Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

05 вересня\~ 2025 року позивач [PERSON] \~ звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до Шишацької селищної ради про визнання за нею в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] права власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку садибного типу, що розташований по [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вчасно прийняла спадщину, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно у\~ вигляді вищевказаного будинку через відсутність правовстановлюючих документів на нього. Ухвалою суду від 08 вересня\~ 2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 05 листопада 2025 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено [PERSON] У визначений час відзивів на позовну заяву від відповідачів не надходило. Ухвалою суду від 04 грудня 2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Будучи належним чином повідомленими судом про час та місце розгляду справи, сторони в судове засідання не з`явились та надали заяви про розгляд справи у їх відсутність.\~ Позивач підтримала заявлені нею позовні вимоги, відповідач [PERSON] позов визнав, інший відповідач у вирішені спору поклався на розсуд суду. В зв`язку цим суд дійшов висновку про необхідність розгляду справи за наявними матеріалами без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні фактичні обставини та правовідносини, які їх супроводжують. Згідно технічного паспорту ПП ПБТІ «Інвентаризатор» (реєстраційний номер ТІ01:8494-1888-9625-7097) від 10 липня 2025 року спірний житловий будинок садибного типу розташований по [ADDRESS] та складається з житлового будинку 1959 року побудови, загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 33,1 кв.м. (літ. А-1), сараїв (літ. Б, В), погребу вхідного (літ. - Д), літньої кухні (літ. Е)\~ (а.с. 12-16). Відповідно до довідки ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 17.07.2025 № 7439 реєстрація права власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] станом на лютий 2004 року не проводилась. Нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт, реставрація даного будинку не проводилась (а.с.19). Відповідно до довідок Шишацької селищної ради від 22.09.2025 № 02-25/772 та № 02-25/773 домоволодіння за адресою [ADDRESS] згідно погосподарської книги № 6 за 1986-1990 роки (особовий рахунок № [NUMBER] ), погосподарської книги № 5 за 1991-1995 роки (особовий рахунок № [NUMBER] )\~ станом 01.07.1990 відносилось до колгоспного двору, членами якого були: голова двору [PERSON] , 1937 р.н., дружина [PERSON] , 1942, р.н., син [PERSON] , 1970 р.н. (а.с.91-92). Згідно зі ст. 5 ЦК України Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Враховуючи те, що згідно технічної документації спадковий житловий будинок побудований в 1959 році, суд, розглядаючи спірні правовідносини,\~ керується й\~ нормами права, які існували на час їх виникнення, зокрема положеннями\~ ЦК УРСР. Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, вимог інших нормативних актів УРСР, що існували до його прийняття та введення в дію, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Згідно ст. 13 Закону Української РСР «Про селищну раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення\~ за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що наявність відповідних записів у погосподарській книзі № 6, особовий рахунок № [NUMBER] (1986-1990 роки), погосподарській книзі № 5, особовий рахунок 410 (1991-1995) Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області є належним документом, що підтверджує право власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] . На період будівництва житлового будинку, яке здійснено в 1959 році, введення об`єкту до експлуатації потрібно не було, що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, яким роз`яснюється процедура реєстрації об`єктів нерухомості збудованих до 05.08.1992 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його колишнім членам колгоспного двору ніким не оспорюєтся. Самочинних побудов та перепланувань представниками\~ БТІ на момент виготовлення технічного паспорту не зафіксовано. Згідно ст. 112 ЦК УРСР майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). З врахуванням приписів ст. 112 ЦК УРСР 1963 року спірний житловий будинок належав членам колгоспного двору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності, оскільки визначення частки кожного з них не проводилось. При цьому, в разі визначення частки співвласників даного будинку, кожен з них мав би право на 1/3 його частину. [PERSON] \~ помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.142 зв). При вивченні матеріалів спадкової справи № 97/2006 яка була заведена 23.06.2006 Шишацькою державною нотаріальною конторою судом встановлено, що єдиним спадкоємцем померлого за законом\~ який прийняв\~ спадщину була його дружина [PERSON] , однак свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину спірного будинок на її\~ ім`я не видавалось (а.с.140-154). Отже, успадкувавши після смерті чоловіка належну йому 1/3 частину спірного житлового будинку, [PERSON] стала власником\~ вже 2/3 частин спірного житлового будинку. Не встигши належним чином оформити свої майнові права на вищевказані частки у\~ житловому будинку, [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] \~ (а.с.25). 25.03.2015 [PERSON] склала заповіт за яким все своє майно заповідала доньці [PERSON] (а.с.8). При вивченні матеріалів спадкової справи № 46/2024 щодо майна померлої [PERSON] судом встановлено, що єдиним її спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину є донька [PERSON] . Відомості про інших спадкоємців, які прийняли спадщину або претендують на неї відсутні (а.с. 33-86). Таким чином, позивач [PERSON] після смерті матері [PERSON] має право претендувати на належні їй за життя 2/3 частини в житловому будинку по [ADDRESS] , однак постановою від 07 серпня 2025 року приватний нотаріус Макаренко Н.О. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дане спадкове майно через відсутність на нього правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця (а.с.22-23).\~ [INFO] помер ще один співвласник спірного житлового будинку [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.05.2018 (а.с. 105). При вивчені матеріалів спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] № 127/2018 судом встановлено, що єдиним його спадкоємцем за законом який прийняв спадщину є [PERSON] , якого судом за клопотанням позивача залучено до участі у справі в якості співвідповідача (а.с. 101-125). Разом з тим, свідоцтво про право на спадщину за законом на належну спадкодавцю [PERSON] 1/3 частину у спірному житловому будинку спадкоємець [PERSON] не отримував, у поданій заяві про повне визнання позову вказав, що на частину у даному будинку не претендує (а.с. 137). Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст.. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері Відповідно до ч.3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На думку суду, після смерті всіх співвласників спірного житлового будинку, який належав до категорії колгоспного двору, а також позиції відповідача [PERSON] який не претендує в порядку спадкування на 1/3 частину в даному будинку, позивач правомірно претендує на будинок в цілому в порядку спадкування за законом після смерті останнього співвласника (матері позивача) [PERSON] . Однак відсутність належним чином оформленого правовстановлюючого документа на вказаний житловий будинок перешкоджає його спадкуванню позивачем в нотаріальному порядку та є перешкодою для реалізації позивачем\~ свого права власності на спадкове майно.\~ За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Враховуючи те, що позивач на відшкодуванні судових витрат не наполягає, а також зважаючи на те, що діями відповідачів жодні права позивача не порушувались, а до участі у справі відповідачів залучено виключно через відсутність інших спадкоємців чи інших особі, які б могли відповідати за позовом, суд не знаходить підстав для покладення судових витрат по відповідачів.

Outcome: approved