Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

У Горішньоплавнівському міському суді Полтавської області перебуває вищевказана справа. Рішенням Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 13.11.2025 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю. Стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» заборгованість за договором позики у розмірі 24 720,грн. 00 коп. Стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. Представник позивача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення в якій просить суд ухвалити додаткове рішення суду, яким стягнути із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» судові витрати на надання ТОВ «ІННОВА-НОВА» професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 5 000 грн. 00 коп. Відповідно до рішення єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» № 05-09/2025 від 05.09.2025 ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» перейменовано на ТОВ «ІННОВА-НОВА». Ухвалою Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 26.11.2025 вищевказана заява прийнята та призначена до розгляду у судовому засіданні без повідомлення учасників справи. 28.11.2025 представником відповідача [PERSON] адвокатом Харук О.С. заперечення на заву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. Представник вважає заявлений орієнтовний розрахунок судових витрат є неспівмірним зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат. А також вимога про стягнення вказаної суми заявлена із порушенням норм процесуального законодавства та не ґрунтується на доказах. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Рішенням Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 13.11.2025 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю. Стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» заборгованість за договором позики у розмірі 24 720,грн. 00 коп. Стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. Так, при ухваленні судом вказаного рішення не було вирішення питання щодо розподілу судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Судом встановлено, що рішенням суду по даній справі задоволено вимоги позивача. Позивачем у справі було понесено судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 6 від 17.11.2025, Договором № 06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06.05.2025 та Актом № 3263211925 приймання-передачі наданих послуг від 06.05.2025 до вказаного Договору. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Верховний Суд у своїй Постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Відповідно до правового висновку викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Відповідно до рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 року у справі "East West Alliance Limited проти України", заява №19336/04 заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Згідно з рішенням ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії», заява № 58442/00 відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до п.4\~ст.12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Визначаючи це питання, за встановлених обставин, суд вважає, що обґрунтованим і пропорційним до предмета спору розміром витрат на правничу допомогу є заявлена представником позивача сума 5 000 грн. Таким чином, оскільки при ухваленні судом рішення не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення.

Outcome: approved