Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

24.09.2025 від представника КП\~"Комунальник"\~до суду\~надійшла позовна\~заява до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, що надані за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.09.2025 в загальному розмірі 16 724 грн 34 коп., яка складається з заборгованості за послугу з управління багатоквартирним будинком - 14 631 грн 65 коп., інфляційні нарахування - 99 грн 95 коп., нарахування 3 відсотків річних - 32 грн 51 коп.; заборгованості за послугу з управління побутовими відходами - 1 944 грн 84 коп., інфляційні нарахування - 11 грн 44 коп., нарахування 3 відсотків річних - 03 грн 95 коп. На обґрунтування позовної заяви зазначено, що Комунальне підприємство "Комунальник" надає послуги з управління багатоквартирного будинку та прибудинкової території, управління побутовими відходами за адресою: [ADDRESS] . Споживач [PERSON] є користувачем наданих послуг. Між позивачем та відповідачем [PERSON] виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідач ними користується. Оскільки [PERSON] фактично проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та користується житлово-комунальними послугами, що надає КП "Комунальник", повинен їх сплатити. Крім того, 30.05.2023 між КП "Комунальник" та [PERSON] було укладено договір реструктуризації заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, за яким останній зобов`язався погашати борг частинами у встановлені строки, однак свої зобов`язання [PERSON] за цим договором не виконує. Заборгованість відповідача [PERSON] перед КП "Комунальник" станом на 01.09.2025 складає 16 724 грн 34\~коп., з яких: заборгованість за послугу з управління багатоквартирним будинком - 14 631 грн 65 коп., інфляційні нарахування - 99 грн 95 коп., нарахування 3 відсотків річних - 32 грн 51 коп.; заборгованість за послугу з управління побутовими відходами - 1 944 грн 84 коп., інфляційні нарахування - 11 грн 44 коп., нарахування 3 відсотків річних - 03 грн 95 коп. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 29.09.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 28.10.2025. 28.10.2025 у зв`язку з неявкою відповідача судовий розгляд відкладено на 05.12.2025. 05.12.2025 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися повторно. Представник позивача Новікова Н. В. надіслала заяву, в якій просила проводити судовий розгляд за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала Відповідач [PERSON] не повідомив про причини повторного нез`явлення в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі №\~361/8331/18.). У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ЦПК України, і від якого не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, проти чого представник позивача не заперечувала. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, згідно довідки відділу центр надання адміністративних послуг Слобожанської міської ради Чугуївського району Харківської області № 01-21/1762 від 25.09.2025, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.\~с. 22). Даними Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підтверджується, що видами економічної діяльності позивача КП "Комунальник" є: 81.10 Комплексне обслуговування об`єктів (основний); 81.29 Інші види діяльності із прибирання; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 38.11 Збирання безпечних відходів; 38.21 Оброблення та видалення безпечних відходів. Засновником є Слобожанська селищна (нині міська) рада Чугуївського району Харківської області (а. с. 6). З копії особового рахунку № [NUMBER] вбачається, що за відповідачем [PERSON] рахується житлове приміщення, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 11). 30.05.2023 між КП "Комунальник" в особі директора Чучупалова В. Б., що діє на підставі Статуту, та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 4 про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги по особовому рахунку №\~ [NUMBER] за яким обліковується квартира [ADDRESS] , за умовами якого відповідач [PERSON] зобов`язався протягом 25\~місяців сплатити 6 062 грн 31 коп. заборгованості яка утворилася за період з 01.05.2021 по 01.05.2023 (а. с. 9-10). З наданих позивачем розрахунків платежів за житлово-комунальні послуги по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] , вбачається, що з березня 2021 року по серпень 2025 року [PERSON] оплату за надання житлово-комунальних послуг не здійснював, станом на 01.09.2025 заборгованість за надані послуги складає 16\~724\~грн 34\~коп., з яких: заборгованість за послугу з управління багатоквартирним будинком - 14 631 грн 65 коп., інфляційні нарахування - 99 грн 95 коп., нарахування 3\~відсотків річних - 32 грн 51 коп.; заборгованість за послугу з управління побутовими відходами - 1 944 грн 84 коп., інфляційні нарахування - 11 грн 44 коп., нарахування 3\~відсотків річних - 03 грн 95 коп.(а. с. 12-19). Відповідачем не подано будь-яких заяв, у яких заперечувалася б правильність зазначених розрахунків, а також ті обставини, що він проживає в [ADDRESS] , де йому надавалися позивачем послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, послуги вивезення побутових відходів. Відповідно до частин 1, 2 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають з дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства. Підставами для виникнення цивільних прав і обов`язків, крім договору, можуть бути і інші юридичні факти (наприклад, фактичне надання житлово-комунальних послуг). Цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до частини 1 статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов на допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема житлова послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг. Згідно із п. 7 ч. 2 цієї статті - виконавцями комунальних послуг з управління побутовими відходами є - адміністратор послуги з управління побутовими відходами, а у разі його відсутності - визначений у встановленому законодавством порядку суб`єкт господарювання, який здійснює збирання та перевезення побутових відходів. За змістом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 750/12850/16-ц і від 06 листопада 2019 року в справі № 642/2858/16. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з наданням позивачем комунальних послуг та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг. Доказів, які б спростовували зазначену позивачем суму заборгованості або обов`язок щодо її погашення, відповідачем не надані. Що стосується вимог в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення грошового зобов`язання, суд зазначає наступне. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Відповідач [PERSON] не виконав зобов`язання по своєчасній оплаті житлово-комунальних послуг, тому позов про стягнення з нього заборгованості за надані послуги, нарахованої станом на 01.09.2025, з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих за період до 01.02.2022, в розмірі 16 724 грн 34 коп., є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору (а. с. 5).

Outcome: approved