Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі- ТОВ «Діджи Фінанс») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.06.2021 року в особистому кабінеті на сайті ТОВ «Мілоан» https://miloan.ua/ Василенко Михайло Юрійович подав заявку на отримання кредиту №103104698. ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронне повідомлення (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введені якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору №103104698 від 07.06.2021 року. Таким чином відповідач уклав договір про споживчий кредит №103104698 від 07.06.2021 року з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 5000 грн. Однак відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання. 14.09.2021 року згідно умов договору відступлення прав вимоги №08Т, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №103104698 від 07.06.2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс». Згідно договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором становить 22450 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту 5000 грн.; заборгованість за відсотками 16500 грн.; заборгованість за комісійними винагородами - 950 грн.; заборгованість за пенею - 0 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн. 10.10.2025 року відповідачем через електронний суд направлено відзив на позовну заяву, згідно якого просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що в матеріали справи містять копію договору №103104698 від 07.06.2021 року про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, графік платежів, який є додатком до вказаного договору, де вказані лише прізвище, ім`я та по батькові позичальника без будь якого підпису взагалі, тоді як паспорт споживчого кредиту, де зазначено, що підписання здійснено клієнтом за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором без вказівки на сам ідентифікатор, тобто комбінацію у вигляді алфавітно-цифрової послідовності. Позивачем не надано жодного доказу існування оферти і акцепту саме на зазначених у договорі умовах, фактичної генерації та направлення одноразового ідентифікатора та його використання. Відсутність підтвердження OTP-коду означає відсутність мого належного волевиявлення на укладення договору. В документах, поданих позивачем відсутні будь-які докази, що підтверджують перерахування мені коштів від ТОВ «Мілоан» згідно з договором № 103104698 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту. Платіжне доручення 28434672, не містить таких обов`язкових реквізитів первинного документа як: найменування банку, від імені якого складений документ, зазначення посади особи, відповідальної за здійснення операції та правильність її оформлення (у платіжному дорученні відсутній підпис працівника банку, відповідального за здійснення операції, а також штамп (печатка) відповідної банківської установи про проведення банком зазначеної операції) та особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції (будь яких підписів, в тому числі електронних цифрових, платіжне доручення не містить). У наданому Позивачем платіжному дорученні 28434672 від 2021 - 06 - 07 замість наведених вище обов`язкових реквізитів для здійснення відповідної банківської операції, у платіжному дорученні в графі «банк отримувача» вказано pb, «код банку» зазначено відповідно «MASTERCARD» в графі «кредит рах №» - маска картки, яка складається з 8 символів, коли номер банківської картки має містити 16 цифр, що є об`єктивною перешкодою для здійснення будь-якою банківською установою такої грошової операції. ТОВ «Мілоан» це фінансова, а не банківська установа, яка не має права відкривати рахунки позичальника, а лише перераховує кредитні кошти на наданий рахунок. Ні в кредитному договорі, ні в додатках до кредитного договору, не міститься реквізитів банківського рахунку, на який ТОВ «Мілоан» начебто мало перерахувати кредитні кошти в сумі 5000 грн. Надані копії платіжних інструкцій на підтвердження сплати ТОВ «Діджи Фінанс» на користь ТОВ «Мілоан» відповідають критеріям первинних документів, у яких наявні усі обов`язкові реквізити, передбачені п. 51 Положення №75, зокрема, і штамп банку та підпис відповідальної особи за проведення відповідної банківської операції. Позивач не надав доказів того, що строк користування кредитом продовжувався. Також подані позивачем документи не містять доказів, що до вказаного кредитного договору укладалися додаткові угоди, згідно з якими б продовжувався строк користування кредитом. Кредитор більше зацікавлений у невиконанні договору, ніж у задоволенні своїх вимог. За такого підходу кредитор може продовжувати нарахування процентів за «користування кредитом» (який при цьому навіть не надавався на новий строк) у розмірі, якого вже не існує на ринку, так реальна річна ставка за запропонованим графіком платежів без підпису\~відповідача складає 1,433,640.00 %. Такий підхід вочевидь не відповідає балансу інтересів сторін кредитного договору (а.с.56-65). 17.10.2025 року позивачем через електронний суд направлено відповідь на відзив де просив позов задовольнити, витребувати докази, до якого додав правила надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан» (а.с.80-100). 20.10.2025 року відповідачем через електронний суд направлено заперечення на відповідь відзив, в якому просив в задоволенні позову відмовити, витребувати докази (а.с.68-79). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30.09.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.47-48). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10.11.2025 року судом витребувано докази за клопотанням стрін (а.с.119-122). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за відсутності представника позивча та задовольнити позов у повному обсязі (а.с.134-137). Відповідач в судові засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 142-143). Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступних підстав. Судом встановлено,\~що на\~підтвердження позововних\~вимог позивач\~посилається на\~договір про\~споживчий кредит\~№103104698\~від 07.06.2021\~року,\~укладеного між\~ТОВ «Мілоан»\~(далі - Кредитодавець) та [PERSON] (далі - Позичальник), згідно пунтку 1.1 якого Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Відповідно до умов вказаного кредитного договору, викладених в пунктах 1.2, 1.3, 1.4, 1.5.1, 1.5.2 сума (загальний розмір) кредиту становить 5000 грн., кредит надається строком на 15 днів з 07.06.2021 року, зі сплатою комісії за надання кредиту 950 грн., яка нараховується за ставкою 19% від суми кредиту одноразово та процентів за користування кредитом 1500 грн., які нараховуються за ставкою 2% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а.с.13 зворот -17). Судом встановлено, що договір про споживчий кредит №103104698 від 07.06.2021 року не містить інформації про його підписання [PERSON] в електронному вигляді за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора, а також вказівки на сам ідентифікатор, тобто комбінацію у вигляді алфавітно-цифрової послідовності. Також відповідач в позові посилається на подання відповідачем в особистому кабінеті на веб-сайті ТОВ «Мілоан» (https://miloan.ua/) анкети-заяви на кредит №103104698 від 07.06.2021 року, яка також не містить інформації про його підписання [PERSON] в електронному вигляді за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора. В наданому позивачем паспорті споживчого кредиту №103104698 зазначено «Підпис споживача (електронний підпис одноразовим ідентифікатором)», однак також не містить інформації про його підписання [PERSON] в електронному вигляді за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора. На підтвердження виконання ТОВ «Мілоан» зобов`язання з надання кредиту за договором про споживчий кредит №103104698 від 07.06.2021 року позивачем надано копію платіжного доручення 28434672 від 07.06.2021 року платника ТОВ «Мілоан» (код банку 14360570) на суму 5000 грн. з призначенням платежу: «Кошти згідно договору 103104698» із зазначенням реквізитів рахунку № [NUMBER] *99 отримувача [PERSON] (а.с.28 зворот), яке не містить інформації про виконання (проведення) операції з переказу коштів (а.с.28 зворот). Згідно листа №20.1.0.0.0\\7- 251112/98983-БТ та виписки АТ КБ «ПриватБанк» від 17.11.2025 року за період з 07.06.2021 по 09.06.2021 на ім`я [PERSON] емітовано картку [NUMBER] , на яку 07.06.2021 року надійшли кошти в розмірі 5000 грн. деталі операції «LiqPay. Переказ з картки на карту від 06-06-2021 ID платежу 1669244143». Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки переказ від 07.06.2021 року з картки на карту ініційований (датований) 06.06.2021 року тобто до укладення договору про споживчий кредит №103104698 від 07.06.2021 року, а тому не підтверджує (не стосується) виконання договору про споживчий кредит №103104698 укладеного 07.06.2021 року. Інформації про банківські операції, проведені за ініціативою ТОВ «Мілоан», виписка не містить. Інші надходжень на картку на суму 5000 грн. за період з 07.06.2021 по 09.06.2021 у виписці відсутні. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Мілоан» за кредитним договором №103104698 за період з 07.06.2021 року по 21.08.2021 року, сума боргу [PERSON] становить 22450 грн. з яких: заборгованість по тілу кредиту - 5000 грн.; заборгованість по відсотках - 16500 грн.; заборгованість по комісії - 950 грн.; заборгованість по пені - 0 грн. (а.с.12). 14.09.2021 року між ТОВ «Діджи Фінанс» (Фактор) та ТОВ «Мілоан» (Клієнт) укладено Договір факторингу №08Т, у відповідності до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпоряження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (а.с.19-24). Відповідно до акту приймання-передачі Реєстру прав вимог від 14.09.2021 року до Договору факторингу №08Т від 14.09.2021 року Клієнт передає, а Фактор прийняв Прав вимог від 14.09.2021 року, складений за формою згідно із Додатком №1 до Договору. Кількість боржників 4098 (а.с.25). Згідно витягу з Додатку до Договору факторингу №08Т від 14.09.2021 року залишок боргу на момент відступлення прав вимоги відносно [PERSON] за кредитним договором №103104698 від 07.06.2021 року склалає 22450 грн. з яких: заборгованість за тілом - 5000 грн.; заборгованість за відсотками - 16500 грн.; заборгованість за комісією - 950 грн.; заборгованість за пенею - 0 грн. (а.с.11). ТОВ «Діджи Фінанс» направив на адресу [PERSON] вимогу про погашення кредитної заборгованості в сумі 22450 грн. (а.с.30). Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За приписами ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно положень ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. За приписами ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частинами 1, 2 статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно вимог ч.1 ст.642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. В статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно вимог ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та ГК Укоаїни, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому сторонами погоджується розмір кредиту, розмір відсоткової ставки, порядок застосування неустойки за порушення грошового зобов`язання, порядок погашення заборгованості, та інші умови. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції, визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За приписами пункту ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Частиною 1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Верховний Суд у постановах від 16.09.2020 року у справі №200/5647/18 та від 28.10.2020 року у справі № 760/7792/14-ц вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Надані позивачем докази на підтвердження укладення в електронному вигляді договору про споживчий кредит №103104698 від 07.06.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , а саме примірники договору про споживчий кредит №103104698 від 07.06.2021 року, анкети-заяви на кредит №103104698 від 07.06.2021 року, паспорту споживчого кредиту №103104698 не містять інформації про їх підписання [PERSON] в електронному вигляді за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора. Не надано також доказів їх підписання за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора. Отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що договір про споживчий кредит №103104698 від 07.06.2021 року укладено між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Також на підтвердження виконання ТОВ «Мілоан» зобов`язання з надання кредиту за договором про споживчий кредит №103104698 від 07.06.2021 року позивачем надано копію платіжного доручення 28434672 від 07.06.2021 року платника ТОВ «Мілоан» (код банку 14360570) на суму 5000 грн. з призначенням платежу: «Кошти згідно договору 103104698» із зазначенням реквізитів рахунку № [NUMBER] *99 отримувача [PERSON] (а.с.28 зворот), яку суд оцінює критично та відхиляє, оскільки вказане платіжне доручення як вимога про переказ коштів не містить інформації про виконання (проведення) операції з переказу коштів, виконання якого спростовується випискою АТ КБ «ПриватБанк» від 17.11.2025 року з банківського рахунку по емітованій на ім`я [PERSON] картці [NUMBER] за період з 07.06.2021 по 09.06.2021, в якій вказана банківська операція не зафіксована. Таким чином, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту надання первісним кредитором відповідачу грошових коштів (кредиту) в порядку виконання договору про споживчий кредит №103104698 від 07.06.2021 року. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, а отже не є доказом, який може підтвердити реальність видачі грошових коштів особі. Крім того, розрахунок заборгованості (а.с.12) є документом, що створений самим первісним кредитором, а відтак інформація, зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості. Отже, позивач не довів належними та допустимими доказами укладення договору про споживчий кредит №103104698 від 07.06.2021 року та надання відповідачу у кредит грошових коштів. З огляду на викладене, у задоволенні позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 22450 грн. необхідно відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю. Відповідно до вимог ч.1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи, що судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, судові витрати покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed