Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Представник позивача\~ТзОВ «Споживчий\~центр» -\~Чехун Ю.В.\~звернулася до\~суду із\~позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 22.12.2024 року між ТзОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферти) №22.12.2024-100000738, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 11 000 гривень, строком на 140 днів. У свою чергу, відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку із чим станом на дату подання позову, виникла заборгованість у розмірі 31 790 гривень. Натомість, відповідач [PERSON] добровільно відмовляється сплатити суму заборгованості, а тому представник позивача звернувся до суду із позовом про стягнення суми заборгованості в судовому порядку. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.10.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У свою чергу, відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 22.12.2024 року між ТзОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферти) №22.12.2024-100000738, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 11 000 гривень, строком на 140 днів. Кредитні кошти було перераховано відповідачу за реквізитами електронного платіжного засобу, що були вказані ним у Заявці, яка є невідємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти). Договір між сторонами укладено у вигляді електронного договору, який був підписаний з використанням електронного підпису відповідача одноразовим ідентифікатором. Крім того, відповідачем також було підписано паспорт споживчого кредиту. Як вбачається із матеріалів справи, взятих на себе зобов`язань за кредитним зобов`язанням, відповідач [PERSON] добровільно не виконує, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в розмірі 31 790 гривень. Дані правовідносини регулюються нормами Цивільного Кодексу України. Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. У відповідності з ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною другою ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як свідчать подані по справі докази, на момент звернення позивача до суду, зобов`язання за Договором, відповідачем не виконані. З урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та враховуючи факт не виконання [PERSON] умов кредитного зобов`язання, а також те, що він не подав до суду відзив на позовну заяву, чим не спростував доводи представника позивача щодо заявлених позовних вимог, а тому суд приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає до задоволення. Разом з тим, представник позивача просить суд стягнути із відповідача [PERSON] суму заборгованості по нарахованій неустойці у розмірі 5 500 гривень. З даного приводу суд зазначає наступне. Так, п.15 та п.18\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України\~передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем),\~позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У свою\~чергу,\~представник позивача\~просить суд\~стягнути із\~відповідача суму\~заборгованості по\~нарахованій неустойці\~у розмірі\~5\~500\~гривень,\~яка,\~як вбачається\~із матеріалів\~справи,\~була нарахована\~у період\~воєнного стану\~в Україні.\~Натомість,\~враховуючи вищезазначені\~норми закону,\~суд вважає,\~що позичальник,\~тобто відповідач\~ [PERSON] \~звільняється від\~обов`язку\~сплати на\~користь кредитодавця\~(позикодавця)\~неустойки за\~таке прострочення,\~а отже\~в цій\~частині позовних\~вимог слід\~відмовити.

Outcome: approved