Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , - [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів на дітей. Позовні вимоги мотивував тим, що в [PERSON] , перебувала у шлюбі з [PERSON] . Від спільного подружнього життя у сторін народилося троє дітей: [PERSON] ; 2005р.н., [PERSON] , 2006р.н., [PERSON] ; 2012р.н. Станом на сьогодні позивач та відповідач проживають окремо впродовж тривалого часу. З цього часу не ведуть спільного господарства, не мають спільних інтересів та спільного побуту. І позивач, і відповідач більше не мають бажання продовжувати сімейні стосунки у якості подружися. Сімейні стосунки припинилися, оскільки у позивача та відповідача виникли суттєві розбіжності щодо подальшого спільного життя. Відтак, виникла потреба у розірванні шлюбу, зареєстрованому між позивачем та відповідачем, тому рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 червня 2024 р. шлюб між сторонами було розірвано. Позивачка бере участь у правильному фізичному та психологічному розвитку дітей. Відповідач практично не бере участі в утриманні дітей. Відповідно до судового наказу, виданого Стрийським міськрайонним судом Львівської області від 06 травня 2024 року по справі № 456/2264/24, суд вирішив: стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей ( [PERSON] , 2006р.н. та [PERSON] ; 2012р.н.) в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з 29 квітня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття. [INFO] син [PERSON] досяг повноліття, йому виповнилося 18 років, тому щодо нього виплата аліментів припинилась. Водночас син - [PERSON] , 2006 р. н., навчається у вищому навчальному закладі - а саме у Самбірському фаховому медичному коледжі, курс III, відділення медсестринське (строк навчання - до 30.06.2026 р.). Окрім того, [PERSON] , 2006 р. н., мав інвалідність, щодо якої слід переоформити документи після досягнення 18 років. Молодший син [PERSON] ; 2012 р. н. навчається у школі та має інвалідність. До розірвання шлюбу, після розірвання шлюбу і по сьогодні діти проживають разом із матір`ю, усі витрати на дітей позивачка несе сама. Також саме позивачка бере участь у фізичному та психологічному розвитку дітей. В свою чергу, батько дітей (Відповідач) лише сплачував аліменти відповідно до судового наказу по справі № 456/2264/24. Також відповідач не надає допомоги і у вихованні дітей, оскільки впродовж тривалого часу практично не бере участі у вихованні та розвитку дітей, що є порушенням батьківських обов`язків. Станом на сьогодні діти потребують батьківської уваги і опіки, оскільки дітям позивача і відповідача виповнилося 12, 18 років відповідно, і участь батька у їх вихованні є бажаною. Тому відповідач має право на стягнення аліментів на обох дітей (на малололітню дитину у збільшеному розмірі, і на повнолітнього сина, який продовжує навчання). Ухвалою від 09 січня 2024 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні представник позивачки надали пояснення по суті позовних вимог та просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Надав суду додаткові пояснення у справі, зазначивши, що відповідно до ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Отже, законодавець виділяє наступні умови стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання: Дитина є повнолітньою (але має не більше 23 років), Дитина продовжує навчання після досягнення повноліття, Дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з тим, що вона продовжує навчання, Батьки можуть надавати матеріальну допомогу дитині. Отже, ці аліменти сплачуються для дитини, яка продовжує навчання, і звязку з цим не може себе забезпечити, не може забезпечити свою життєдіяльність. Як зауважує Верховний Суд - стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. (Постанова ВС від13 квітня 2021року у справі№ 308/4214/18; Постанова ВС від 01.12.2021 року у справі № 753/20347/20 та інші). Такі правові позиції є усталеними, та спрямовані на забезпечення можливості дитини здобувати освіту і мати відповідні засоби до існування протягом цього часу. Згідно із статтею 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»). Відтак повнолітня дитина позивача і відповідача продовжує навчання у вищому навчальному закладі і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги для прожиття. Представник відповідача некоректно викладає позицію, що повнолітня дитина сторін не потребує допомоги у звязку з навчанням, оскільки нібито ці витрати мають бути спрямовані саме на покриття витрат на навчання. З урахуванням різних позицій Верховного Суду, слід розмежувати одержання дитиною коштів, необхідних для її життєдіяльності на період навчання (бо дитина не має самостійного заробітку у цей час та потребує матеріальної допомоги), і одержання дитиною коштів від батьків на покриття витрат на навчання (оплата навчання, купівля підручників, інших необхідних засобів, харчування, доїзд на місце навчання тощо). Вважає, що витрати на навчання входять у витрати, необхідні для життєдіяльності дитини протягом навчання, і є їх складовою (а не єдиною частиною). Тобто дитина повинна мати «за що жити» (йдеться про відповідні кошти на підтримку життєдіяльності) протягом часу, поки триває навчання. Окрім того, в матеріалах справи містяться також медичні документи, які засвідчують, що [PERSON] має інвалідність, що теж впливає на його можливість самостійно отримувати кошти на прожиття. Позивачка проживає спільно з двома дітьми, щодо яких заявлено позовні вимоги про стягнення аліментів у звязку з навчанням, і про збільшення розміру аліментів. Відтак

Outcome: approved