Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулось 27.05.2025 р. з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що 18.08.2024р. між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] був укладений Договір про надання фінансового кредиту №21261-08/2024, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 4000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Товариство свої зобов`язання за кредитом виконало, надало відповідачу кредит в розимірі обумовленому договором. Відповідач умов договору не виконав. 23.12.2024 р. ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу № 23122024 згідно якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача по кредитному договору №21261-08/2024. Станом на дату звернення з позовом до суду заборгованість відповідача по договору складає 17400,00 грн., в т.ч.: заборгованість за тілом кредиту 4000,00 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 5400,00 грн., заборгованість за штрафом 8000,00 грн. Представник позивача просить суд винести рішення яким стягнути з відповідача на свою користь: заборгованість за кредитним договором від 18.08.2024р. в розмірі 17400,00 грн., 2422,40 грн. судового збору, 7000,00 грн. витрат на правничу допомогу. В позовній заяві представник позивача просить справу розглянути без його участі, не заперечив щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судовими повістками по місцю реєстрації, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Суд вважає за можливе розгляд справи провести без його участі, на підставі наявних в справі доказів із винесенням заочного рішення по справі оскільки відносно цього не заперечив представник позивача в позовній заяві. Ухвалою суду від 15.08.2025 р. витребувано в АТ «Приватбанк» додаткові докази. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. 18.08.2024 р. між [PERSON] та ТОВ «Стар Файненс\~Груп» був укладений в електронній формі договір про надання фінансового кредиту № 21261-08/2024 (а.с.23-35). Відповідно до умов укладеного договору за п.1.1 було визначено суму (загальний розмір) кредиту в розмірі 4000,00 грн.. Кредит надавався строком на 120 днів з 18.08.2024 р. по 15.12.2024 р. (п.1.2.). П.1.4.1 договору встановлено процентну ставну за користування кредитом 1,5%. П.5.3 договору передбачено нарахування Товариством неустойки у вигляді штрафу у випадку просторочення клієнтом сплат процентів та окремо щодо тіла кредиту (п.5.3.1). На виконання умов укладеного договору про споживчий кредит ТОВ «Стар Файненс Груп» було перераховано відповідачу на його банківську картку 4000,00 грн. Зазначені обставини підтверджуються довідкою ТОВ «УПР» від 16.04.2025 р.(а.с.43) та витребуваною судом за клопотанням представника позивача випискою з карткового рахунку відповідача який був вказаний в кредитному договорі за 18.08.2024 р. Відповідач зобов`язання по укладеному договору щодо повернення коштів належним чином не виконав. 23.12.2024 р. ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу № 23122024 згідно якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача по кредитному договору №21261-08/2024. Вказані обставини підтверджуються копією договору факторингу(а.с.44-53), копією витягу з реєстру боржників (а.с.54), копією акту приймання-передачі боржників(а.с.55). Відповідно до витягу з реєстру боржників (а.с.54), розрахунку заборгованості (а.с.38) за кредитним договором заборгованість відповідача становить 17400,00 грн., в т.ч.: заборгованість за тілом кредиту 4000,00 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 5400,00 грн., заборгованість за штрафом 8000,00 грн. Стаття 634\~ЦК України передбачає можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому . Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частини 1, 3 та 5 ст.203\~ЦК України визначають, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. ст.525,526,530\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Законом України «Про електронні довірчі послуги»\~визначено правові та організаційні засади надання електронних довірчих послуг, у тому числі транскордонних, права та обов`язки суб`єктів правових відносин у сфері електронних довірчих послуг, порядок здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог законодавства у сфері електронних довірчих послуг, а також правові та організаційні засади здійснення електронної ідентифікації. Електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. Закон України «Про електронну комерцію»\~визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Ч. 3 ст. 11 Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги»\~встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.12 Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Ст.1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Згідно до положень ст.512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Ст.\~513\~ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно з положеннями ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.\~516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. З наданих представником позивача суду доказів видно, що відповідач згідно укладеного договору про надання фінансового кредиту №21261-08/2024 від 18.08.2024 року отримав від ТОВ «Стар Файненс груп» кредит в сумі 4000,00 грн. Факт перерахування позичальнику коштів підтверджено копією довідки ТОВ «УПР», випискою з АТ «Приватбанк» витребуваною судом за клопотанням представника позивача. Позивач набув право вимоги до відповідача згідно зазначеного кредитного договору, що підтверджено належними та допустимими доказами. Розмір заборгованості по кредитному договору підтверджено розрахунком. Відповідач договір не оспорив, розрахунок заборгованості не спростував. Розмір заборгованості по відсоткам відповідачє умовам кредитного договору. За вказаних обставин вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по кредиту та відсоткам підлягають задоволенню. Що ж стосується вимог представника позивача щодо стягнення 8000,00 грн. заборгованості за штрафом, то зазначені вимоги задоволенню не підлягають оскільки відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~(в редакції закону України № 2120-IXвід 15.03.2022 р.) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На підставі викладеного, з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 21261-08/2024 від 23.12.2024 року, в сумі 9400,00 грн., в т.ч.: заборгованість за тілом кредиту 4000,00 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 5400,00 грн. Згідно п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України з результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір сум, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої дороги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних виплат. На підтвердження факту надання професійної правової допомоги надано договір про надання правової (правничої) допомоги №0103 від 01.03.2024 року (а.с.60), замовлення до договору про надання правової допомоги від 15.04.2025 р.(а.с.61), детальний опис наданих послуг від 09.05.2025 р.(а.с.62), рахунок на оплату(а.с.63), копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю(а.с.64), копію ордера на надання правничої допомоги(а.с.65) за змістом яких видно, що правова допомога надана на загальну суму 7 000 грн. Відповідачем клопотань про зменшення витрат на правову допомогу не заявлялося, а тому вимоги позивача в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу підлягають до часткового задоволення пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 3781,60 грн.(9400,00 грн. х 7000,00 грн. : 17400,00 грн. = 3781,60 грн.). Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі пропорційно до задоволених позовних вимог також 1308,60 грн. (9400,00 грн. х 2422,40 грн. : 17400,00 грн. = 1308,60 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial