Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Відділ «Служба у справах дітей» про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначає, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 10.08.2002 року до 12.10.2023 року. 12.10.2023 року рішенням Личаківського районного суду м. Львова у справі№463/4466/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] , який є інвалідом від народження. Син проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] . За останні роки відповідачка взагалі не бере участі у вихованні та утриманні сина, дитиною зовсім не піклується та її не хвилює, що і як відбувається в житті сина, при тому навіть під час шлюбу батько так само майже постійно займався дитиною самотужки, в той час як відповідач робила що їй заманеться. Зауважує, що відповідно до адміністративних протоколів та обмежуючих приписів - [PERSON] визнано кривдником в сім`ї, що негативно характеризує її в контексті зобов`язання дотримуватися якнайкращого інтересу дитини. 29.02.2024 року рішенням Личаківського районного суду м. Львова у справі №\~463/10934/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів ухвалено стягувати з відповідачки користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частки її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з «23» листопада 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. 23.04.2024 року старшим державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стасюк Н.С. відкрито ВП №74817293 на підставі виконавчого листа №463/10934/23 виданого 19.04.2024 року Личаківським районним судом м. Львова про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] . Відповідно до розрахунків заборгованості зі сплати аліментів від 08.04.2025 року до вересня 2024 року відповідач працювала та мала дохід, з якого 1/4 частка аліментів була в розмірі 4500 грн. 00 коп., але з вересня відповідач задля уникнення сплати аліментів в такому обсязі звільнилася та почала неофіційно працювати, з огляду на що аліменти знизилися з 4500 грн. 00 коп. до 1598 грн. 00 коп. на місяць, при тому що відповідач взагалі не допомагає грошовими коштами на лікування сина, його реабілітацію, купівлю ліків тощо, тоді як батько самостійно не може впоратися з аліментами на такому низькому рівні адже весь тягар покладається на плечі батька щодо виховання, утримання сина, в той час як відповідач сплачуючи 1598 грн. 00 коп. на місяць усвідомлюючи, що така сума недостатня навіть для купівлі двох лікарських препаратів, приховує свій дохід і не бажає сплачувати хоча б 4500 грн. 00 коп. аліментів, адже ця сума не є 50% витрат, які відповідач зобов`язана надавати задля сталого розвитку сина. Відзначає, що як може, намагається утримувати сина: приділяє увагу дитині як в школі, так і на курсах; приводить сина на курси іноземних мов для дітей; купує медичні препарати; одяг та їжу, оплачує комунальні послуги, та інше, що необхідне для сталого розвитку дитини, щоб рівень його життя був належним та таким, який дозволить вільно розвиватися фізично, духовно, розумово, при цьому такий розвиток відбувається в соціально сприятливих умовах з вихованням моральних якостей та цінностей людини. Середньомісячні витрати батька на все вищевказане задля дитини складають від 16 000 (шістнадцять тисяч) грн. до приблизно 22 000 (двадцять дві тисячі) грн. на місяць, в залежності від необхідності відвідування лікарів та купівлі лікарських препаратів. Позивач неодноразово звертався до відділу «Служба у справах дітей» Личаківського району, у зв`язку з тим, що матір [PERSON] , їх спільного сина, інваліда з дитинства, не виконує свої батьківські обов`язки. Дані звернення підтверджуються численними заявами та відповідями від відділу «Служба у справах дітей» Личаківського району щодо цього питання. Батько самостійно виховує сина, приділяє увагу всім його інтересам та розвиває дитину всіма доступними шляхами задля реалізації якнайкращого його інтересу, що підтверджується психологічними характеристиками, характеристикою зі школи. Так як дитина має інвалідність батько постійно проходить з сином всіх спеціалістів відповідно до направлень та заключень лікарів профільних. У свою чергу мати [PERSON] , дитиною зовсім не піклується та її не хвилює, що і як відбувається в житті сина, при тому враховуючи що син інвалід від народження поки перебували у шлюбі на неї були оформлені соціальні виплати на дитину із інвалідністю (так звану пенсію). Матір маючи банківську картку, на яку надходять виплати на дитину або зовсім не надає кошти дитині, або навмисно віддає цю банківську картку позивачу, не повідомивши PIN-код і таким чином не забезпечує доступ до коштів, які призначені для дитини. Все вищевказане дає змогу дійти висновку, що відповідач не бачить себе у житті дитини та своїми активними діями показує, що не бажає приймати участі у вихованні дитини, тим паче зважаючи, що відповідач є кривдником у сім`ї перебування дитини із такою людиною порушує права сина, адже найкращий інтерес дитини привалює над правами батьків, з огляду на що просив суд позбавити відповідачку батьківських прав стосовно їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Процесуальні питання пов`язані з розглядом справи 12.05.2025 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано в провадження судді Бобровій Ю.Ю. (а.с. 48). Із відповіді № 1378749 від 14.05.2025 з Єдиного демографічного реєстру встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 50). 28.05.2025 дану цивільну справу прийнято до провадження і призначено підготовче судове засідання на 19.06.2025 (а.с. 62). 19.06.2025 розгляд справи відкладено у зв`язку з відсутністю доказів належного повідомлення відповідачки про судовий розгляд на 01.07.2025. 01.07.2025 розгляд справи відкладено у зв`язку залученням в якості третьої особи орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради на 22.07.2025. 22.07.2025 розгляд справи відкладено за клопотанням Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування з огляду на необхідність продовження строку розгляду питання про доцільність позбавлення матері батьківських прав у зв`язку з неявкою останньої на засідання органу опіки та піклування на 09.09.2025. 09.09.2025 розгляд справи відкладено у зв`язку з перебуванням судді у відпустці на 29.09.2025. 29.09.2025 розгляд справи відкладено у зв`язку з перебуванням судді у відпустці на 15.10.2025. 15.10.2025 у справі закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 24.10.2025. 24.10.2025 у зв`язку з неявко всіх учасників, розгляд справи відкладено на 01.12.2025. Аргументи учасників справи Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, на підставі пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, що підтверджується конвертом, який повернувся на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». У встановлений судом строк, відповідач не скористалася своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Від третьої особи органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності їх представника; підтримують наданий ними висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав. Відділ «Служба\~у справах\~дітей» Личаківського\~району Львівської\~міської ради належним чином повідомлений, до зали суду свого представника не направив, причини неявки суду не повідомив. Позивач підтримав свій позов, просив його задовольнити, з наведених в останньому підстав. Представника відповідача [PERSON] теж підтримала позов [PERSON] , просила його задовольнити у повному обсязі. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка неповнолітній [PERSON] у присутності законного представника, розповів, що не бачив матері з квітня 2023 року. Остання заблокувала його у її мобільному телефоні, оскільки на її думку «він став на бік батька», вона такий вибір сина не схвалює. Мати отримує його пенсію по інвалідності, коштів на його утримання не надає, він намагався її знайти, їздили з батьком до бабусі, матері його мами, але так і не вдалося поспілкуватися [PERSON] . За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідачки та третіх осіб. Частиною першою статті 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Фактичні обставини, встановлені судом [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Останній зареєстрований та проживає по [ADDRESS] (а.с. 16). [PERSON] має статус дитини з інвалідністю 3 група; відвідує Центр Реабілітації дітей та сім`ї «Майбутнє дитини» з вересня 2023 року (а.с. 12), психологічна характеристика з якого свідчить про гармонійний розвиток цієї дитини, але який виховується лише одним батьком, який відіграє важливу роль у його житті, забезпечує необхідну підтримку та любов. Із шкільної характеристики [PERSON] слідує, що у 5-6 класах мама відвідувала класні та загальношкільні батьківські збори, а7-8 класах батько підтримує зв`язок з класним керівником (а.с. 13). [PERSON] , дитина з обтяженим акушерським анамнезом, народився з пологовим ураженням плечового сплетення; регулярно лікується амбулаторно, стаціонарно (а.с. 14, 15, 19, 20). Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 29.02.2024 ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі частки її заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 листопада 2023 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 17, 18). Характеристика з ДУ «Львівський обласний центр контролю та профілактики хвороб МОЗ України» водія автотранспортних засобів [PERSON] свідчить, що останній за місцем роботи зарекомендував себе позитивно (а.с. 21). Протоколом про\~адміністративне правопорушення\~АА №343239\~та Терміновими\~заборонними приписами\~АА №302818,\~АА №338172\~підтверджується,\~що [PERSON] є кривдницею у сім`ї (а.с. 21, 22). З вересня 2024 року відповідачка звільнилася роботи, розмір аліментів на утримання сина [PERSON] зменшився до 1597 грн. (а.с. 23, 24). Із Виписки по картці [PERSON] за період 14.01.2023 по 31.12.2024 слідує, що витрати, на харчування, одяг, інші потреби, пов`язані із утриманням сина [PERSON] несе позивач самостійно (а.с. 25-41). Позивач [PERSON] неодноразово звертався до Відділу «Служба у справах дітей» Личаківського району Львівської міської ради з приводу неналежного виконання батьківських обов`язків відповідачкою; нераціонального використання останньою пенсії сина по інвалідності (а.с. 41-45). Висновком органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітнього сина [PERSON] від 27.08.2025 № 260001-вих-124598 (а.с. 116-118) визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] є військовозобов`язаним, перебуває на військовому обліку у [INFO] має відстрочку на підставі п. 5 ч. 1 ст. 23 строком до 11.11.2026 (а.с. 159). Правові норми законодавства застосовані судом, висновки та мотиви прийнятого рішення Заслухавши пояснення позивача, представниці позивача, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст. 265 ЦПК України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Забезпечення найкращих інтересів дитини дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац 4 частини 1статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина 1статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 7 статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина 1статті 155 СК України). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною 1статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини 1статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення змісту пункту 2 частини 1 статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини 1статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20) зазначено, що: «ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58). У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§\~100)». Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення й розвитку; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти тощо. Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17, від 06 вересня 2023 року у справі № 545/560/21. Повторна та тривала нездатність виконувати батьківські обов`язки, нехтування ними, призводить до того, що дитина залишається без батьківського піклування, контролю чи допомоги, необхідних для її фізичного чи психічного благополуччя, а умови та причини нездатності виконувати батьківські обов`язки чи їх нехтування неможливо усунути. На підтвердження цього заявником мають бути надані належні, достовірні та достатні докази. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини. Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. З урахуванням обставин цієї справи, суд зазначає, що під час розгляду справи встановлено фактичні дані, які дають підстави вважати, що поведінку відповідачки не можливо змінити, такі ж дані містить поданий висновок органу опіки та піклування, у якому наведено формулювання щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав. Суд відзначає, що наявний у матеріалах справи висновок органу опіки та піклування містить відомості щодо наявності виключних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про свідоме нехтування відповідачкою своїми обов`язками, та які є законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення її батьківських прав. Крім того, даний висновок містить доводи щодо відповідності застосування такого крайнього заходу інтересам дитини та необхідності у такий спосіб захисту її прав. З наданого висновку вбачається, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина [PERSON] , оскільки вона не бере участі у вихованні, матеріально не утримує сина, не цікавиться станом здоров`я, навчання, не дбає про його фізичний і духовний розвиток, що протирічить принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам статей 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення від виховання може бути підтверджено наведеними доказами. У п. 16 цієї ж постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Суд,\~оцінюючи поведінку\~відповідачки на\~відповідність її\~критерію винної, свідомого нехтування батьківськими обов`язками, зазначає, що остання є винною та умисною; відповідачка є кривдником сім`ї, використовує пенсію сина по інвалідності на свій розсуд, знаючи про потреби сина інваліда матеріальної допомоги на його утримання добровільно не надає, лише сплачує аліменти у мінімальному розмірі, що є вкрай малим для задоволення його потреб. Спілкування з дитиною уникає, заблокувала сина номер телефону, вихованням дитини не займається, станом здоров`я дитини не цікавиться, не виявляє до дитини будь-якої уваги та турботи, що у сукупності свідчить про ухилення від виконання батьківських обов`язків свідомо. Резюмуючи суд зазначає, що матеріали справи містять доказів, які вказують на наявність виняткового випадку для позбавлення батьківських прав, яке є крайнім заходом вирішення сімейних питань, а також достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. З метою виключення штучності даного спору задля уникнення виконання обов`язку, пов`язаного із захистом Вітчизни та перевірки добросовісності позивача при зверненні із даним позовом (оскільки заявлені позовні вимоги пов`язані з доведенням існування підстав для визнання за ним певного соціально-правового статусу, а отже і факту пов`язаного із реалізацією права заявника на відстрочку від призову (мобілізації) на військову службу під час дії правового режиму воєнного стану), судом перевірено та встановлено, що відсутні порушення військового обліку військовозобов`язаним [PERSON] , останній перебуває на військовому обліку у [INFO] має відстрочку на підставі п.\~5 ч. 1 ст. 23 строком до 11.11.2026 (а.с. 159).

Outcome: approved