Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 07 лютого 2020 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування № Z52.26467.006334286, за умовами якого банк надав відповідачу кредит на поточні потреби в розмірі 17 400,00 грн , зі сплатою процентів у розмірі 0,01% річних від залишкової суми кредиту. Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконувала і станом на 19 грудня 2023 року її заборгованість за договором становить 39\~124,01 грн, яка складається із: 15\~114,74 грн заборгованість за основним боргом, 4,51 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 24\~004,76 грн заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту. 19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» було укладено договір факторингу №19/12-2023, за умовами якого АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «Оптіма Факторинг» право вимоги за кредитним договором № Z52.26467.006334286 від 07 лютого 2020 року. 22 грудня 2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» було укладено договір факторингу № 22/12-2023, за умовами якого ТОВ «Оптіма Факторинг» відступило ТОВ «ФК «Профіт Капітал» право вимоги за кредитним договором № Z52.26467.006334286 від 07 лютого 2020 року. Враховуючи викладене, просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 39\~124,01 грн, яка складається із: 15\~114,74 грн заборгованість за основним боргом, 4,51 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 24\~004,76 грн заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту. Ухвалою суду від 24 липня 2025 року відкрито провадження у даній справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання; відповідач відзив на позов суду не направила. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 07 лютого 2020 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено договір кредиту та страхування № Z52.26467.006334286, за умовами якого банк надав відповідачу кредит на поточні потреби в розмірі 17\~400,00 грн строком на 12 місяців, з фіксованою процентною ставкою 0,01% річних (а.с. 5-7, 11-12, 13). ПАТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало відповідачу грошові кошти в сумі 17\~400,00 грн, що підтверджується копією ордера-розпорядження про видачу кредиту № 1 від 07 лютого 2020 року (а.с.7). 19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» було укладено договір факторингу №19/12-2023, за умовами якого АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «Оптіма Факторинг» право вимоги за кредитним договором № Z52.26467.006334286 від 07 лютого 2020 року. Відповідно до реєстру боржників № 2 до вказаного договору факторингу ТОВ «Оптіма Факторинг» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Z52.26467.006334286 в сумі 39\~124,01 грн, з яких: 15\~114,74 грн сума заборгованості за тілом, 4,51 грн сума заборгованості за відсотками, 24\~004,76 заборгованість за комісіями (а.с.14-25). 22 грудня 2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» було укладено договір факторингу № 22/12-2023, за умовами якого ТОВ «Оптіма Факторинг» відступило ТОВ «ФК «Профіт Капітал» право вимоги за кредитним договором № Z52.26467.006334286 07 лютого 2020 року. Відповідно до реєстру боржників № 2 до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Z52.26467.006334286 в сумі 39\~124,01 грн, з яких: 15\~114,74 грн сума заборгованості за тілом, 4,51 грн сума заборгованості за відсотками, 24\~004,76 заборгованість за комісіями (а.с.26-35). Відповідно до довідки-розрахунку і виписки з особового рахунку по кредитному договору, заборгованість відповідача за кредитним договором № Z52.26467.006334286 від 07 лютого 2020 року станом на 19 грудня 2023 року становить 39\~124,01 грн, що складається із: заборгованості за основним боргом 15\~114,74 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 4,51 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями 24\~004,76 грн (а.с.8-9, 10). Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний немає, оскільки він не спростований відповідачем. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.\~526\~ЦК України\~зобов`язання має\~виконуватися належним\~чином відповідно\~до умов\~договору та\~вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною першою статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови кредитного договору належним чином не виконувала, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № Z52.26467.006334286 у розмірі 15\~119,25 грн., яка складається із: 15\~114,74 грн - заборгованості за основним боргом, 4,51 грн - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками. Щодо вимог про стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що до загального розміру заборгованості відповідачки станом на 19 грудня 2023 року включено заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 24\~004,76 грн (а.с. 10). Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частини першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідні висновки містяться у постанові Великої палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження №14-44цс21). Пунктом 1.5 договору кредиту та страхування № Z52.26467.006334286 від 07 лютого 2020 року встановлено, що під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб за надання яких встановлена плата відповідно до п. 5 додатку №1 як «Плата за обслуговування кредитної заборгованості». Враховуючи, що відповідачці встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом, за умовами їх надання один раз на місяць, повинні надаватись безоплатно, а позивачем не надано доказів, що такі послуги надавались відповідачці частіше одного разу на місяць, то позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за комісією є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Щодо вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з\~ч.\~1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України, судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial