Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

17.10.2025 до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява від представника позивача адвоката Швеця Сергія Володимировича подана в інтересах [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування доводів заяви зазначено, що 03.09.2004 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб; від шлюбу мають двох доньок, одна з яких малолітня [PERSON] , [INFO] , проте через відсутність взаєморозуміння та різних поглядів на життя, подружні стосунки не склались, у зв`язку з чим подальше збереження сім`ї стало неможливим; спільне господарство не ведуть, проживають окремо, а тому позивачка просить шлюб розірвати. Ухвалою судді 14.11.2025 відкрито спрощене провадження по справі та призначено судовий розгляд, про що належним чином повідомлені учасники справи. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03.09.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Олександрійського міського управління юстиції, актовий запис №284 (а.с.5). Від шлюбу мають двох доньок, одна з яких малолітня [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії № [NUMBER] , виданого 21.01.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрії реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №57 (а.с. 6). Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі статтею 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони не ведуть спільне господарство, шлюб між сторонами фактично розпався, а сім`я носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: approved