Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: у провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Рішенням суду від 20.11.2025 позов задоволено. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, надано стороні позивача право (до 24.11.2025 (включно)) на подання доказів щодо розміру судових витрат та для вирішення цього питання призначено судове засідання. 24 листопада 2025 року позивач [PERSON] подав заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому просить стягнути з відповідачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Малетин А.Я. подану заяву підтримав, просив її задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Кажук В.Б. у судовому засіданні зазначив про неспівмірсть розмір правничої допомоги із даною категорією справи. Вважає, що представник позивача брав участь в судових засіданнях частина яких проводилась в режимі відеоконференції. ІІ. Обставини, встановлені судом: позивачем [PERSON] на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу до заяви про ухвалення додаткового рішення надано такі документи: - договір №12/07/24 від 12.07.20245, укладений між адвокатом Малетоном А.Я. та [PERSON] , правонаступником якої є [PERSON] про надання професійної правничої допомоги, в якому визначено розмір оплати послуг у фіксованих сумах (до 5 000 грн за збір доказів та підготовку позовної заяви; до 2 000 грн - участь адвоката в судових засіданнях) (а.с. 183); - акт про надання професійної правничої допомоги від 24.11.2025, в якому зазначено опис наданих послуг, кількість витрачених годин, вартість однієї години та загальна сума. Так, адвокат Малетин А.Я. надав [PERSON] такі послуги: підготовка позовної заяви (2 год., вартість однієї години 1 000 грн) - 2 000 грн.; участь в судових засіданнях - 4 засідання (вартість одного засідання - 1 000 грн). Загальна сума становить 6 000 грн. ІІІ. Оцінка суду: суд, вислухавши представників сторін, вивчивши заяву, дослідивши письмові докази, доходить такого висновку. Згідно із ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі, на професійну правничу допомогу, пов`язані з залученням експертів та проведенням експертизи. Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З матеріалів справи суд встановив, що між адвокатом Малетином А.Я. та позивачем [PERSON] було укладено договір про надання професійної правничої допомоги. На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу стороною позивача надано акт про надання правничих послуг на загальну суму 6 000 грн. За змістом ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який, в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, ст. 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом рішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Аналіз зазначених процесуальних норм дає підстави для висновку, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право подати відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Окрім цього, як неодноразово наголошував у своїх постановах Верховний Суд, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Отже, підсумовуючи викладене, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених позивачем [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у даній цивільні справі, суд зазначає, що у договорі про надання правової допомоги визначені всі істотні умови договору, а в акті про надання правничих послуг визначено розмір оплати за надані послуги, з чим останній погодився, що підтвердив своїм підписом. Представник позивача [PERSON] адвокат Малетин А.Я. заявив про намір скористатися правом на подачу доказів про понесені судові витрати протягом п`яти днів після ухвалення рішення. В подальшому, з дотриманням п`яти днів після ухвалення рішення суду, позивачем було надіслано заяву про винесення додаткового рішення з відповідними доказами понесених витрат. Враховуючи вищевикладене, а також те, що представник відповідачки [PERSON] - адвокат Кажук В.Б. заявив клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу у зв`язку із його неспівмірністю, з огляду на принципи пропорційності, співмірності та розумності судових витрат, виходячи з об`єму виконаних адвокатом Малетиним А.Я. робіт, суд вважає, що стягненню з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. На підставі викладеного, ст. 131, 133, 141 ЦПК України та

Outcome: partial