Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

03.07.2025\~року [PERSON] звернулася до\~суду із\~позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 24 січня 2023 року між сторонами було зареєстровано шлюб у Косівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів цього ж числа складено відповідний актовий запис №18 та видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] (а.с.5). При укладенні шлюбу позивач своє прізвище не змінювала. У сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які на даний час є неповнолітніми і проживають з позивачем, підтвердженням чого є долучені копії свідоцтв про народження дітей (а.с10,12) та витяги з реєстру територіальної громади (а.с.11,13). В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує,\~що сімейні\~стосунки між\~подружжям склалися\~негативні по\~причинірізних поглядів на сімейні цінності та ведення спільного господарства. Спроби примирення виявилися безрезультатними. Сварки і скандали відбувалися регулярно, що чинило негативний вплив на малолітніх дітей. Фактично шлюбних відносин між сторонами немає, також між ними зникли теплі і щирі почуття, взаєморозуміння, повага, любов, кожен із них живе своїм життям. Розірвання шлюбу створить умови для влаштування сторонами свого життя та убезпечить їх дітей від моральних травм на грунті конфліктів батьків. Спільне господарство сторони не ведуть. Позивач також стверджує, що діти проживають разом із нею, проти чого не заперечує відповідач, і спору щодо місця проживання дітей між сторонами немає. [PERSON] просила не давати строк на примирення подружжя. На переконання позивача шлюб носить формальний характер, а тому розірвання шлюбу відповідає інтересам сторін та їхніх дітей. За змістом ч.2, п.4 ч.6 ст. 19, п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження малозначні справи, в тому числі справи про розірвання шлюбу. Ухвалою Косівського районного суду від 04.07.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. На підставі даної ухвали відповідачу було надано термін для подачі відзиву або інших клопотань пов`язаних із розглядом даної позовної заяви. Ухвалою суду від 01.08.2025 року за заявою відповідача було надано строк для примирення подружжя до 01.11.2025 року та зупинено провадження у справі. Ухвалою судді від 03.11.2025 року було поновлено провадження у справі і призначено її до розгляду на 08.12.2025 року. Позивач в судове засідання не прибула, у позові просить розгляд справи провести без її участі. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він разом із позивачем та їх дітьми проживали з 2022 року за адресою: [ADDRESS] , питання місця проживання дітей сторін між ними погоджено і додаткового врегулювання не потребує. Строк для примирення подружжя не дав позитивного результату. Наразі він не заперечує проти розірвання шлюбу між сторонами. Вислухавши відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення з огляду на нижче наведене. Судом встановлено, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують та не ведуть спільного господарства, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, строк на примирення не дав позитивного результату. Згідно ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно до ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11: охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Позивач, крім того, просить залишити на проживання із нею дітей подружжя: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . За змістом ст.160 СК України: місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Діти сторін зареєстровані та проживають із позивачем, що підтверджується витягами із реєстру територіальної громади, та не досягли десятирічного віку. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Спору між батьками щодо місця проживання їхніх дітей судом не встановлено. Тому суд не може за таких умов визначити місце проживання дітей сторін і така вимога не підлягає до задоволення. На підставі ст. ст. 24, 105, 110, 112, 113, 160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial