Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Адвокат Д`яконова К.І. в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову зазначила, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.11.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №4235, посвідченого державним нотаріусом Першотравневої державної нотаріальної контори Донецької області Чичековим С.Ф., [PERSON] належить домоволодіння з належними до нього будівлями повір`я, розташованого у [ADDRESS] на земельній ділянці площею 62,2 кв.метрів літ.А-1, веранда літ. а, площинка літ.а2, житлова прибудова літ. А2-1, сарай літ.Б-1, гараж літ.В-1, теплиця літ.Г1, льох літ.Д/п, ворота №2, басейн літ.Ж, басейн літ.И. Право власності [PERSON] на домоволодіння за адресою [ADDRESS] , зареєстровано у ДКП «Першотравневе БТІ» 02.11.2004, реєстраційний номер 7755371, відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5280649, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.11.2021 року №286227960. Згідно із державним актом про право власності на земельну ділянку серія ЯГ №748795 від 31.10.2006 року [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №4239 від 02.11.2004 належить земельна ділянка, загальною площею 0,0476 га за адресою [ADDRESS] : кадастровий номер земельної ділянки 1423984400:02:000:0994. Належність [PERSON] вказаної земельної ділянки додатково підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-9972768112025 від 01.08.2025 року. Відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯБ №478672 від 31.10.2006 року [PERSON] на підставі рішення Мелекінської сільської ради №78 від 21.09.1994, свідоцтва про право на спадщину за законом №4237 від 02.11.2004 року належить земельна ділянка, загальною площею 0,2499 га за адресою [ADDRESS] : кадастровий номер земельної ділянки 1423984400:02:000:0987. Належність [PERSON] вказаної земельної ділянки додатково підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-9972770622025 від 01.08.2025 року. [INFO] [PERSON] померла, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Смерть [PERSON] зареєстровано 30.01.2025 року, актовий запис №31. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.02.1961 матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , батьком - [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 25.07.1981 між [PERSON] та [PERSON] 25.07.1981 року було зареєстровано шлюб, після реєстрації якого дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Відповідно до заповіту, складеного [PERSON] 24.12.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Кудлаєвим О.О., зареєстрованим в реєстрі за №4949, 4950 - [PERSON] на випадок своєї смерті робить таке розпорядження: усе майно [PERSON] , де б воно не було, та з чого б воно не складалось, і все що буде належати [PERSON] на день смерті і на що [PERSON] матиме право остання заповідає [PERSON] . Оригінали наведених правовстановлюючих документів на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] та земельних ділянок, зберігались у [PERSON] та їх було втрачено внаслідок активних бойових дій на території Маріупольського району у березні 2022 року та подальшої окупації м.Маріуполь та Мангушського району включно. Отже, спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є її донька - [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ). Враховуючи викладене, спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] - [PERSON] - у встановлені законом шестимісячний строк звернулась до нотаріального органу - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Акішиної Р.С. - з метою прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] - домоволодіння за адресою [ADDRESS] та земельних ділянок за адресою [ADDRESS] та [ADDRESS] . Згідно з витягом за №82555586 (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) станом на 16.09.2025 року приватним нотаріусом КМНО Акішиною Р.С. видано свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] серії [NUMBER] від 16.09.2025 року. Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру №82555598 (заповіти/спадкові спори) станом на 16.09.2025 року зареєстровано заповіт №63551959, складений спадкодавцем [PERSON] 24.12.2018 року. Відповідно до довідки приватного нотаріуса КМНО Акішиної Р.С. від 16.09.2025 року №141/02-14 щодо кола осіб, що звернулись із заявами після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , 20.05.2025 року із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулась донька померлої - [PERSON] , [INFO] . Тобто позивач є спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Згідно з постановою приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Акішиної Р.С. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.08.2025 року №112/02-31, спадкоємцю за заповітом після смерті [PERSON] - [PERSON] - оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, яке належало [PERSON] . Враховуючи наведене, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом з метою реалізації своїх спадкових прав. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 01.10.2025 року відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 04.11.2025 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Д`яконової К.І. про витребування доказів. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Акішиної Р.С. копію спадкової справи, яка була заведена 20.05.2025 за фактом смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (номер у спадковому реєстрі 74096534, номер у нотаріуса 14/2025), на підставі якої було видано свідоцтво про право на спадщину від 31.07.2025 № 546, свідоцтво про право на спадщину від 16.09.2025 № 639. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 04.11.2025 року закрито підготовче провадження у даній справі. Призначено справу до судового розгляду по суті. 21.11.2025 року засобами поштового зв`язку від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Акішиної Р.С. до суду надійшла копія спадкової справи №14/2025 після померлої [INFO] [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, від її представника адвоката Д`яконової К.І. через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та представника, на задоволенні позовних вимог наполягають. Представник відповідача Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області в судове засідання не з`явився. Засобами поштового зв`язку від начальника Мангушської селищної військової адміністрації Маріупольського району Донецької області Воробйової Н. до суду надійшла відповідь на позовну заяву, в котрій зазначено, що Мангушська селищна військова адміністрація Маріупольського району Донецької області, діючи в інтересах Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Згідно з наявною у селищній військовій адміністрації інформацією, зазначене у позові майно: не перебуває у комунальній власності територіальної громади Мангушської селищної ради; не обліковується на балансі жодної з комунальних підприємств, установ чи організацій громади; не передавалося у користування чи оренду, а також не є об`єктом спільної власності територіальних громад. Таким чином, підстави для заперечення проти заявлених позовних вимог відсутні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] в м. Маріуполі Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 30.01.2025 року Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (а.с.10). Родинні стосунки між позивачем та [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 22.02.1961 року. Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 25.07.1981 між [PERSON] та [PERSON] 25.07.1981 року було зареєстровано шлюб, після реєстрації якого дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається з: - житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 90,4 кв.м., житловою площею 62,2 кв.м; - земельної ділянки площею 0,0476 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка надана для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 1423984400:02:000:0994; - земельної ділянки площею 0,2500 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: 1423984400:02:000:0987. Своїм спадковим майном [PERSON] розпорядилась, склавши заповіт 24.12.2018 року у приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області, яким на випадок її смерті усе її майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповіла своїй дочці гр. [PERSON] , [INFO] . (а.с.30) Спадкова справа після смерті [PERSON] заведена у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Акішиної Р.С. Відповідно до спадкової справи із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] . Станом на 16.09.2025 року інших заяв від спадкоємців не надходило. Право власності на спадкове майно [PERSON] підтверджується наступними документами: свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого 02.11.2004 року за реєстровим №4235 с.Ф.Чичековим, державним нотаріусом Першотравневої державної нотаріальної контори Донецької області, зареєстроване ДКП «Першотравневе бюро технічної інвентаризації» 02.11.204 року за реєстровим номером: 7755371, за номером запису:134, в книзі: 11, згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5280649 від 02.11.2004 року, зареєстроване державним реєстратором Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області Попруженко А.В. 14.11.2021 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 2513365614239, за номером запису про право власності: 45209902, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №286227960 від 23.11.2021 року; Державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯГ№748735, виданого Мелекінського сільською радою 31.10.2006 року, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Ч.Ф.Чичековим 02.11.2004 року за реєстровим №4239, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010616600357; Державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯБ №478672, виданого Мелекінською сільською радою 31.10.2006 року, на підставі рішення Мелекінської сільської ради №78 від 21.09.1994 року та свідоцтва про право на спадщину за законом №4237 від 02.11.2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі №010616600356. Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №82555598 від 16.09.2025 року, зареєстровано заповіт №63551959, складений спадкодавцем [PERSON] 24.12.2018 року. Отже, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, не представляється можливим, оскільки у [PERSON] відсутні документи, що підтверджують право власності померлої [PERSON] на вищевказане нерухоме майно, у зв`язку з їх втратою, внаслідок активних бойових дій на території Маріупольського району у березні 2022 року та подальшої окупації м.Маріуполь та Мангушського району включно. Враховуючи зазначене, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Акішиної Р.С., на підставі ст. 49 ЗУ «Про нотаріат», було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії №112/02-31 від 05.08.2025 року. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 1 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності у разі, якщо це право не визнається іншою особою, втрачено або відсутній правовстановлюючий документ. Згідно із ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1220, 1222, 1223 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, відповідно до ст.1233 ЦК. Як встановлюється положеннями статей 1269,1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В силу приписів ч. 1 ст. 1268, ч. 1,5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ст. 1297 ЦК України). Відповідно до пункту 4.12. глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Пунктом 4.18 глави 10 Розділу II вказаного Порядку передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони, обтяження іпотекою або арешту цього майна. Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і діє на цей час. Згідно з п. 7 ст. 1-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України (абз. 1 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Так, з 24 лютого 2022 року, тобто з початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації в Україну на території Донецької області відбувалися активні бойові дії, а відповідно до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25.04.2022, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №75 від 25 квітня 2022 року, з 04 березня 2022 року вся територія Маріупольського району за винятком с. Заїченко, с. Пікузи визнана тимчасово окупованою територією. На час розгляду справи відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим Наказом Міністерства розвитку громад та територій України №376 від 28.02.2025 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 року за № 380/43786, з подальшими змінами, до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України відноситься вся територія Маріупольського району. Також судом встановлено, що відповідач Мангушська селищна рада Маріупольського району Донецької області, в інтересах якої діє Мангушська селищна військова адміністрація Маріупольського району Донецької області не оспорюють право позивача на спадкове майно. Отже, обставин, які б вказували, що на спірне нерухоме майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в ході судового розгляду не встановлено. За приписами ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Під час розгляду справи суд виходить з аналізу прецедентної практики Європейського Суду з прав людини (ЄСПЛ), яка свідчить про важливість дотримання державою принципу «правомірних або законних очікувань» та захист прав людини через призму цього принципу, так у рішенні ЄСПЛ «Федоренко проти України» суд нагадав, що відповідно до його прецедентної практики поняття «майно» може поширюватися на «наявне майно» або активи, включаючи претензії, щодо яких заявник може обґрунтовано стверджувати, що він принаймні має «законні сподівання» ефективно скористатися правом власності. Аналізуючи практику розгляду судом справ щодо порушення права володіння майном, можна зробити висновок, що поняття «майно», як і «власність», має досить широке тлумачення й охоплює цілу низку економічних інтересів (активів) як матеріальних, так і нематеріальних. Зокрема, у контексті статті 1 Першого протоколу Конвенції Судом розглядалися справи щодо порушення права власності, де об`єктами було усе «власне» майно особи, що може входити до складу спадщини, і яке можна заповісти («Маркс проти Бельгії» (the Marckx case), рішення від 27.04.1979 р., п. 64), тобто наявне майно («existing possessions»). В даному випадку предметом спору є захист права позивача на наявне майно, що увійшло до складу спадщини, яке спадкоємець має законне сподівання отримати у спадок за заповітом. Таким чином, суд дійшов висновку, що отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] не має можливості, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на майно, що входить до спадкової маси, знаходяться на тимчасово окупованій території України, встановити їх місцезнаходження та стан збереження наразі неможливо, тому позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до приписів ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати В той же час, враховуючи обставини справи та відсутність порушень прав позивача з боку відповідача, суд дійшов висновку про покладення судових витрат на позивача.

Outcome: approved