Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

01.08.2025 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. Ухвалою Виноградівського районного суду\~ від 08.12.2025 року за заявою позивачки, позовну вимогу в частині позбавлення батьківських прав залишено без розгляду і продовжено розгляд справи. Обгрунтовуючи свої вимоги в частині стягнення аліментів, позивачка зазначає, що з відповідачем [PERSON] вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.07.2020р. до 08.11.2023р., до моменту розірвання шлюбу за рішенням Виноградівського районного суду 08.11.2023р. (справа від №299/6162/23), Позивачка вказує, що з часу їх розлучення Відповідач зовсім не цікавиться життям свого малолітнього сина [PERSON] , повністю залишив його без ніякої матеріальної і моральної підтримки з боку батька, самоусунувся від виховання та утримання дитини, його життям не цікавиться, зв`язків не підтримує зовсім, взагалі забув про його «існування» та те, що дитині треба щось їсти і в щось одягатись, і що на це все треба кошти, і не надавав ніякої матеріальної допомоги на протязі останніх років. Дитина повністю забула його, і навіть вже не пам`ятає його, хоча дитина потребувала, крім материнської, і батьківської любові та турботи, якої була позбавлена виключно у зв`язку з умисними діями Відповідача. У свою чергу проживаючи з сином [PERSON] разом, і без участі батька Відповідача, позивачкою забезпечені гідні умови його проживання, між нею і дитиною склались доброзичливості стосунки, які сприяють належному вихованні дитині її повноцінному сприйманню життя та оточуючих людей. Для матеріального забезпечення, розвитку дитини, освіти, забезпечення її повноцінного харчування, належних умов для життя та духовного розвитку, організації відпочинку виникає потреба у додаткових грошових коштах. У зв`язку з війною та інфляційними процесами (знецінення гривні) купівельна спроможність позивачки зменшилась у рази, подорожчали продукти (овочі та фрукти), одяг, всі інші побутові товари і необхідні дитині речі. Натомість відповідач є працездатною людиною, інших непрацездатних осіб чи утриманців, крім спільних зі мною дітей у нього не має, постійного місця роботи він не має, але має дохід не менше 6 тисяч на місяць, а, отже, на підставі наведеного та відповідно до вимог СК України, позивачка просить суд стягувати з [PERSON] , [INFO] , код ІПН - невідомий, проживаючого [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , Код ІПН - [NUMBER] , зареєстрованої [ADDRESS] та проживаючої [ADDRESS] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі по 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень на дитину щомісячно, починаючи з дати подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засіданні позивачка не з`явились, подала до суду заяву від 08.12.2025 р. в якій просив справу розглянути у її відсутності, свої позовні вимоги в частині стягнення аліментів, підтримала в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та просила такі задоволити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить судова повістка та відповідне Оголошення на офіційному Веб-сайті Виноградівського районного суду, причини неявки суду не повідомив, а відтак, враховуючи, що відповідач повідомлений належним чином вкотре не з`явився до суду без повідомлення причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Представник третьої особи- Органу опіки та піклування Пийтерфолвівської сільської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду 13.10.2025р. Висновок органу опіки та піклування за №63 від 29.09.2025р. про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його неповнолітнього сина [PERSON] - [INFO] , який просив взяти до уваги при винесенні рішення по суті. Так, за змістом ч.2 ст.43 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами. У справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Отже, взявши до уваги заяви сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, в тому числі і зміст Висновку органу опіки та піклування від 05.02.2024р. про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його неповнолітньої дочки [PERSON] , суд приходить до наступного. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950р. кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Суди, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за\~ захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. Здійснюючи правосуддя (ст.5 ч.1 ЦПК), суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Завданнями цивільного судочинства (ст.2 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. З матеріалів справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.07.2020р. до 08.11.2023р., до моменту розірвання шлюбу за рішенням Виноградівського районного суду 08.11.2023р.. У шлюбі позивачка народила сина [PERSON] - [INFO] . Отже, відповідач є батьком неповнолітнього сина [PERSON] - [INFO] , який проживає разом з матір`ю, позивачкою по справі, яка і просить суд стягнути з відповідача\~ аліменти на утримання сина в розмірі 2500,00 грн.\~ щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення сином повноліття із застосуванням індексу інфляції. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.89 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.76-88 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,78,81,82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. За таких обставин, вимоги про стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини є обґрунтованими. Згідно ст. 183 ч.1 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3--1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3--2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд взяв до уваги в тому числі ту обставину, що в сучасних умовах утримання дітей вимагає значних матеріальних витрат, і ці обставини не потребують доведення. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивача звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів (п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір»). Відтак, у зв`язку із задоволенням позову\~ з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір за звернення до суду у 2025 році із майновим позовом за позовною вимогою про стягнення аліментів на дату подання позову 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved