Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

В провадженні Хаджибейського районного суду м. Одеси знаходиться справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася\~02.04.2023\~року.\~ В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що відповідач постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 25.04.2023 року визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 02.04.2023 року на вул. Ак.Філатова,70 в м. Одесі за участю транспортного засобу Toyota RAV4 р.н. [NUMBER] та транспортного засобу Chery Tigo р.н. [NUMBER] під керуванням відповідача. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача зазнав ушкоджень, а саме було розбито передню ліву фару, передній бампер, деформовано ліве крило і капот, про що зазначено на звороті схеми місця пригоди. При огляді автомобіля в умовах автомобільної майстерні виявилися і інші пошкодження, не видимі зовні, перелічені у попередньому замовленні-наряді на ремонті роботи, деталі та матеріали. Позивач своїм коштом відремонтувала автомобіль, сплативши 167648 грн. 16.05.2023р. ПАТ «Страхова група «ТАС» в межах договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс №ЕР 2130733105) частково відшкодувала вартість матеріальної шкоди в сумі 77642,30 грн. у відповідності з проведеними розрахунками з вирахуванням податків та франшизи. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача залишок витрат в сумі 90005,70 грн.. Також позивач вказує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача їй заподіяно і моральну шкоду, яка виразилася в переживаннях щодо неможливості використання автомобіля у власних цілях, понесення незапланованих витрат на його ремонт, пригнічення морального стану, їй довелося змінити свої плани, шукати майстерню, що порушило усталений спосіб її життя. Моральну шкоду позивач оцінила в 100\~000 грн.. Також позивач просить стягнути з відповідача судовий збір в сумі 2147,20 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 20000 грн. Представник відповідача подав відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що лімітом страхового відшкодування повністю покриваються збитки, яка заподіяні позивачу і тому відповідальність повинна була бути покладена на страхову компанію. Також зазначав, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами заподіяння йому матеріальної та моральної шкоди. В останнє судове засідання представник позивача не з`явився. Надав суду заяву, в якій підтримав заявлені позовні вимоги та просив проводити подальший судовий розгляд у його відсутності. Представник відповідача в останнє судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнав. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявленого позову\~виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02.04.2023 року, о 19 год. 50 хв., водій [PERSON] , керуючи т/з CHERY T11 TIGGO, р.н. [NUMBER] , порушивши вимоги п. 2.3 б; 10.2\~Правил дорожнього руху\~України, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року,\~скоїв зіткнення\~з т/з\~TOYOTA\~RAV\~4,\~р.н. [NUMBER] , який належить позивачу, що призвело до пошкоджень транспортних засобів, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 25.04.2023р. [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у розмірі 850 грн.. (а.с.26) Згідно схеми\~місця дорожньо-транспортної\~пригоди від\~02.04.2023р.\~внаслідок дорожньо-транспортної\~пригоди автомобіль\~TOYOTA\~RAV\~4,\~р.н. [NUMBER] зазнав ушкоджень, а саме розбита передня ліва фара, передній бампер, деформовано ліве крило і капот. (а.с.5) Відповідно до ст. 82\~ ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді\~іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Позивач звернулася до фізичної особи - підприємця [PERSON] з проханням відремонтувати належний їй транспортний засіб, у зв`язку з чим 08.04.2023р. був виготовлений попередній заказ-наряд на роботи. (а.с.6) Згідно квитанції до Прибуткового касового ордеру від 16.05.2023р. позивачем на ремонт автомобіля сплачено 167648 грн.. (а.с.7) Згідно полісу №ЕР 2130733105 від 24.01.2023р. цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів транспортний засіб т/з CHERY T11 TIGGO, р.н. [NUMBER] була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС», страхова сума на одного потерпілого за шкоду, завдану майну складає 160000 грн.. (а.с.9) Позивач звернулася до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» із заявою про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 02.04.2023р., яка листом від 15.05.2023р. повідомила, що матеріальний збиток, завданий позивачу, як власнику, автомобіля TOYOTA\~RAV\~4,\~р.н. [NUMBER] згідно звіту №45-D/12/94 Про визначення вартості матеріального збитку від 04.05.2023р. ФОП Ю. Видута без ПДВ на матеріали та складові становить 79242,30 грн.. В рахунок суми страхового відшкодування: 79242,30 грн.-1600 грн.= 77642,30грн. (а.с.9) Згідно вказаного листа позивачу було перераховано 77642,30 грн., про що свідчить скріншот. (а.с.10) В матеріалах справи наявна переписка адвоката позивача із відповідачем про досудове врегулювання спору, однак відповіді на пропозицію адвоката позивача отримано не було. (а.с.11) Не погодившись із сумою матеріального збитку, представником відповідача заявлено клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, яке судом було задоволено. Згідно висновку\~експерта Одеського\~науково-дослідного\~інституту судових\~експертиз \~№24-6583\~від 09.10.2025р.\~вартість матеріального\~збитку, який завданий\~власнику автомобіля\~TOYOTA\~RAV\~4,\~р.н. [NUMBER] , станом на день ДТП, яка сталася 02.04.2023р., дорівнює 106481,99 грн. У цьому висновку зазначено, що ринкова вартість досліджуваного КТХ (С) станом до моменту ДТП, що сталася 02.04.2023р. і вартість відновлювального ремонту становить 238496,44 грн. (а.с.152-198) За змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21) зазначено, що …Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що «Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Отже, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналогічні за змістом висновки викладено у постанові Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 641/10491/15-ц (провадження № 61-12709св21). Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17, від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц та від 19 липня 2021 року у справі № 206/3219/15-ц (провадження № 61-19062св20). Подібні за змістом висновки, зокрема щодо застосування положень частини другої статті 1192 ЦК України, викладено у постановах Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 265/5388/20 (провадження № 61-14462св21), від 18 травня 2022 року у справі № 761/11792/16-ц (провадження № 61-42292св18), від 20 червня 2022 року у справі № 156/1162/20 (провадження № 61-19св22) та від 17 серпня 2022 року у справі № 761/15232/18 (провадження № 61-19661св20). Під час визначення розміру збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, необхідно враховувати складові цих збитків відповідно до змісту частини другої статті 1192 ЦК України: реальна вартість втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 359/2309/17 (провадження № 61-26508св18) зроблено правові висновки щодо відшкодування величини втрати товарної вартості транспортного засобу, які полягають у такому. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). З огляду на викладене з відповідача підлягає стягненню різниця між матеріальним збитком та страховим відшкодуванням, а саме: 90005,70 грн.. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» «Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб». В статті 23 ЦК України, зазначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Отже, суд вважає, що позивачу внаслідок ДТП було завдано моральну шкоду, яка полягає у пережитому у дорожньо-транспортній пригоді переляку, нервовому стресі, моральних стражданнях та переживаннях через пошкодження власного майна, погіршення його технічного і естетичного стану, у неможливості користуватися ним та побутових незручностях, що виникли внаслідок цього. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позивач має право на відшкодування відповідачем завданої моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.. Зважаючи на викладене, з урахуванням доказів, які були надані до суду наявні підстави для задоволення позову та стягнення коштів з відповідача по справі. Відповідно до ч. 1-2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Адвокатом позивача до суду надано посвідчену копію угоди про надання правової допомоги №130 від 10.05.2023р., розрахунок вартості правничої допомоги від 10.05.2023р., а також квитанцію до прибуткового касового ордеру №601 від 10.05.2023р. на суму 20\~000 гривень. Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:\~\~1) на професійну правничу допомогу;\~\~2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;\~\~3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;\~\~4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.1\~ст. 140 ЦПК України\~особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~\~Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:\~\~1) у разі задоволення позову-на відповідача;\~\~2) у разі відмови в позові -на позивача;\~\~3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що представником відповідача не було заявлено клопотання про зменшення розміру правничої допомоги, особливості предмета спору, суб`єктний склад правовідносин, ціну позову, а також характер виконаної адвокатом роботи та критерій розумності її розміру, суд вважає, що зазначені витрати на професійну правничу допомогу є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. В задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовляє у зв`язку з недоведеністю. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Відповідно до ст.141 ЦПК України\~на користь позивача підлягають стягненню з відповідача витрати, понесені позивачем за оплату судового збору у розмірі 2147,20 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн..

Outcome: partial