Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

У березні 2025 року [PERSON] в особі свого представника адвоката Смиковської Алли Миколаївни звернувся до суду з позовною заявою, сформованою в підсистемі «Електронний суд», до Фермерського господарства (ФГ) «ВІЛЬХОВАТКА» про розірвання договору оренди земельної ділянки у зв`язку з несплатою орендної плати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником земельної ділянки площею 6,4952 га, кадастровий номер 6321484000:02:000:0500, сільськогосподарського призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 22.07.2015 року між позивачем [PERSON] та ФГ «ВІЛЬХОВАТКА» було укладено договір оренди землі № 07/15-02, за умовами якого позивач як орендодавець надав, а відповідач як орендар прийняв у строкове платне користування вищевказану земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6321484000:02:000:0500. Договір укладено строком на 15 років. Відповідно до пункту 9.1 договору розмір орендної плати складає 4080,00 грн. Відповідно до п.11 договору орендна плата вноситься щорічно до 31 грудня поточного року. Позивач посилається на те, що всупереч вказаним умовам договору відповідачем не сплачено орендну плату з 2022 по 2024 рік, у результаті чого істотно порушені умови укладеного договору оренди, що є підставою для його розірвання. Ураховуючи наведене, [PERSON] просить суд: розірвати договір оренди землі № 07/15-02 від 22.07.2015 року, укладений між [PERSON] та ФГ «ВІЛЬХОВАТКА», предметом якого є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,4952 га, кадастровий номер 6321484000:02:000:0500. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 22.08.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено проводити у загальному позовному провадженні. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 10.03.2025 року закрито підготовче провадження, і справа призначена до розгляду по суті. Подалі через підсистему «Електронний суд» представник позивача адвокат Смиковська А.М. надала до суду заяву про розгляд справи за відсутністю сторони позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити. Учасники справи до судового засідання не з`явились, повідомлені про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.ст. 128-130 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Суд враховує позицію Верховного Суду у справі № 911/3142/12 від 18.03.2021, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (суду). Крім того, направлені за місцем реєстрації відповідача судові виклики відділенням поштового зв`язку повернуті на зворотну адресу суду з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до постанови КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3 ст. 131 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та його представник не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідачем також не надано до суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті чи спростування доводів позивача. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, суд відповідно до положень ст. 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази приходить до наступного. Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , є власником земельної ділянки площею 6,4952 га, кадастровий номер 6321484000:02:000:0500, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: землі Вільхуватської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області. 22.07.2015 року між позивачем [PERSON] та ФГ «ВІЛЬХОВАТКА» було укладено договір оренди землі № 07/15-02, за умовами якого позивач як орендодавець надав, а відповідач як орендар прийняв у строкове платне користування вищевказану земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6321484000:02:000:0500. Договір укладено строком на 15 років. Зазначене підтверджується довідкою № 414642806 від 21.02.2025 16:21:05 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованою адвокатом Даузе Ю.М. За умовами договору оренди землі № 07/15-02 від 22 липня 2015 року позивач [PERSON] як орендодавець надав, а відповідач ФГ «ВІЛЬХОВАТКА» як орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Вільхуватської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області за межами населеного пункту, має кадастровий номер 6321484000:02:000:0500, площею 6,4952 га. На земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна, а також інші об`єкти інфраструктури (пункти 1-4 договору). Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 136003,44 гривень (п.5договору). Строк дії договору 15 років (п.8 договору). Відповідно до пункту 9 договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 4080,00 грн. на рік. Згідно з п.11 договору орендна плата вноситься щорічно до 31 грудня поточного року. Згідно п. 36 договору оренди його дія припиняється шляхом його розірвання, у тому числі й за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. Вказаний договір набирає чинності після його підписання сторонами та його державної реєстрації ( п.41 договору). Як зазначено у позовній заяві [PERSON] відповідач відповідно до вказаних умов договору оренди земельної ділянки повинен був сплатити на користь орендодавця до 31 грудня 2022 року орендну плату за 2022 рік до 31 грудня 2023 року орендну плату за 2023 рік, за 2023 рік до 31 грудня 2024 року, за 2024 рік до 31 грудня 2025, однак умов договору не виконав протягом 2022,2023 та 2024 року, у зв`язку з чим істотно порушені умови укладеного договору оренди, що є підставою для його розірвання. Вказані обставини підтверджуються відповіддю Головного управління ДПС у Харківській області Державної податкової служби України на запит адвоката Ю. Даузе від 23.12.2024 за вх. № 80667/6/АДВ/ЕП про те, що згідно відомостей відсутня інформація щодо нарахованих та виплачених доходів [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) фермерським господарством «Вільховатка» ( код ЄДРПОУ 34173293) за період з 1 кварталу 2022 року по 111 квартал 2024 року. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на момент укладання договору, передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно зі статтею 13 вказаної редакції Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до статті 15 вказаного Закону істотними умовами договору оренди землі: є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Згідно з положеннями статей 21, 22 зазначеної редакції Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до пункту "д" частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Вказаний правовий висновок викладено Об`єднаною платою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2021 року у справі №759/1788/18-ц (провадження №61-6083св19) зроблено висновок, що «договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, судом достовірно встановлено, що позивачем доведено істотне систематичне порушення умов спірного договору оренди земельної ділянки та його прав, оскільки відповідач - фермерське господарство «Вільховатка» систематично не виконувало обов`язку зі сплати орендної плати за договором оренди землі № 07/15-02 від 22.07.2015 року, а саме не сплачував орендодавцю [PERSON] орендну плату за 2022 - 2024 роки, що свідчить про ухилення відповідача від виконання зобов`язань зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою у визначений договором термін, а також підставою для розірвання вказаного договору. У зв`язку із зазначеним суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання договору оренди землі № 07/15-02 від 22.07.2015 року, укладеного з ФГ «Вільховатка», підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем [PERSON] сплачений судовий збір в розмірі 968,96 грн. за квитанцією ID 9371-5493-9351-4729 від 04.03.2025 13:44:15. Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено, на його користь з відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Outcome: approved