Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до Верховинського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою в електронній формі через електронний кабінет до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4603728 від 05.07.2021 року у розмірі 84 780 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.07.2021 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладено договір про споживчий кредит № 4603728, згідно з умовами якого відповідач отримав 20 000 гривень на умовах визначених договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах і в строк/терміни визначені договором. Згідно з п.2.1 кредитного договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти. На підтвердження виконання товариством зобов`язань щодо перерахунку коштів за кредитним договором надається платіжне доручення про перерахування коштів за кредитним договором. Тобто даний договір укладено відповідно до вимог чинного законодавства. Термін повернення кредиту в повному обсязі настав, але заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена. Станом на дату подання позову заборгованість становить 84 780 гривень, з яких 20 000 гривень -заборгованість за тілом кредиту, 63 780 гривень - заборгованість за процентами та 1000 гривень - заборгованість за комісією. 18.10.2021 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладено договір відступлення прав вимоги №77-МЛ, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 4603728 від 05.07.2021 року. Ухвалою суду від 15.07.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 06.08.2025 року витребувано від АТ КБ «Приватбанк» (адреса: 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок, 1д) інформацію: -чи належить банківська карта з прихованим номером № [NUMBER] [PERSON] ; -чи була успішною транзакція здійснена 05.07.2021 року на банківську картку [NUMBER] в сумі 20000 грн з призначенням платежу «Кошти згідно договору 20000»; якщо так, то чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської карти № [NUMBER] ; а також чи проводилась верифікація особи власника банківської карти № [NUMBER] . Вказана інформація до суду поступила. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 85, 86), від представника позивача до суду поступило клопотання про проведення судового засідання без участі представника позивача, в якому він зазначив що не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи (а.с. 90). Такі дії не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений двічі належним чином шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті судової влади України, а саме на 15.10.2025 року та 04.12.2025 року (а.с. 80, 92), відзиву не подав, про причини неявки суд не повідомив. Судові повістки на 06.08.2025 року та 10.09.2025 року повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 60-63, 68-71), судова повістка на 15.10.2025 року та на 04.12.2025 року повернулися без вручення їх адресату (а.с. 82-84, 87-89). Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Згідно з ч.ч.4, 5ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Враховуючи наведені вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 04.12.2025 року, є дата складення повного судового рішення 09.12.2025 року. У ч. 1 ст.280 ЦПК України закріплено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно зі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи той факт, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився та не повідомив причин неявки, відзив на позов не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановив провести заочний розгляд цієї справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.ч.1-2ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч.3 ст 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. У ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України"Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що 05.07.2021 року між ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір про споживчий кредит №4603728 (а.с. 22-25), згідно з п. 1.1. якого кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3 договору надати позичальнику грошові кошти в сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (плату) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості згідно п. 1.4 договору терміни та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2 договору сума (загальний розмір) кредиту становить 20 000 гривень. Із п. 1.3 договору вбачається, кредит надається загальним строком на 30 днів з 05.07.2021 року (строк кредитування). У п.1.4 договору передбачено, що позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 04.08.2021 року. Згідно з п. 1.5.1 договору комісія за надання кредиту: 1000 гривень, яка нараховується за ставкою 5,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом 3780 гривень, що нараховуються за ставкою 0,62 відсотків від фактичного залишку кредита за кожен день користування кредитом (п.1.5.2). стандарта (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредита за кожен день користування кредитом (п. 1.6). Відповідно до п. 2.1. договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. В п. 2.3. визначено умови пролонгації строку кредитування а саме: у п.п. 2.3.1 вказано, що продовження вказаного в п.1.3 договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах, наступним чином: п.п.2.3.1.1. Пролонгація на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті товариства miloan.com.ua (далі сайт товариства) і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник мас вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту наведені у таблиці. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах,проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 договору. Пунктом 2.3.1.2. передбачена пролонгація на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. У п. 6.1. договору визначено, що цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Укладення кредитодавцем кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню кредитодавцем ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. п. 6.4., 6.5. договору). З довідки про ідентифікацію (а.с.27 зворот) вбачається, що акцепт договору позичальником здійснено підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора V90993, надісланого позичальнику 05.07.2021 року о 17.23 годин, на номер телефону - [NUMBER] . Відповідно до платіжного дорученням №50515406 від 05.07.2021 року (а.с. 28), платник ТОВ «Мілоан» перерахувало [PERSON] на кредитний рахунок № [NUMBER] грошові кошти в розмірі 20 000 гривень, призначення платежу: кошти згідно договору 4603728. Із наданої АТ КБ «ПриватБанк» інформації (а.с.64), вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку 05.07.2021 року перераховано 20 0 00 гривень, платник viplata zaima Miloan. Таким чином, позивачем доведено перерахування коштів відповідачу у розмірі 20 000 гривень за договором від 05.07.2021 року позичальником ТОВ «Мілоан». Згідно відомостей ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення вбачається, що за договором 4603728 [PERSON] надано кредит в сумі 20 000 гривень та нараховано комісію за оформлення кредиту 1000 гривень, з 06.07.2021 року до 05.08.2021 року нараховано проценти в сумі 126 гривень в день та з 05.08.2021 року до 03.10.2021 року по 1000 гривень в день (а.с. 28 зворот-29). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ст. 1049 ЦК України закріплено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ч.1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 18.10.2021 року між ТОВ «Мілоан» (кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги №77-МЛ (а.с. 30-34), відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). Відповідно до акта приймання-передачі реєстру боржників від 18.10.2021 року до договору відступлення прав вимоги №77-МЛ від 18.10.2021 року кредитодавець передав, а новий кредитор прийняв Реєстр боржників від 18.10.2025 року (а.с.35). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 77-МЛ від 18.10.2021 року (а.с. 34 зворот), ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором №4603728 від 05.07.2021 року у розмірі 84 780 гривень, з яких 20000 гривень-заборгованість за тілом кредиту та 63 780 гривень - заборгованість за процентами, 1 000 гривень - заборгованість за комісією. Матеріали справи не містять доказів повного або часткового виконання відповідачем зобов`язань з повернення суми кредиту, сплати процентів та комісії. При цьому самим відповідачем не оспорений розмір процентів. Таким чином, заборгованість [PERSON] за договором №4603728 від 05.07.2021 року складає 84 780 гривень, з яких 20000 гривень - заборгованість за тілом кредиту та 63 780 гривень - заборгованість за процентами, 1000 гривень - заборгованість за комісією. За наведених обставин даний позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором №4603728 від 05.07.2021 року у загальній сумі 84 780 гривень, з яких: залишок по тілу кредиту - 20 000 гривень, залишок по відсотках - 63780 гривень, залишок за комісією - 1 000 гривень. У ст. 265 ЦПК України закріплено, що в рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1. ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку зі задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору сплачена ним під час звернення до суду через систему «електронний суд» в розмірі 2 422,40 гривень, що становить 0,8 від відповідного розміру ставки судового збору (ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір»), що підтверджується платіжною інструкцією № 12019 від 23.06.2025 року (а.с. 12). Крім того, представником позивача у позовній заяві зазначено про стягнення витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 7000 гривень. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано: - договір про надання правової (правничої) допомоги №0206 від 02.06.2025 року укладний між ТОВ «ФК «Фінтраст-Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет»; - акт №291 наданих послуг від 16.06.2025 року адвокатським об`єднанням «Апологет» ТОВ «ФК «Фінтраст-Капітал» на суму 7000 гривень; - детальний опис робіт наданих послуг відповідно до акта №291 від 16.06.2025 року до договору про надання правової (правничої) допомоги №0206 від 02.06.2025 року, з якого вбачається, що адвокатським об`єднанням «Апологет» надано послуги в кількості 6 годин 30 хвилин для подання заяви до суду від імені клієнта. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У ч. 8ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, в постанові від 15.04.2020 у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19). Даючи оцінку зазначеним доказам, врахувавши характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 гривень. На підставі наведенного,

Outcome: approved