Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Представник позивача через систему «Електронний Суд» звернулась з позовом, у якому просила стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 2019404981, укладеним між [PERSON] та АТ «ОТП БАНК» 29.06.2018 року, у розмірі 25098 грн. 78 коп., яка складається з 14312 грн. 17 коп. заборгованості за тілом кредиту, 10786 грн. 61 коп. заборгованості за процентами. Мотивувала позовні вимоги тим, що 29.06.2018 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2019404981, внаслідок чого відповідач отримав кредит на купівлю товару в сумі 11799 грн. строком на 24 місяці зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 0,01 % річних та встановленої кредитної лінії в розмірі 3500 грн. з можливістю збільшення строком на 36 місяців із правом пролонгації зі сплатою реальної відсоткової ставки в розмірі 36,47 % річних. Зазначила, що АТ «ОТП БАНК» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного договору. Однак, відповідач, всупереч умовам кредитного договору порушив взяті на себе зобов`язання, не повернув в повному обсязі кредитні кошти, внаслідок чого утворилась вищезгадана заборгованість. Вказала, що 24.03.2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТзОВ «ФК «Брайт Інвестмент» укладено договір факторингу № 24/03/23, відповідно до умов якого та згідно витягу з додатку № 1 до нього, позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 2019404981 від 29.06.2018 року. З огляду на вказане, просила позовні вимоги задовольнити, а судові витрати, які складаються з 2422 грн. 40 коп. сплаченого судового збору та 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, стягнути з відповідача. Ухвалою від 24.09.2025 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач повідомлявся про судовий розгляд належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Судом встановлено, що 29.06.2018 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2019404981, шляхом підписання особистим підписом такого, додатку № 1 до нього та паспорта споживчого кредиту, внаслідок чого отримав кредит на купівлю товару в сумі 11799 грн. строком на 24 місяці зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 0,01 % річних та встановленої кредитної лінії в розмірі 3500 грн. з можливістю збільшення строком на 36 місяців із правом пролонгації зі сплатою реальної відсоткової ставки в розмірі 36,47 % річних. Із виписки з рахунку приватного клієнта № 2019404981_CARD, сформованої АТ «ОТП БАНК» 08.02.2025 року, вбачається, що [PERSON] отримав кредитні кошти, користувався ними, сплачував грошові суми в якості погашення заборгованості, однак належним чином свого зобов`язання за кредитним договором № 2019404981 від 29.06.2018 року не виконав. З розрахунку заборгованості, сформованого АТ «ОТП БАНК», вбачається, що у [PERSON] станом на 24.03.2023 року наявна заборгованість за кредитним договором № 2019404981 від 29.06.2018 року в загальній сумі 25098 грн. 78 коп. 24.03.2023\~року між\~АТ «ОТП\~БАНК» та ТзОВ «ФК «Брайт Інвестмент» укладено договір факторингу № 24/03/23, відповідно до умов якого первісний кредитор АТ «ОТП БАНК» передає (відступає) новому кредитору\~ТзОВ «ФК «Брайт Інвестмент» свої права вимоги за кредитними договорами, натомість фактор сплачує первісному кредитору грошові кошти за відступлення права вимоги. Згідно витягу з додатку № 1 до договору факторингу № 24/03/23 від 24.03.2023 року, АТ «ОТП БАНК» відступило на користь ТзОВ «ФК «Брайт Інвестмент» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 2019404981 від 29.06.2018 року в сумі 25098 грн. 78 коп., яка складається з 14312 грн. 17 коп. заборгованості за тілом кредиту, 10786 грн. 61 коп. заборгованості за процентами. Частинами 1, 3 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. За ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, суд приходить до висновку, що аргументи, якими представник позивача мотивувала позовні вимоги, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому такі слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2019404981 від 29.06.2018 року у розмірі 25098 грн. 78 коп., яка складається з 14312 грн. 17 коп. заборгованості за тілом кредиту, 10786 грн. 61 коп. заборгованості за процентами. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року по справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. З долучених до позовної заяви договору № 43115064 про надання правової допомоги від 01.07.2025 року, додаткової угоди № 2019404981 від 20.08.2025 року до нього, платіжної інструкції № 1393 від 14.08.2025 року, детального опису робіт (наданих послуг) від 20.08.2025 року, акту № 2019404981 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги від 20.08.2025 року, вбачається, що розмір понесених позивачем витрат у з`язку із розглядом цивільної справи за позовом ТзОВ «ФК «Брайт Інвестмент» до [PERSON] , становить 5000 грн. та складається з послуг, а саме правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів кількістю 1,5 год., вартістю 1500 грн.; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, кількістю 3 год., вартістю 3000 грн.; формування додатків до позовної заяви (письмових доказів) кількістю 0,5 год., вартістю 500 грн. Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20). Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited проти України"). Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20). Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки можна також зустріти в ряді постанов Верховного Суду, зокрема, у справах № 922/3436/20, № 910/7586/19, № 910/16803/19. Верховний Суд у своїй постанові від 28 червня 2023 року по справі № 369/576/22 зазначив, що суд може з власної ініціативи зменшити розмір витрат на правничу допомогу, застосувавши критерії, визначені у ч.ч. 3, 4, 5, 9 ст. 141 ЦПК України. При цьому це не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони про зменшення розміру таких витрат. Дослідивши надані представником позивача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що деякі види робіт мають не обґрунтовано завищену вартість. Як вбачається із згаданих вище документів наданих адвокатом, предметом наданої професійної правничої допомоги є правовий аналіз обставин спірних правовідносин, надання правових рекомендацій (консультацій), складання позовної заяви, в тому числі попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат, формування додатків до позовної заяви (письмових доказів). Спірні правовідносини між сторонами у справі виникли щодо стягнення заборгованості в загальному розмірі 25098 грн. 78 коп. Суд констатує, що даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, відноситься до категорії малозначних справ, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а відтак заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. є завищеними порівняно з вартістю послуг з правничої допомоги в таких категоріях спору, оскільки матеріали справи не потребували і не містять великої кількості документів для підготовки позовної заяви, а враховуючи усталену практику дана справа є не складною. При цьому, адвокатом зовсім не мотивована необхідність витрачання значного часу на аналіз документів, які знаходяться в матеріалах справи, ступінь складності та новизни правових питань, досліджених адвокатом. Отже,

Outcome: approved