Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК АЙКОНС" звернулося до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що\~ між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА»\~ (далі кредитодавець, первісний кредитор) та [PERSON] (далі позичальник, відповідач) було укладено кредитний договір №3256918377/521553 від 12.06.2020 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 2000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі. У зв`язку із невиконанням позичальником взятих на себе зобов`язань, у останнього утворилась заборгованість у розмірі 8500 грн., яка складається з наступного: 2000грн. заборгованість по кредиту; 6500 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. У подальшому, через укладання договорів факторингу, до ТОВ «ФК АЙКОНС» перейшло право вимоги до відповідача. Оскільки відповідач відмовляється у добровільному порядку здійснювати погашення заборгованості як на користь попередніх кредиторів, так і на користь нового кредитора, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.08.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу без його участі; не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, був повідомлений своєчасно та належним чином, правом на подання відзиву не скористався, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом установлено, що між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА»\~ (далі кредитодавець, первісний кредитор) та [PERSON] (далі позичальник, відповідач) було укладено кредитний договір №3256918377/521553 від 12.06.2020\~ (Індивідуальна частина договору про надання фінансового кредиту), відповідно до умов якого Товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 2 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором Згідно з п. 1.3 Договору за користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту з розрахунку 2,5% на добу, тип процентної ставки - фіксована. Невід`ємною частиною цього договору є Публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства https://www.eurogroshi.com.ua/ (п.1.5 Договору). Укладаючи договір, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною Договору (п. 2.1 Договору). Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом. При цьому проценти нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом (п.2.3 Договору). Графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту, який є Додатком № 1 до Договору про надання фінансового кредиту №3256918377/521553 від 12.06.2020\~ невід`ємною частиною цього Договору, підписаного відповідачем електронним підписом «R54559». Договір підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електрону комерцію» (п. 6.1 Договору). Пунктом 6.3 Договору визначено, що всі додатки та додаткові угоди, складені сторонами в електронному вигляді і підписані з використанням одноразового ідентифікатора, є невід`ємними частинами Договору. Відповідно до п.1.4 та п.7 Договору кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки №4102-32хх-хххх-4868. 20.08.2021 між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено Договір факторингу № 1-20/08/2021, відповідно до умов якого ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» відступило ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в Реєстрі боржників, в тому числі, право вимоги за Кредитним договором №3256918377/521553 від 12.06.2020 укладеним з відповідачем. 25.08.2021 ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відповідно до умов Договору про відступлення права вимоги № 1-25/08/2021, відступило право вимоги за Кредитним договором №3256918377/521553 від 12.06.2020 укладеним з ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» ТОВ «ФК АЙКОНС», у зв`язку з чим, останній набув права грошової вимоги відповідача. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору про відступлення права вимоги від 07.09.2021, ТОВ «ФК АЙКОНС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] \~ на суму 8500 грн. Представник позивача у позовній заяві зазначає, що всупереч умовам Кредитного договору №3256918377/521553 від 12.06.2020 відповідач не виконав свого зобов`язання перед позивачем. Як видно зі змісту позовної заяви, станом на 28.03.2025 заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем становить 8500 грн., яка складається з наступного: 2000грн. заборгованість по кредиту; 6500 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Так, із наданих позивачем документів вбачається, що кредитний договір №3256918377/521553 від 12.06.2020\~ сторонами укладено в електронній формі. При цьому, матеріали справи не містять жодних належних доказів виконання ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» (Первісним кредитором) своїх зобов`язань перед відповідачем за вказаним Договором. Тобто, позивач не надав суду належних доказів здійснення транзакції у розмірі 2000,00 грн ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» (Первісним кредитором) на картковий рахунок відповідача [PERSON] , а також квитанції про зарахування на картковий рахунок відповідача вказаної суми кредиту. Крім того, з боку позивача суду не надано доказів належності відповідачу картки з номером, на який нібито була перерахована сума кредиту. При цьому, позивач не скористався своїм правом на витребування доказів і не заявляв клопотань про витребування з банківських установ відомостей щодо перерахування суми кредиту на рахунки, відкриті на ім`я [PERSON] . Позивачем також не надано до суду і розрахунку заборгованості та банківської виписки по рахунку відповідача за Договором про надання коштів на умовах фінансового кредиту №3256918377/521553 від 12.06.2020. На підтвердження факту перерахування кредитних коштів за договором №3256918377/521553 від 12.06.2020 позивач надав суду відповідь ТОВ «Платежі онлайн», яке є технологічним оператором платіжних послуг, що здійснює операційні, інформаційні та інші технологічні функції щодо переказу коштів. Дана відповідь була складена на виконання адвокатського запиту [PERSON] . Із змісту наданої ТОВ «Платежі онлайн» відповіді № 2025-ПО/209 від 09.07.2025 вбачається, що Товариство вбачає за можливе на виконання запиту надати інформацію, що викладена у Додатках № 1-3 до цієї відповіді по вказаних у запиті переказах, з якою адвокату Пархомчуку С.В. запропоновано звернутись до надавача платіжних послуг для подальшого отримання інформації по переказам. Ідентифікація вказаних переказів була здійснена за маскою платіжної картки (перші 6 та останні 4 цифри картки), сумою переказу, датою проведення переказу та ідентифікатором торговця eurogroshi.com.ua. Відповідно до вимог Закону України «Про платіжні послуги» вся інформація про переказ коштів платниками знаходиться виключно у надавачів платіжних послуг, якими є банки та небанківські надавачі платіжних послуг. Також у вказаній відповіді адвоката Пархомчука С.В. повідомлено, що відповідно до укладених договорів надавачем платіжних послуг за вказаними у запиті даними є АТ КБ «Приватбанк», у зв`язку з чим запропоновано звернутись для отримання подальшої необхідної інформації до вказаного надавача платіжних послуг. До відповіді додано інформаційні довідки по платіжним операціям на 71 аркуші. При сьому суд зауважує, що самого адвокатського запиту матеріали справи не містять, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити, за якими саме параметрами адвокат мав намір отримати інформацію. До матеріалів справи позивач надав лише роздруківку частини таблиці, яка складається з одного аркушу, однак частиною якого саме документа є цей аркуш, невідомо. Невідомо також хто склав даний документ. Як наголошує позивач, саме даний документ підтверджує факт перерахування відповідачеві кредитних коштів. При цьому інших документів, як то адвокатських запитів до надавача платіжних послуг (як запропоновано у відповіді ТОВ «Платежі онлайн»), відповідей з банківських установ, платіжних доручень, чеків, меморіальних ордерів, банківських виписок тощо матеріали справи не містять. Із клопотанням про витребування доказів як при зверненні до суду з позовом, так і протягом розгляду справи після з`ясування позиції відповідача, який заперечував факт перерахування суми кредиту, позивач не звертався. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 6 ст.11Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другійст.639Цивільного кодексу України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1ст. 640 Цивільного кодексу України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1ст. 642 Цивільного кодексу України). Згідно із ч. 1ст. 1050 Цивільного кодексу України з урахуванням положень статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, що узгоджується з позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року по справі № 161/16891/15-ц. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. У той же час, розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). У цьому випадку, як і виписка з особового рахунку, яка складена ТОВ «АЙКОНС». Розрахунок заборгованості позивачем взагалі до суду не надано. Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 № 6-16цс15. Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 6ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення. Позивач посилається у якості доказів наявності у відповідача заборгованості на Витяги з Реєстру боржників, отримані під час відступлення права вимоги. Однак такі Реєстри самі собою не є належними доказами, що підтверджують наявність та розмір боргу, оскільки не містить даних про видачу та отримання кредитних коштів, або за яким банківським рахунком зроблено той чи інший витяг. Таким чином, подані позивачем докази щодо заборгованості не є підтвердженням виконаних банківських операцій. Суд позбавлений можливості перевірити чи виникла зазначена заборгованість саме внаслідок порушення відповідачем умов відповідного Договору. Згідно із Переліком типових документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 12.04.2012 № 578/5 до первинних документів, які фіксують факт виконання операції та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Банківська виписка має статус первинного документу. Розрахунок заборгованості, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є лише похідним від первинної бухгалтерської документації та може містити відомості про господарську операцію. Проте саме банківська виписка за картковими рахунками може бути належним доказом щодо заборгованості за кредитним договором, що споживач користувався кредитною карткою, ним вносились кошти на погашення заборгованості, або ні. Отже, надані позивачем Витяги з Реєстру боржників та виписка, складена виключно ТОВ «ФК АЙКОНС» не є доказами розміру боргу, який позивач просить стягнути, оскільки позивачем не доведено отримання відповідачем кредитних коштів, а також розмір і складові дійсної заборгованості за вказаним вище Договором. Будь-яких інших належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог з боку позивача суду не надано. Надані з боку позивача докази є недостатніми, а тому суд позбавлений можливості дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За таких обставин, з урахуванням викладеного вище, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. Зважаючи на результат вирішення спору та відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати пов`язані з розглядом справи слід залишити за позивачем. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed