до справи, не можуть визнаватись як складова частина кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, оскільки вони не містять ані дати їх складання, ані підпису позичальника, чи будь-якої іншої ознаки, яка б могла дозволити встановити факт обізнаності позичальника саме із цими умовами та тарифами на момент підписання анкети-заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. У постанові Великої палати Верховного Суду від 03.07.2019 по справі №342/180/17 зазначено, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Висновки суду. Судом встановлено, що анкета-заява від 02.09.2011 не містить не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами та інші умови договору, а також посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору. Інших належних доказів (підписаних відповідачем Витягів з Тарифів або Умов та правил), які б свідчили про погодження розміру відсотків до 03.01.2020, позивачем не надано. Оскільки договір є договором приєднання, його умови повинні бути зрозумілі та доведені до відома споживача, що не було доведено Банком щодо нарахувань до 03.01.2020. Лише 03.01.2020 [PERSON] було підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, де зазначені істотні умови. Враховуючи, що сторонами до 03.01.2020 не були погоджені умови щодо стягнення відсотків та пені, суд вважає неправомірними суми, нараховані та погашені за рахунок кредиту до цієї дати. Таким чином, з загальної заборгованості 38532,62 грн. суд виключає суму неправомірно нарахованих/сплачених відсотків та пені до 03.01.2020, а саме 34598,58 грн. + 200,00 грн. = 34798,58 грн. Стягненню підлягає сума в розмірі 3734,10 грн. (38532,62 - 34798,52 = 3734,10 грн.). У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача пропорційно до задоволених вимог (234,75 грн. із 2422,40 грн. судового збору) підлягає стягненню 234,75 грн. судового збору.

Outcome: approved