Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

ТзОВ «Мілоан» звернулося до суду з позовом, в якому просили стягнути з [PERSON] на свою користь борг за кредитними договорами: № 9057351 від 01.02.2025 року в розмірі 18\~475,00 грн., № 102803391 від 01.02.2025 року в розмірі 29\~342,81 грн. та № 6046121 від 17.02.2025 року в розмірі 2\~449,42 грн., а всього суму заборгованості в розмірі 50\~267,23 грн., а також судові витрати по справі в розмірі 2\~422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7\~100,00 грн. Свої вимоги мотивували тим, що 01 лютого 2025 року та 17 лютого 2025 року між ТзОВ «Мілоан» та [PERSON] на веб-сайті кредитодавця\~було укладено\~три договори про споживчий кредит №\~9057351, № 102803391 та № 6046121,\~що підписані в порядку,\~визначеному ст.\~12\~Закону України\~«Про електронну комерцію», тобто було\~укладено\~договори у\~вигляді електронних\~документів згідно\~вимог ст.\~639\~ЦК України,\~а для\~їх підписання\~надано одноразові ідентифікатори 168174, 248669 та 425179. Відповідно до умов\~договорів про споживчий кредит,\~ТзОВ\~«Мілоан» взяло\~на себе зобов`язання надати відповідачці\~кредити на строк 345 днів в розмірі 18\~475,00 грн., 15\~000,00 грн. та 2\~098,00 грн. відповідно.\~Кредитодавець виконав\~взяті на\~себе зобов`язання\~в повному\~обсязі,\~надавши відповідачці кредитні кошти відповідно\~до умов\~укладених договорів\~шляхом перерахування цих коштів\~на банківську картку [PERSON] № [NUMBER] . Відповідачка кредитні кошти не повернула у повному обсязі та не виконала інші грошові зобов`язання, тому станом на дату здійснення розрахунку у неї наявна така заборгованість: за договором про споживчий кредит № 9057351 від 01.02.2025 року в розмірі 18\~475,00 грн., що є заборгованістю за тілом кредиту; за договором про споживчий кредит № 102803391 від 01.02.2025 року в розмірі 29\~342,81 грн., з яких: 15\~000,00 грн. заборгованості за кредитом та 14\~342,81 грн. заборгованості по відсотках; за договором про споживчий кредит № 6046121 від 17.02.2025 року в розмірі 2\~449,42 грн., з них: 2\~098,00 грн. заборгованість за кредитом та 351,42 грн. заборгованість по комісії за видачу кредиту. Вказані дії відповідачки свідчать про відмову від добровільного повернення боргу, в зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача за довіреністю від 13.03.2025 року (а.с. 11) Ушакевич М.П. не з`явилася, в позовній заяві зазначила клопотання про розгляд даної справи за відсутності представника позивача. Відповідачка відзиву на позов не подавала, в судове засідання не з`явилася та про причини неявки суд не повідомила, хоч була належно повідомлена про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення від 04.11.2025 року (а.с. 128-130), яка повернулася до суду без вручення адресату в зв`язку із закінченням терміну зберігання, що свідчить про відмову від її отримання. Також [PERSON] викликалася в судове засідання шляхом поміщення оголошення про виклик її до суду на сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області 31.10.2025 року (а.с. 127). За таких обставин суд 03.12.2025 року постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1052 даного Кодексу передбачено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що 01.02.2025 року між ТзОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого товариство надало відповідачці кредит в розмірі 18 475,00 грн. шляхом перерахунку на банківську картку № [NUMBER] , строком на 345 днів (до 12.01.2026 року), що підтверджується анкетою-заявою на кредит № 9057351 та довідкою по заяві на кредит від 01.02.2025 року, договором про споживчий кредит № 9057351, додатками до цього договору графіком платежів та заявою на отримання кредиту № 9057351, паспортом споживчого кредиту № 9057351 від 01.02.2025 року, підписаними [PERSON] одноразовим ідентифікатором 168174, а також довідкою про укладення договору (а.с. 24-33,38-39,42). Згідно довідки № 7/14754 від 26.08.2025 року, що видана ТзОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» (а.с. 40), ТзОВ «Мілоан» 01.02.2025 року перерахувало [PERSON] кредитні кошти на суму 18 475,00 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] . Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 01.02.2025 року відповідачка підписала електронний договір про споживчий кредит № 9057351 шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором 168174 та отримала від ТзОВ «Мілоан» кредитні кошти в сумі 18 475,00 грн. на свій картковий рахунок. З наданого ТзОВ «Мілоан» розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит № 9057361 від 01.02.2025 року (а.с. 35-37) вбачається, що борг [PERSON] по даному договору станом на 13.08.2025 року становить 18\~475,00 грн., що є заборгованістю за тілом кредиту. При цьому, [PERSON] здійснила всього одну сплату з метою погашення комісії за видачу кредиту на суму 4\~618,75 грн. Крім того, судом встановлено, що згідно умов договору про споживчий кредит № 102803391 від 01.02.2025 року, додатків до цього договору графіка платежів та заяви на отримання кредиту № 102803391, паспорта споживчого кредиту № 102803391 від 01.02.2025 року, анкети-заяви на кредит № 102803391, довідки по заяві на кредит від 01.02.2025 року та довідки про укладення договору (а.с. 50-59,64-65,68), ТзОВ «Мілоан» надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 15 000,00 грн. шляхом перерахування цих коштів на вказаний нею картковий рахунок № [NUMBER] строком на 345 днів, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Відповідно до п. 1.5 договору про споживчий кредит № 102803391, денна процентна ставка складає 0,94 %. Орієнтовна реальна річна процентна ставка дорівнює 4002,19 %. З довідки № 7/14753 від 26.08.2025 року (звор. а.с. 66) вбачається, що ТзОВ «Мілоан» 01.02.2025 року перераховано [PERSON] на картковий рахунок № [NUMBER] кошти в сумі 15 000,00 грн. згідно договору № 102803391. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 01.02.2025 року відповідачка уклала з ТзОВ «Мілоан» ще один електронний договір про споживчий кредит № 102803391 шляхом підписання його з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 248669 та отримала від ТзОВ «Мілоан» кредитні кошти в сумі 15 000,00 грн. на свій картковий рахунок. ТзОВ «Мілоан» надало відповідачці можливість користуватися кредитними коштами, однак остання не дотрималася своїх зобов`язань щодо погашення кредиту у визначені строки та сплати процентів за користування коштами і на даний час продовжує ухилятись від виконання зобов`язань. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит № 102803391 від 01.02.2025 року (а.с. 61-63), у відповідачки станом на 13.08.2025 року наявна заборгованість за вказаним договором про споживчий кредит в розмірі 29\~342,81 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 15 000,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 14\~342,81\~грн. При цьому, вказані розрахунки підтверджують, що [PERSON] сплатила комісію за видачу кредиту в розмірі 1\~500,00 грн. та двічі здійснила оплату на погашення відсотків за користування кредитом на загальну суму 678,15 грн. Також судом встановлено, що 17.02.2025 року між ТзОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого товариство надало відповідачці кредит в розмірі 2 098,00 грн. шляхом перерахунку на банківську картку № [NUMBER] , строком на 345 днів (до 28.01.2026 року), що підтверджується анкетою-заявою на кредит № 6046121 та довідкою по заяві на кредит від 17.02.2025 року, договором про споживчий кредит № 6046121, додатками до цього договору графіком платежів та заявою на отримання кредиту № 6046121, паспортом споживчого кредиту № 6046121 від 17.02.2025 року, підписаними [PERSON] одноразовим ідентифікатором 425179, а також довідкою про укладення договору (а.с. 76-85,90-91,93). Пунктом 1.5.1 договору про споживчий кредит № 6046121 передбачено, що комісія за надання кредиту становить 351,42 грн., яка нараховується за ставкою 16,75 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Згідно з квитанцією про перерахування суми кредиту № 2600338070 від 17.02.2025 року, [PERSON] за допомогою системи LiqPay на підставі вказаного кредитного договору було видано кредитні кошти на суму 2\~098,00 грн. на картку [NUMBER] (а.с. 92). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 17.02.2025 року відповідачка підписала електронний договір про споживчий кредит № 6046121 шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором 425179 та отримала від ТзОВ «Мілоан» кредитні кошти в сумі 2\~098,00 грн. на свій картковий рахунок. З наданого ТзОВ «Мілоан» розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит № 6046121 від 17.02.2025 року (а.с. 87-89) вбачається, що борг [PERSON] по даному договору станом на 13.08.2025 року становить 2\~449,42 грн., з яких: 2\~098,00 грн. заборгованість за кредитом та 351,42 грн. заборгованість по комісії за видачу кредиту. При цьому, [PERSON] не здійснила жодної сплати з метою погашення заборгованості за кредитним договором. За викладених обставин, враховуючи, що відповідачка [PERSON] істотно порушила умови укладених з позивачем договорів про споживчий кредит, своєчасно кредити не погашала та не повернула позичені кошти, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення і з неї на користь ТзОВ «Мілоан» слід стягнути заборгованість за договором про споживчий кредит № 9057351 від 01.02.2025 року в розмірі 18\~475,00 грн., що є заборгованістю за тілом кредиту; за договором про споживчий кредит № 102803391 від 01.02.2025 року в розмірі 29\~342,81 з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту 15 000,00 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 14\~342,81 грн.; за договором про споживчий кредит № 6046121 від 17.02.2025 року в розмірі 2\~449,42, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту 2 098,00 грн. та заборгованість по комісії за надання кредиту 351,42 грн. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог\~ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 2\~422,40 грн. сплаченого судового збору згідно платіжної інструкції № 661 від 17.10.2025 року (а.с. 23). Крім того, на підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу до позову долучено договір № 16012025 про надання правничої допомоги від 16.01.2025 року, укладений між ТзОВ «Мілоан» та адвокатським об`єднанням «Правовий курс», додаткові угоди № 1, № 3 до вказаного договору від 23.01.2025 року та 20.06.2025 року, а також акт приймання-передачі наданої правничої допомоги, відповідно до яких загальна вартість наданих послуг (складання позовної заяви та направлення/подача позовних заяв) становить 7 100,00 грн. (а.с. 104-108,111-112), тому відшкодування понесених ТзОВ\~«Мілоан»\~\~витрат на правничу допомогу у вказаній сумі слід стягнути на їх користь з відповідачки. На підставі викладеного, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 207,526,530,536,610,625,611,626,638,1048-1050,1052,1054,1056-1 ЦК України,

Outcome: approved