Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з цивільним позовом за змістом якого просять стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на її утримання на час навчання в розмірі 1/4 усіх видів його доходу, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для осіб відповідного віку, з 12.09.2022\~року до [INFO] , але не довше до досягнення нею 23 років. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , [INFO] досягла повноліття, а з 12.09.2022\~року навчається на денній формі у вищому навчальному закладі, в зв`язку з чим не має можливості працевлаштуватися та на час навчання потребує матеріальної допомоги батьків, однак відповідач, будучи матеріально спроможним, ухиляється від надання доньці будь-якої матеріальної допомоги, тож її матір [PERSON] самостійно несе витрати на навчання, житло, проїзд до місця навчання, харчування, лікування та забезпечення її особистих побутових потреб. Відповідач 06.11.2023 року отримав примірник позовної заяви з додатками, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 0970101998893, однак відзиву на позовну заяву не надав. Водночас надав до суду клопотання про зупинення провадження в справі на підставі п. 2) ч. 1 ст. 251 ЦПК України на час перебування його в складі Збройних Сил України під час воєнного стану. Також у вказаному клопотанні вказав, що заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки добровільно приймає участь в утриманні доньки [PERSON] на час її навчання шляхом сплати вартості її навчання, що підтверджується відповідними платіжними документами. Додатково вказав, що також ще виплачує аліменти, призначені судовим рішенням, нараховані до досягнення донькою повноліття. Ухвалою суду від \~ \~ \~ \~24.11.2023 року провадження в справі зупинено на підставі п. 2) ч. 1 ст. 251 ЦПК України до припинення перебування [PERSON] в складі Збройних Сил України. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 13.03.2025 року в справі № 557/1226/24 під час вирішення питання про зупинення провадження на підставі п. 2) ч. 1 ст. 251 ЦПК України в справі щодо аліментів на утримання дитини через перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, переведених на воєнний стан, суд має враховувати, зокрема: 1) чи є належні докази того, що військова частина, в якій проходить службу відповідач, переведена на воєнний стан; 2) чи виконує відповідач бойові завдання, перебуваючи у зоні бойових дій; 3) чи може унаслідок вказаних обставин особа брати участь у судових засіданнях особисто, у режимі відеоконференції, зокрема поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів; 4) чи користувався відповідач правничою допомогою під час судового провадження; 5) чи мав можливість самостійно або з допомогою представника висловитися щодо позовних вимог. З постанови Верховного Суду від 11.03.2025 року в справі № 904/4027/22 також вбачається, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку, тож у разі наявності в сторони, яка перебуває на військовій службі в період воєнного стану, представника, який представляє її інтереси, зупинення провадження з підстав, передбачених п. 2) ч. 1 ст. 251 ЦПК України, є передчасним. З урахуванням вищевказаних висновків Верховного Суду та клопотання позивача [PERSON] про поновлення провадження в справі, ухвалою суду від 03.11.2025 року поновлено провадження в справі з підстав наявності у відповідача об`єктивної можливості приймати участь у судовому розгляді даної цивільної справи, що підтверджується листом військової частини [NUMBER] від 20.10.2025 року № 801. Ухвалою суду від 13.11.2025 року задоволено клопотання представника відповідача адвоката Стаценка О.Д. про участь його та [PERSON] у судових засіданнях у режимі відеоконференції з Богуславського районного суду Київської області. Ухвалою суду від 04.12.2025 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження в справі на підставі п. 2) ч.\~1 ст. 251 ЦПК України, з підстав безпосередньої присутності відповідача [PERSON] у судовому засіданні та можливості розглянути дану справу, яка віднесена до категорії малозначних, у судовому засіданні, та відсутності підстав для відкладення судового засідання на інші дату та час, в силу як висловлення учасниками справи процесуальної позиції щодо заявлених позовних вимог, так і відсутності потреби долучення чи витребування нових доказів у справі щодо предмету доказування. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву за змістом якої підтримує заявлені позовні вимоги та просить розгляд справи провести за її відсутності. Позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Додатково вказала, що її щомісячний дохід у розмірі близько 7-8 тисяч гривень не місяць, є неофіційним та не постійним, однак вона знаходить можливість матеріально допомагати доньці, оплачуючи вартість її навчання та забезпечуючи її побутові потреби на мінімальному рівні (проживання, харчування, проїзд, лікування тощо). Відповідач [PERSON] початково заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, однак у подальшому зазначив, що ним не оспорюється факт навчання доньки у вищому навчальному закладі та необхідність забезпечення її потреб на цей час, в зв`язку з чим він визнає частково заявлені позовні вимоги в розмірі 1/10 частки його доходу. Також пояснив, що упродовж 2022-2023 року ним, а також одного разу і його нинішньою дружиною, за його проханням, добровільно сплачувались кошти за навчання доньки. Додатково зазначив, що він не має інших утриманців, однак на даний час з нього в примусовому порядку стягується 50% його доходу на погашення пені в розмірі понад 100\~000 грн., нарахованої за рішенням суду за позовом [PERSON] в зв`язку з наявністю заборгованості за аліментами. Стягнення аліментів на утримання доньки на час її навчання в заявленому позивачами розмірі поставить його в скрутне матеріальне становище, оскільки його щомісячне матеріальне забезпечення в зв`язку з проходженням військової служби становить близько 20\~000 грн., та з коштів, що залишаються після відрахування за виконавчим провадженням. ще необхідно забезпечувати свої потреби, в тому числі зумовлені проходженням військової служби в польових умовах. Окремо вказав, що на даний час розмір його заборгованості за пенею, яку примусово стягують на користь [PERSON] , становить близько 90\~000 грн., а інші виконавчі провадження в яких він був би боржником відсутні. Представник відповідача [PERSON] , повноваження якого підтверджено ордерами від 29.08.2024 року серії АІ № 1691030, від 25.03.2025\~року серії АІ № 1855378, від 12.11.2025 року серії АІ № 2048889, вказав про можливість часткового задоволення позовних вимог шляхом стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] на час її навчання в розмірі 1/10 частки доходу відповідача, що зумовлено його матеріальним становищем, та вказаними ним обставинами. [PERSON] у судовому засіданні підтвердила виконання відповідачем в повному обсязі рішення суду щодо стягнення на її користь аліментів на утримання їх спільної доньки до досягнення нею повноліття та факт стягнення на даний час з [PERSON] в примусовому порядку на її користь пені в зв`язку з заборгованістю відповідача зі сплати аліментів на утримання доньки до досягнення нею повноліття, стягнутої рішенням суду. Також сторони не заперечували щодо врахування судом доказів, які подано іншими учасниками справи з порушенням встановленого цивільним процесуальним законодавством порядку, оскільки обставини, які ними підтверджуються, фактично не оспорюються. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень\~ст.ст.\~12,\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи на\~принципах змагальності\~і диспозитивності.\~Суди розглядають\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках.\~Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обов`язків,\~передбачених законом. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Заслухавши доводи учасників справи, які з`явились у судове засідання, всебічно дослідивши матеріали справи, встановивши характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши належність та допустимість доказів, наданих сторонами на підтвердження та заперечення заявлених позовних вимог, судом встановлено фактичні обставини справи. Позивач [PERSON] , яка є донькою [PERSON] та [PERSON] , [INFO] досягла повноліття, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.06.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції Черкаської області. Відповідно до копії контракту на навчання в Приватному акціонерному товаристві «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом», укладеного між навчальним закладом та позивачами, вартість навчання [PERSON] у Навчального-науковому інституті психології та соціальних наук на денній формі навчання за спеціальністю «Журналістика» та освітнім рівнем бакалавр становить 23\~000 грн. в рік та може змінюватись відповідно до норм чинного законодавства. Позивач [PERSON] на час звернення з даним позовом до суду та на час розгляду справи є студентом Навчального-наукового інституту психології та соціальних наук, денної форми навчання за спеціальністю «Журналістика», група «С-9-22-Б1Жр(4.0д), термін її навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр становить з 12.09.2022 року по 31.08.2026 року, що підтверджується довідками приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом» від 12.09.2023 року № 181, від 13.11.2025 року № 268, від 28.11.2025 року №\~280. Відповідачем упродовж 2022-2023 років сплачено на користь навчального закладу в якому навчається його донька грошові кошти в сумі 27\~600 грн., що підтверджується копіями платіжних документів АТ КБ «ПриватБанк» від 31.08.2022 року № 0.0.2659058086.1, від 05.01.2023 року № 0.0.2804297983.1, від 15.08.2023 року № 0.0.3148003984.1 з цільовим призначенням «за навчання групи С-9-22-Б1Жр(4.0д), ПІБ студента [PERSON] ». Згідно копій фіскальних чеків АТ «Укрпошта» від 22.09.2023 року № 206, від 30.10.2023 року № 182 [PERSON] сплачено на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 1\~000 грн. та 2\~000 грн., відповідно, з цільовим призначенням «аліменти». Відповідач [PERSON] з 06.04.2022 року по даний час проходить військову службу в складі Збройних Сил України в зв`язку з мобілізацією в період воєнного стану, що підтверджується відповідними витягами з наказів та довідками військових частин, виданих у період розгляду судом даної справи, та має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення від 22.08.2023 року серії [NUMBER] . Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України (далі СК України). Положеннями ч.ч.\~1-3\~ст.\~199\~СК України\~передбачено,\~що якщо\~повнолітні дочка,\~син продовжують\~навчання і\~у зв`язку\~з цим\~потребують матеріальної\~допомоги,\~батьки зобов`язані\~утримувати їх\~до досягнення\~двадцяти трьох\~років за\~умови,\~що вони\~можуть надавати\~матеріальну допомогу.\~Право на\~утримання припиняється\~у разі\~припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд відповідно до ч. 1 ст.\~182 СК України враховує, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006\~року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За змістом положень ч. 3 ст. 77, ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 201\~СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову та сплачуються щомісячно. Приписами ч. 2 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Згідно ч. 1 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Відповідно до\~змісту ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~70\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» розмір відрахувань із заробітної плати боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та не може перевищувати 50 відсотків в разі стягнення аліментів та утримання за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості. Враховуючи встановлені обставини в суду відсутні сумніви відносно того, що відповідач є батьком повнолітньої [PERSON] , яка навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, не має самостійного доходу, оскільки в зв`язку з контрактною формою навчання не отримує стипендії, та навчаючись на денній формі не має можливості працевлаштуватися, щоб отримувати власний дохід, як наслідок, потребує матеріальної допомоги батьків, яку посильно надає матір забезпечуючи не лише її поточні повсякденні побутові (харчування, проїзд, одяг), особисті (гігієна, лікування) потреби, задоволення яких апріорі не може бути одноразовим, оскільки потребує постійних витрат, та потреби зумовлені навчальним процесом, а відповідач надавав таку допомогу в минулому та може надавати її й надалі, за відсутності інших утриманців, однак добровільно цього не робить, хоча має офіційний дохід у формі грошового забезпечення військовослужбовця, але його можливості очевидно обмежені з урахуванням значної заборгованості зі сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. З огляду на вказане, суд вважає доцільним присудити аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , які стягувати з відповідача на користь [PERSON] щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 11.10.2023 року до закінчення [PERSON] навчання в Навчальному-науковому інституті психології та соціальних наук приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом», але не довше 31.08.2026\~року. Вказане узгоджується зі сталими висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 13.04.2021 року в справі № 308/4214/18, про те, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. При цьому, суд вважає, що саме можливість надання матеріальної допомоги одним із батьків повнолітній дитині є визначальним при визначенні розміру аліментів на її утримання під час навчання. Водночас суд роз`яснює сторонам, що за змістом ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів. Також вказане не позбавляє [PERSON] можливості за вмотивованої необхідності після 31.08.2026 року звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача, в разі продовження нею навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд не визначає мінімального розміру аліментів відповідно до заявлених позовних вимог «не менше 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку», оскільки такий спосіб захисту прав повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, не передбачено законодавством, та позивач [PERSON] після досягнення повноліття не має правового статусу дитини, в розумінні ч. 1 ст. 6 СК України, а також не вбачає підстав для стягнення аліментів з початку навчання [PERSON] у вищому навчальному закладі, тобто з 12.09.2022 року до дня пред`явлення позову 11.10.2023 року, що зумовлено як відсутністю доказів того, що позивачі у вказаний період часу вживали заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не отримали їх у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, так і тим, що в період часу з 12.09.2022 року до 02.06.2023 року [PERSON] була неповнолітньою та з відповідача на користь [PERSON] стягувались аліменти на її утримання до досягнення повноліття. Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вказане відповідає вимогам національного законодавства, не суперечить охоронюваним законом інтересам сторін. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. У відповідності до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1\~073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп., від сплати якого звільнено позивачів під час подачі позову в 2023 році, оскільки підстав для звільнення [PERSON] від його сплати судом не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial