Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" звернулось до суду позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 18453,60 грн та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що між ТОВ "Споживчий Центр" та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №20.09.2024-100001709 від 20.09.2024, відповідно до умов якого позичальнику надано кредиту у розмірі 9000,00 грн, строком на 140 днів. ТОВ "Споживчий Центр" свої зобов`язання за договором виконано у повному обсязі. В свою чергу, [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 06.02.2025 утворилась заборгованість у розмірі 18453,60 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7779,12 грн, по процентам в розмірі 6534,48 грн, неустойки за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання у розмірі 4140,00 грн. Ухвалою суду від 22.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 26.08.2025 на 10:30 годин. Відповідач у відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів отримання відповідачем кредитних коштів. Також позивачем не зазначено розмір наданого кредиту, не вказано коли відповідач отримав кредит, не надано графік погашення заборгованості, виписку з карткового рахунку відповідача, розрахунок заборгованості. Також відповідач зазначає, що вона є дружиною військовослужбовця ЗСУ. Частиною 15 ст.14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" встановлено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. У відповіді на відзив позивач вказує, що між сторонами укладено кредитний договір №20.09.2024-100001709 від 20.09.2024 у електронній формі, що відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової. Видача кредитних коштів відповідачу підтверджується квитанцією №515314572 від 20.09.2024, яка є первинним платіжним документом у розумінні Закону України "Про платіжні послуги", а відтак належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу. Відповідачем були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму: 2 360,47 грн від 07.10.2024, 2 000,47 грн від 09.10.2024; 2 000,47 від 22.10.2024; 1 957,23 грн від 14.11.2024. При цьому, під час формування довідки про заборгованість та суми позовної вимоги було враховано факт оплати та змінено суму заборгованості. Відповідач не підтвердила свій статус дружини військовослужбовця на даний час та на час дії кредитного договору. 26.08.2025 розгляд справи відкладено до 13.10.2025 до 10:00 годин. 13.10.2025 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Бушанської О.В. у відрядженні. Розгляд справи призначено на 14.11.2025 на 10:30 годин. 14.11.2025 розгляд справи відкладено до 05.12.2025 до 13:00 годин. 05.12.2025 сторони у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач у поданій позовній заяві просить розглянути справу за відсутністю його представника. Відповідач у поданій заяві просить розглянути справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне. З матеріалів справи вбачається, що 20.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Споживчий Центр" (надалі кредитодавець) та [PERSON] (надалі - позичальник) укладено кредитний договір №20.09.2024-100001709, шляхом подачі пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) та заявки, що є невід`ємною частиною цього договору. У кредитному договорі сторони погодили: дата надання/видачі кредиту 20.09.2024 (п.1); сума кредиту 9000,00 грн (п.2); строк, на який надається кредит 140 днів з дати його надання (п.3); дата повернення (виплати) кредиту 06.02.2025 (п.4). Відповідно до п.6 договору процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Згідно з з п.7 договору, комісія, пов`язана з наданням кредиту - 20% від суми кредиту та дорівнює 1800,00 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. У п.12 договору сторони узгодили графік платежів. Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е255. На виконання умов договору кредитодавцем перераховано позичальнику кредитні кошти у розмірі 9000,00 грн, що підтверджується листом ТОВ "Універсальна платіжні рішення" вих.№72-1007 від 10.07.2025. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором №20.09.2024-100001709 від 20.09.2024 складає 18453,60 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту в розмірі 7779,12 грн, по процентам в розмірі 6534,48 грн, неустойка у розмірі 4140,00 грн. Вказана заборгованість відповідачем не сплачена, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частинами 1,2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу положень ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України). Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч.1,2 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК Українипозикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За приписами ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Суд враховує, що у спірному кредитному договорі сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов для даного виду договорів, договір підписаний сторонами. Отже, з урахуванням презумпції правомірності правочину, такий договір є правомірним, укладеним та таким, що породжує у сторін права та обов`язки щодо його виконання. Підписавши спірний кредитний договір, відповідач надала свою згоду на оплату усіх зазначених у ньому платежів. Наданий позивачем розрахунок свідчить про те, що заборгованість відповідача за кредитним договором №20.09.2024-100001709 від 20.09.2024 складає 18453,60 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту в розмірі 7779,12 грн, по процентам в розмірі 6534,48 грн, неустойка у розмірі 4140,00 грн. У відзиві на позовну заяву відповідач посилається на наявність у неї пільг, поширених на військовослужбовців та членів їх сімей. З наданих відповідачем доказів вбачається, що 20.01.2012 мж [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який був зареєстрований Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Відповідно до копії військового квитка [PERSON] проходить військову службу з 02.06.2021. Відповідно до довідки Військової частини [NUMBER] старший сержант [PERSON] перебуває на військовій службі в військовій частині [NUMBER] Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України. Згідно з ч.14 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції станом на час укладення кредитного договору 20.09.2024) військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. На підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VII, з 18 березня 2014 року в Україні розпочався особливий період, який триває на час розгляду справи. Пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення (наведений висновок викладено Верховним Судом у постанові від 14.05.2021 у справі №502/1438/18). Чоловік відповідача перебуває на військовій службі за мобілізацією з 02.06.2021. Відтак приписи ч.15 ст.14 Закону Украни «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо заборони нарахування відсотків по кредиту та штрафних санкцій поширюються на його дружину відповідача [PERSON] . Судом встановлено, що під час укладення кредитного договору, відповідач не повідомила позивача про наявність у неї пільг, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Водночас наведене не може підставою для незастосування судом норм ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до спірних правовідносин, адже Закон гарантує відповідачу таку пільгу незалежно від обізнаності про неї кредитодавця. З урахуванням наведеного, суд вважає, що з відповідача не підлягають стягненню відсотки за користування кредитом у розмірі 6534,48 грн та неустойка у розмірі 4140,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що відповідача отримала кредитні кошти у розмірі 9000,00 грн та сплатила за кредитним договором: 07.10.2024 - 2 360,47 грн, 09.10.2024 - 2000,47 грн, 22.10.2024 - 2000,47 грн, 14.11.2024 - 1957,23 грн. Отже, на рахунок ТОВ «Споживчий центр» відповідачем було внесено 8318,64 грн. Таким чином, враховуючи встановлені обставини, а також приписи ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідач має заборгованість перед позивачем за основним боргом у розмірі 681,36 грн (9000 грн - 8318,64 грн). На час розгляду справи судом, відповідачем не надано належних та допустимих доказів погашення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 681,36 грн. Враховуючи викладене, встановивши факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за спірним договором щодо своєчасного погашення заборгованості за тілом кредиту, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 681,36 грн. Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial