Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 52019,52 грн, а також та судових витрат: 1) судового збору 2422,40 грн, 2) витрат на правничу допомогу 16000 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що 27.11.2019 між ТОВ "Інфінанс" та [PERSON] укладено договір № 096457457. Щодо умов та порядку укладання Договору № 096457457 від 27.11.2019. Згідно умов Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором надати позичальнику грошові кошти у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000,00 грн, в межах строку дії Договору 36 календарних місяців з дня підписання договору. Відповідно до п. 1.5. Договору діючий ліміт (сума) кредиту становить 20000.00 грн. Відповідно до п. 1.6. Договору процентна ставка (базова, фіксована) становить 1.75 % яка нараховується за кожен день користування Позикою. Станом на день подання позову заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №0961457157 від 27.11.2019, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 73289,52 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4000.00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 73289,52 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 52019,52 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4000.00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 48019,52 грн. 14.07.2021 було укладено договір № 14-07/21 відповідно до якого ТОВ "Інфінанс" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0961457157. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0961457157. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 06.11.2025 у справі було відкрито провадження. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам надано час для подання заяв по суті. 04.12.2025 відповідач подав до суду додаткові пояснення у справі, згідно з якими стверджує, що розрахунок позовних вимог здійснено з грубими порушеннями вимог законодавства та умов договору, а саме: сума основного боргу (тіло кредиту) становила лише 4000 грн, при цьому відповідач фактично сплатив кредитодавцю більше ніж розмір тіла кредиту; основна частина заявлених до стягнення процентів була нарахована поза межами строку дії договору, що суперечить його умовам та положенням Цивільного кодексу України; заявлені вимоги є неспівмірними, кабальними та такими, що порушують принципи добросовісності та справедливості, закріплені у ст. 3 ЦК України. Відповідач не погоджується з позовними вимогами та вважає їх такими, що не відповідають умовам договору, положенням Цивільного кодексу України, Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів», а також усталеній судовій практиці Верховного Суду щодо спорів, пов`язаних із мікрокредитуванням та несправедливими умовами договорів. Так, пунктом 1.6 кредитного договору №0961457157 від 27.11.2019 передбачено, що максимальний строк користування кредитом становить 30 календарних днів, а максимальна відсоткова ставка, яка нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості, складає 1,75 %. Загальна вартість кредиту для позичальника визначена у розмірі 2100 грн. Отже, позивач мав право нараховувати договірні проценти лише у період дії строку кредиту, тобто 30 календарних днів. Таким чином, загальний розмір зобов`язань за договором складає: тіло кредиту 4000 грн; проценти за користування кредитом протягом 30 днів 2100 грн; разом: 6100 грн. Згідно з розрахунком первісного кредитора, відповідач фактично сплатив по кредиту 5117,53 грн, що перевищує суму основного боргу та більшу частину визначених договором процентів. Отже, залишок невиконаного зобов`язання становить лише 982,47 грн. Саме ця сума може бути предметом стягнення у даній справі, тоді як інші вимоги Позивача щодо стягнення процентів, нарахованих поза межами строку дії договору, є безпідставними та неправомірними. Щодо витрат на правову допомогу, то відповідач вважає їх заявлений розмір у 16000 грн є явно неспівмірним із характером спору, який стосується стандартного стягнення заборгованості за кредитним договором, та не відповідає критеріям розумності й пропорційності, визначеним законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення витрат на правову допомогу у заявленому розмірі є необґрунтованою та не може підлягати задоволенню. Представник позивача в судове засідання не з`явився, заявив про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки відповідач суду не повідомив. Надав суду додаткові письмові пояснення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Матеріалами справи встановлено, що 27.11.2019 [PERSON] уклав з ТОВ «Інфінанс» договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0961457157. Договір укладено в електронній формі та підписано позичальником електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 1.1. Договору, товариство надає Позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту (надалі по тексту - «кредит») для власних потреб на умовах цього Договору, а також згідно Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «МопеуВООМ» (надалі - Правила), які є невід`ємною частиною Договору, а Позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим Договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами. Згідно з\~п.\~1.2.,\~п.\~1.5.,\~п.\~1.6.,\~п.\~1.7.,\~п.\~1.9.\~Договору,\~кредит надається\~у вигляді\~відновлювальної кредитної\~лінії окремими\~частинами (траншами)\~в межах\~строку дії\~Договору -\~36\~календарних місяців\~з дня\~підписання Договору\~з остаточним\~терміном повернення\~кожного траншу\~кредиту не\~пізніше строку\~користування траншем,\~визначеного Сторонами\~у Додатку\~№1\~та Додатку\~№2\~до Договору\~-\~при наданні\~(отриманні)\~першого траншу\~кредиту,\~та Додатку\~№3\~та Додатку\~№4\~до Договору\~-\~при наданні\~(отриманні)\~другого та\~наступних траншів\~кредиту.\~Строк користування\~кожним траншем\~є окремим\~та визначається\~відповідно до\~умов Договору:\~Додатку №1\~та Додатку\~№2\~до Договору\~-\~при наданні\~(отриманні)\~першого траншу\~кредиту,\~та Додатку\~№3\~та Додатку\~№4\~до Договору\~-\~при наданні\~(отриманні)\~другого та\~наступних траншів\~кредиту.Загальний (максимальний) розмір кредитної лінії - 20 000 гривень. Максимальний строк (кількість календаних днів користування кредитом (траншем) 30 календарних днів. До умов\~договору застосовуються\~фіксована процентна\~ставка її\~максимальний розмір\~становить 1,75\~% нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості. Розмір відсотків за один день користування кредитом (траншем) та річна відсоткова ставка визначаються Сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Відсотки за користування поточним кредитом (траншем) нараховується за один календарний день від фактичної суми грошових коштів, які Позичальник зобов`язаний повернути Товариству в рамках наданого кредиту (траншу) в день такого нарахування. Протягом 36 календарних місяців з дня укладення Договору Позичальнику надається право користуватися діючим лімітом кредиту, які Позичальник зобов`язаний повернути Товариству в рамках надання кредиту на умовах Договору та Правил. Дія цього Договору вважається продовженою на наступні 36 календарних місяців, якщо до закінчення строку дії Договору жодна із Сторін письмово не повідомила іншу Сторону про його припинення у зв`язку з закінченням строку дії Договору. Дія цього Договору може бути достроково припинена за ініціативою будь-якої із Сторін шляхом письмового повідомлення іншої Сторони та при умові відсутності зобов`язань між Сторонами. Відповідно до п. 1.15, п. 3.1., п. 3.1.1. Договору, розмір кредиту (траншу), строк користування кредитом (траншем), вартість кредиту (траншу) у грошовому вираженні, реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) визначається сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту.\~Перший Фінансовий\~кредит (транш)\~надається Позичальнику\~на підставі\~заповненої та\~особисто підписаної\~Позичальником Заявки-Анкети\~(Додаток\~№5)\~та Додатка\~№2\~до Договору,\~які є\~невід`ємною частиною\~даного Договору.\~В Заявці-Анкеті\~на отримання\~першого Фінансового\~кредиту (траншу)\~зазначено суму\~першого Фінансового\~кредиту та\~строк користування\~ним інші\~умови Визначено\~у Додатку\~№2.\~Підписання Товариством\~Додатку №1\~до Договору\~і Позичальником\~Додатку №2\~до Договору\~є укладення\~та підписання\~Договору в\~цілому. Другий, третій, четвертий та наступний фінансовий кредит (транш) надається Позичальнику на підставі заповненої та особисто підписаної Позичальником Заявки - Анкети (Додаток №5) та Додатку №4, які є невід`ємною частиною даного Договору. В Заявці-Анкеті на отримання другого та наступних траншів кредиту зазначається сума кредиту (траншу), строк користування, у Додатку №4 зазначається відсоткова ставка за кожен день користування кредитом, річна відсоткова ставка, загальна вартість такого кредиту (траншу), реальна річна процентна ставка та інше. Відповідно до п. 3.5. Договору, сторони окремо погодили, що у випадку користування Позичальником Кредитом (траншем) понад строк, встановлений відповідно до п.1.15 Договору або додатковими угодами між Сторонами, зобов`язання Позичальника за цим Договором продовжуються на весь період фактичного користування Кредитом (траншем), при цьому у випадку, якщо відсоткова ставка за користування кредитом (траншем), що встановлена відповідно до п. 1.15 цього Договору менша ніж 1,75 (одна ціла сімдесят п`ять сотих) відсотків від суми Кредиту (траншу) за кожен день користування Кредитом (траншем), то правила нарахування процентів за відсотковою, ставкою визначеною відповідно до п.1.15 Договору скасовуються з першого дня прострочення Кредитом (траншем) і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування Кредитом (траншем), а саме 1,75 (одна ціла сімдесят п`ять сотих) відсотків за кожен день користування Кредитом (траншем), починаючи з дати першого дня прострочення строкового повернення кредиту (траншу) і до дня повного повернення Кредиту (траншу). Причому, Сторони погодили, що Товариство має право застосувати до Позичальника одноразовий штраф за неналежне виконання умов Договору, у зв`язку з неповерненням кредиту Позичальником у обумовлений строк Сторонами, який розраховується як сума залишку коштів за кожний день користування кредитом (траншем), в період строкового користування кредитом (траншем) помножена на відсоткову ставку, яка розраховується по формулі 1,75% мінус Відсоткова ставка встановлена відповідно до п.1.15 Договору. Відповідно до п. 9.1 Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBoom», товариство надає наступні кредити (транші) позичальнику за умови подання позичальником засобами ІТС Електронної заяви, прийняття Товариством рішення про надання наступного траншу кредиту, формування в особистому кабінеті оферти та акцептування позичальником оферти на отримання наступного траншу кредиту в рамках договору. Згідно з підписаною [PERSON] . Заявою-анкетою на отримання кредиту від 16.01.2020, сума кредиту 4000 грн, термін кредиту 30 днів. Відповідно до підписаного [PERSON] акцепту оферти від 16.01.2020 на отримання 3 траншу кредиту згідно Заявки-анкети №2628506886 від 16.01.2020 в рамках договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту №0961457 від 27.11.2019, позичальник згоден отримати 3 транш кредиту на таких умовах: розмір кредиту (траншу) 4000 грн, строк користування кредитом 30 днів, строк дії договору надання позики 3 роки, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом Згідно з копією листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 09.09.2025 №4901_25909142728, товариство на підставі договору на переказ коштів ФК-П-17/08-04 від 03.08.2017, перерахувало кошти від ТОВ «Інфінанс» на платіжну картку клієнта 16.01.2020 22-26 год на суму 4000, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 46666575, призначення платежу: зарахування 4000 грн на картку [NUMBER] . Згідно з розрахунком заборгованості, [PERSON] 28.11.2019 було видано кредит в розмірі 1400 грн, цей кредит 23.12.2019 позичальником був повернутий сплачені відсотки за користування кредитом. 23.12.2019 позичальнику був виданий наступний транш в розмірі 2000 грн, 10.01.2020 відбулася пролонгація, позичальником сплачено 0,01 грн. 15.01.2020 позичальник сплатив кредит та проценти. 16.01.2020 видано третій транш кредиту в розмірі 4000 грн. Позичальник в період до 07.06.2021 жодних платежів не здійснив. 08.06.2021 вніс платіж в розмірі 0,48 грн, які були зараховані в рахунок сплати процентів. Після цього жодних платежів позичальник не здійснював. Станом на 14.07.2021 має заборгованість в розмірі 42219,52 грн, з яких тіло кредиту 4000 грн, 38219,52 грн відсотки. Відповідно до розрахунку заборгованості після відступлення прав вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», відповідачу нарахована заборгованість станом на 10.01.2023 в загальному розмірі 77289,25 грн, з яких 4000 грн тіло кредиту, 73589,52 грн. За період з 14.07.2021 по 26.11.2022 нараховані відсотки в розмірі 35070 грн. Разом з тим позивач заявляє до стягнення суму заборгованості за відсотками в розмірі 48019,52 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Відповідно до ч.ч. 1 - 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Згідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В абзаці другому частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2,\~3\~ст.\~207\~ЦК України,\~правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони,\~або надсилалися\~ними до\~інформаційно-телекомунікаційної\~системи,\~що використовується\~сторонами.\~У разі\~якщо зміст\~правочину зафіксований\~у кількох\~документах,\~зміст такого\~правочину також\~може бути\~зафіксовано шляхом\~посилання в\~одному з\~цих документів\~на інші\~документи,\~якщо інше\~не передбачено\~законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується. Договором може бути визначено менший розмір пені. Згідно з ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні судом встановлені факти укладення сторонами 27.11.2019 кредитного договору. Надання та отримання позичальником трьох траншів кредиту. Останній транш був отриманий 16.01.2020 в розмірі 4000 грн. Відповідач проти цього не заперечив. Позичальник умови договору щодо повернення кредиту (траншу) не виконав. Так, згідно з умов кредитного договору, строк користування кредитом (траншем) встановлений 30 днів. Останній, третій, транш позичальнику був виданий 16.01.2020, а отже повернути цей кредит та сплатити проценти позичальник мав до 15.02.2020. Позичальник умови договору не виконав та не повернув кошти в обумовлений строк. Кредитодавець після 15.02.2020 нараховував відсотки за ставкою 1,75% на день. Таке нарахування відсотків відповідає умовам п. 3.5. кредитного договору, та за своє правовою природою є неустойкою (пенею) за порушення боржником зобов`язання, яка нараховується в межах дії кредитного договору від 27.11.2019 строк, якого визначений 36 місяців (п.1.2. Договору), тобто до 27.11.2022. Відповідно до п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Так, з 24.02.2022 по теперішній час у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 за №64/2022» за №2102-ІХ від 24.02.2022 та Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні діє воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався і діє на теперішній час. Судом встановлено, що проценти за порушення боржником зобов`язання нараховувалися в межах строку дії кредитного договору з 16.02.2020 по 26.11.2022. Отже нарахування відсотків за період до 24.02.2022 було правомірним. Станом на цю дату за позичальником обраховується заборгованість за відсотками в розмірі 53969,52 грн. Разом з тим позивач з власної ініціативи, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, до стягнення пред`являє суму заборгованості за відсотками в меншому розмірі 48019,52 грн. Отже ця сума підлягає стягненню з відповідача. Щодо доводів відповідача, що заявлені вимоги є неспівмірними, кабальними та такими, що порушують принципи добросовісності та справедливості, суд зазначає, що кредитний договір, на підставі якого нарахована заборгованість, є правомірним, оскільки його недійсність законом прямо не встановлена та судом він недійсним не визнаний, а тому відповідно до ст. 204 ЦК України, є правомірним і повинен виконуватися належним чином. У кредитора наявні всі правові підстави для стягнення відсотків за кредитним договором в межах строку його дії, відповідно до ст.1048, ст. 549 ЦК України. Враховуючи принцип свободи договору, відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини з позивачем. Підписавши договір надання грошових коштів у кредит, за яким ним були отримані в кредит кошти, позичальник проставленням електронного підпису із введенням персонального одноразового ідентифікатора тим самим засвідчив, що погодився на отримання у кредит коштів саме на умовах, визначених цим договором, умови договору про розмір та порядок сплати процентів не оспорював. Щодо права позивача пред`являти свої вимоги до боржника за договорами, то суд керується такими положеннями Закону та встановленими на підставі наданих доказів у судовому засіданні обставинами. Згідно з п. 2.3. договору, товариство має право на відступлення права вимоги за даним Договором будь-кому без згоди на це Позичальника. Між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Інфінанс» 14.07.2021 був укладений договір факторингу №14-07/21. Згідно з умовами договору факторингу, клієнт-первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 221939136,68 грн, а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками. Відповідно до умов цього договору фактор набуває права на всі суми, які він одержить на виконання вимоги від боржників, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані фактором суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. За цим договором клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в реєстрах боржників. За цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається. Фактор має право здійснити наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі, але не раніше оплати повного фінансування фактором придбаного у клієнта права вимоги в порядку та на умовах, передбачених цим договором (п.п.2.1.-2.5. Договору). Право вимоги переходить до фактора після здійснення повної оплати фінансування з моменту підписання сторонами акту приймання-передавання реєстру боржників (додаток № 4) який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після "чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги (п. 6.1.4. Договору). Сторони домовились, що розмір фінансування за реєстром боржників складає 1561454,09 грн фактор здійснює фінансування на користь клієнта шляхом одноразового перерахування суми грошових коштів протягом 5 банківських днів з дати підписання цього Договору (п. 7.1., п. 7.2. Договору). Сторонами договору факторингу 14.07.2021 підписані акт приймання-передачі реєстру боржників та реєстр боржників. Згідно реєстру прав вимоги до нього включена вимога до боржника [PERSON] за кредитним договором 0961457157, сума заборгованості 42219,52 грн. Між позивачем ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Вердикт Капітал» 10.01.2023 був укладений договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги. Згідно з умовами цього Договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках №1 та № 3 до цього договору (надалі також - реєстр боржників), включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом - «основні договори», - надалі за текстом - права вимоги. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором. Права вимоги, що є предметом цього договору належить первісному кредитору на підставі, зокрема, договору факторингу №14-07/21 укладеного з ТОВ «Інфінанс» 14.07.2021 (п. 2.1. Договору). Права вимоги вважаються відступленими первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами Акту-приймання передачі Реєстру Боржників в друкованому вигляді (п. 5.2. Договору). Ціна договору становить 5312491,59 грн та може бути сплачена шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог протягом 1065 днів з дати підписання цього договору (п.п. 7.1., 7.2. Договору). Сторонами договору підписані: акт зарахування зустрічних однорідних вимог, акти прийому-передачі реєстру боржників, реєстр боржників. Згідно реєстру боржників до нього включена за №9804 боржник [PERSON] , номер кредитного договору 0961457157, сума заборгованості 77289,52 грн. Відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Згідно ст.\~1077\~ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно ст. 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. На підставі викладених норм Закону та встановлених в судовому засіданні фактів укладення договорів відступлення прав вимоги, переходу прав вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором до ТОВ «Коллект Центр», суд доходить висновку про правомірність заявлених позивачем вимог до боржника. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої квитанції, позивач за подання даного позову до суду, відповідно до положень ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 гривень, а тому, у зв`язку з задоволенням позову ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16000 грн, суд виходить з таких положень Закону. Згідно з ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 лютого 2019 року (справа №756/2114/17) зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано документи: копію договору укладеного з Адвокатським об`єднання «Лігал Ассістанс» про надання правничої допомоги, копію тарифів, копію витягу з акту про надання юридичної допомоги, копію заявки на надання юридичної допомоги. З документів вбачається що адвокатом надані послуги: надання усної консультації з вивченням документів - 2 години, вартість 4000 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу 4 годин, 12000 грн. Загальна вартість наданих робіт складає 16000 грн, витрачений час 10 годин. Судом враховано думку відповідача, який вважає, що заявлені позивачем витрат є неспівмірними із характером спору, який стосується стандартного стягнення заборгованості за кредитним договором, та не відповідає критеріям розумності й пропорційності. Та погоджується з такою думкою відповідача. Отже, враховуючи, доводи відповідача, принцип співмірності та розумності судових витрат, зважаючи на характер правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг заявнику, складність справи, необхідність процесуальних дій сторони, реальність наданих адвокатських послуг, розумність їхнього розміру, суд доходить висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати в розмірі 3000 грн. Щодо дати судового рішення, суд зазначає, що оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, у відповідності до положень ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до\~вимог ч.\~5,\~ч.\~7\~ст.\~268\~ЦПК України\~датою ухвалення\~рішення є\~дата його\~проголошення (незалежно\~від того,\~яке рішення\~проголошено -\~повне чи\~скорочене).\~Датою ухвалення\~рішення,\~ухваленого за\~відсутності учасників\~справи,\~є дата\~складення повного\~судового рішення. Рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи. Оскільки повне рішення виготовлено 08 грудня 2025 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 04 грудня 2025 року, датою ухвалення рішення є саме 08 грудня 2025 року в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України. Цей висновок суду узгоджується з висновком викладеним в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 у справі справа № 1519/2-5034/11.

Outcome: approved