Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Короткий зміст заявлених вимог. 24.07.2025 заявники звернулися до суду з вказаною заявою, мотивуючи вимоги тим, що вони є батьками [PERSON] , який є дитиною-інвалідом. Відповідно до консультативного висновку спеціаліста останньому встановлено діагноз глибока розумова відсталість (ідіотія) без порушення поведінки. З огляду на незадовільний стан здоров`я сина, створення для нього належних умов життя просять визнати [PERSON] , призначити [PERSON] , [PERSON] опікунами недієздатного [PERSON] . Процесуальні дії у справі та аргументи учасників справи. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.08.2025 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17.09.2025 року призначено по справі амбулаторну судово-психіатричну експертизу стосовно [PERSON] з метою встановлення його психічного стану. 03.12.2025 року до Охтирського міськрайонного суду Сумської області надійшов висновок судово-психіатричного експерта №932 від 03.11.2025 року. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03.12.2025 року поновлено провадження у справі. В судовому засіданні заявники свої вимоги підтримали повністю. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області не заперечувала проти задоволення заяви. Представник [PERSON] - адвокат Розторгуєва В.Б. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Суд, проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду. Судом встановлено, що заявники є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.07.2007 (а.с.7). Згідно консультаційного висновку спеціаліста №26 КНП ОМР «Охтирська ЦРЛ» [PERSON] встановлено діагноз глибока розумова відсталість (ідіотія) без порушення поведінки (а.с.8). Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №5506 КНП СОР «Обласна дитяча клінічна лікарня» [PERSON] встановлено діагноз глибока розумова відсталість з вираженим порушенням поведінки, недорозвинення мови, соціальна дезадаптація, надзвичайна залежність від постійного стороннього догляду. (а.с.10). Згідно висновку судово-психіатричного експерта №932 від 03.11.2025 року [PERSON] страждає хронічним стійким психічним розладом у виді глибокої розумової відсталості, мікроцефалія, за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно подання органу \~опіки та\~піклування виконавчого\~комітету Охтирської\~міської ради\~Сумської області\~від 24.10.2025\~року за\~№ 01-05/2961\~ орган\~опіки та\~піклування вважає\~доцільним призначення\~[PERSON] , [PERSON] опікунами [PERSON] . Відповідно до\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою\~статті 8 Конституції України\~передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша\~статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих\~Конституцією\~і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже,\~стаття 15 ЦК України\~визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, відповідно до\~ст. 39 ЦК України\~фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Частина друга зазначеної статті передбачає, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється\~Цивільним процесуальним кодексом України. Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння; недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод (абз. 3 підп. 2.2 п. 2 мотивувальної частини\~Рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016). Згідно з\~ст. 58 ЦК України\~над фізичними особами, які визнанні недієздатними, встановлюється опіка. Відповідно до ч. 1\~ст. 55 ЦК України\~опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно з ч. 1\~ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування . Відповідно до ч. 1\~ст. 300 ЦПК України\~суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклувальника або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Пунктом 1.1. Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 (далі - Правила), передбачено, що опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Положеннями\~ст. 63 ЦК України\~передбачено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. При призначенні опікуна важливі та обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Згідно з ч. 3\~ст. 296 ЦПК України\~заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог\~Цивільного процесуального кодексу України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20). Таке подання має для суду лише рекомендаційний характер. Аналізуючи норми\~ЦК України\~та\~ЦПК України\~щодо даного питанні, слід звернути увагу, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна. При цьому із змісту норм\~ЦК\~та ЦПК слідує, що вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, полягає в тому, що саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Суд зауважує, що станом на даний період орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений\~ст. 65 Конституції України\~обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку, та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном. Однак, подання органу опіки містить виключно висновок про необхідність призначення [PERSON] , [PERSON] без жодних мотивів доцільності призначення обох батьків опікунами та без достатньої аргументації такого висновку, тому суд не приймає його до уваги, оскільки він не узгоджується з фактичними обставинами справи. Крім того, суд зазначає, що висновок судово-психіатричного експерта №932 складений 03.11.2025 року, а саме подання датоване 24.10.2025 року, тобто до проведення судово-психіатричної експертизи. Отже висновок є формальним, поверхневим, без належної мотивації та обґрунтування і не відповідає вимогам закону, встановленим для вирішення подібних питань. Також, суд зауважує, що заява в частині призначення [PERSON] щодо призначення його опікуном, найімовірніше, базується на особистих мотивах в отриманні статусу опікуна недієздатної особи (призовний вік, оголошена мобілізація через військовий стан в країні). Згідно\~ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається опікунам осіб, визнаних судом недієздатними. На переконання суду, конституційний обов`язок боронити незалежність та територіальну цілісність України, має перевагу над бажанням заявника призовного віку бути опікуном недієздатної особи. Інші твердження заявника [PERSON] не заслуговують на увагу суду. Висновок суду. Таким чином, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з принципів розумності, виваженості, справедливості, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог за заявою. Згідно ч.6 ст.300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Відповідно до ч.2\~ст.299 ЦПК України\~судові витрати по справі, пов`язані з розглядом справи, віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial