Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

В січні 2024 року позивач ТДВ «СК «Кредо» звернувся до Дніпровського районного суду м.Києва з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] в порядку регресу рахунок відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування, в розмірі 7 952,14 грн.. Позов мотивований тим, що ТДВ «СК «Кредо» та [PERSON] 24.11.2014 р. уклали договір обов`язково страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ /3617882, згідно якому позивач зобов`язався, у разі настання страхового випадку відшкодувати збитки у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 25.10.2015 р. близько 01.40 год. по вул. Щербакова, біля буд. 63 в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля Daewoo Lanos, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілю «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що належить [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю потерпілої особи заподіяно матеріальну шкоду У відповідності до Звіту про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу 1643/10/15 від 03.11.2015 року, складеного ПП Екорт, розмір -заподіяної шкоди автомобілю потерпілої особи склала 15904,27 грн. Сума страхового відшкодування до виплати потерплій особі з урахування визнане договором страхування франшизи на підставі страхового акту №ОСГПО-6683474 від 01.04.2016 року скла 15904,27 грн. Зазначене страхове відшкодування виплачено потерплій особі на підставі платіжного доручені повному розмірі. Таким чином, позивачеві заподіяно шкоду в розмірі 15904,27 грн. Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 21.01.2016 року окрім вини відповідача спричиненні дорожньо-транспортної пригоди, також встановлено що в момент ДТП саме Відповідач керуванням забезпеченим транспортним засобом, що суперечить умовам договору страхування №А1/6317882, який був укладено між ТДВ СК "Кредо" та [PERSON] з застосуванням умов, передбачених п. 13.2 ст.13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Відповідно до ст. 38-1.1. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених п. 13.2 ст.13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Таким чином, позивач має право на відшкодування 50% шкоди в розмірі 7952,14 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 19.09.2016 р. матеріали вищевказаної справи передані за підсудністю до Подільського районного суду м.Києва. Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 09.12.2016 р. матеріали вищевказаної справи прийняті до провадження (суддя Богінкевич С.М.). На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу від 16.11.2017 р. матеріали вищевказаної справи передані в провадження судді Ларіонової Н.М. Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). Справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 09.03.2021 р. позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу залишено без розгляду. Постановою Київського апеляційного суду від 20.07.2021 р. апеляційну скаргу ТДВ «СК «Кредо» задоволено, ухвалу Подільського районного суду м.Києва від 09.03.2021 р. скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Провадження у справі відкрито ухвалою 02.02.2024 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог закону, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст.ст.223 ч.4, 280 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку. Третя особа, будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, не подала пояснення на позовну заяву. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 25 жовтня 2015 року близько 01.40 год. [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Део Ланос», державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись по вул. Щербакова, біля будинку № 63, в м. Києві, недотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Шевролет Авео», державний номерний знак [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів. Таким чином, [PERSON] своїми діями порушив п.п. 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність відповідно до ст. 124 КУпАП. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року у справі № 761/37144/15-п [PERSON] визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 грн. 00 коп. (триста сорок грн. 00 коп.). 24.11.2014 р. укладено договір обов`язково страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ /3617882, згідно якому позивач зобов`язався, у разі настання страхового випадку відшкодувати збитки у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Страхувальник своєчасно звернувся до позивача із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу. Позивачем дану подію визнано страховим випадком про що свідчить складені страховий акт № ОСГПО-6683474 від 01.04.2016 року на суму 15904,27 грн. Відповідно до звіту № 1643/10/15 встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу «Шевролет Авео», державний номерний знак [NUMBER] , становить 15904,27 грн. Як вбачається з матеріалів справи ТДВ СК "Кредо" було сплачено потерпілому 15904,27 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1572 від 04.04.2016 р. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Так, зокрема, відповідно до п.38.2.1. ст. 38 даного Закону страховик після сплати страхового відшкодування має правоподати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених упункті 13.1 статті 13 цього Закону. Приписами ч.2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 38-1.1. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених п. 13.2 ст.13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Таким чином, ТДВ СК "Кредо" має право на відшкодування 50% шкоди в розмірі 7952,14 грн. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний, зокрема, при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Так, зокрема, відповідно до п.38.2.1. ст. 38 даного Закону страховик після сплати страхового відшкодування має правоподати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Приписами ч.2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч.1ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове, відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. В постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування) коефіцієнта фізичного зносу)та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Відповідно до п. 1 ч. 2ст. 22 ЦК України збитками є зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищення або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідач заперечень та доказів на підтвердження своїх заперечень не надав. Таким чином, суд проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позивач виконав покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини відповідача, а тому до позивача, як до страховика перейшло право вимоги до відповідача, як винної особи за завдані збитки у вигляді виплаченого відшкодування в розмірі 7 952,14 грн. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю, оскільки є заснованими на законі, обґрунтованими та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову в розмірі 1 378,0 грн., підтверджений платіжним дорученням № 2135 від 18.05.2016 р. На підставі викладеного, ст.ст.22, 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст. ст. 6, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 20, 27 Закону України «Про страхування»,

Outcome: approved