Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Позивач ПАТ «СК «Універсальна» звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь завданих збитків у розмірі 52232 грн. В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» та ПрАТ «Концерн Галнафтогаз» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №3015/215/010313. Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Everlast, [NUMBER] . У відповідності до умов вказаного договору страхування, позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 26.02.2020 р. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Everlast AA9520PX та транспортного засобу SKODA, ТG900593, під керуванням відповідача [PERSON] . Відповідно до постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30.04.2020 року по справі № 456/980/20 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. До ПрАТ «СК «Універсальна» із заявою про настання страхового випадку звернулась потерпіла особа. ПрАТ «СК «Універсальна» здійснила виплату страхового відшкодування згідно страхового акту № 58428/1 у розмірі 52 232,00 грн. Згідно з ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 108 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована за жодним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Отже, сума яка підлягає стягненню із відповідача складає 52 232,00 грн. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подав відзив на позовну заяву, яким просить відмовити у задоволенні позову, покликаючись на те, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, що діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції, що діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За правилами статті 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Основними завданнями Моторного (транспортного) страхового бюро України є, зокрема, здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі (пункт 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на час вчинення ДТП не була застрахована, то за таких умов, позивач мав звертатися з відповідними вимогами спочатку до Моторного (транспортного) страхового бюро України, а у разі недостатності відшкодування - безпосередньо до відповідача, як до винної особи. МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону (п.п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Однак, позивачем до МТСБУ, у якого є обов`язок відшкодувати шкоду на умовах, визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вимоги про сплату страхового відшкодування заявлено не було. Тому, позивач, як особа, до якої перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні, повинен був звернутися з вимогою про відшкодування шкоди до МТСБУ, зважаючи на ту обставину, що заподіяння шкоди відбулось транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Однак, позивачем до МТСБУ, у якого є обов`язок відшкодувати шкоду на умовах, визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вимоги про сплату страхового відшкодування заявлено не було. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в його задоволенні. Крім того, відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За загальним правилом, передбаченим статтею 257 ЦК України, позовна давність встановлюється на три роки. Висновок про те, що строк позовної давності при регресі починає обчислюватися з того моменту, коли страховик виплатив відшкодування, викладений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду № 200/13392/13-ц від 10.01.2019 року: при суброгації строк позовної давності обчислюється з моменту ДТП, а при регресі - з моменту здійснення відповідної виплати страхового відшкодування. У цьому випадку, початком перебігу позовної давності був момент виплати страхового відшкодування, що підтверджується Платіжною інструкцією №194380 від 27.03.2020 року, відповідно, перебіг строку позовної давності необхідно обчислювати саме з цієї дати. А тому закінченням перебігу позовної давності буде 28.03.2023 року. Згідно з частиною 4 статті 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представник позивача ПАТ «СК «Універсальна» в судове засідання не з`явився, однак заявив клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в позові, покликаючись на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи МТСБУ Патрик Г.Г. в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Заслухавши пояснення відповідача, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області\~від 30.04.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Вищевказаною постановою встановлено, що [PERSON] 26.02.2020 року о 12 год 30 хв., в м. Болехів, по вул. Д.Галицького, керуючи транспортним засобом «Skoda Octavia», н.з. [NUMBER] , при виїзді на нерегульоване перехрестя з вулиці 24 серпня, не надав переваги у русі транспортному засобу «Everlast», д.н.з. [NUMBER] , який рухався по головній дорозі, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» та здійснив з ним зіткнення, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги пп. 16.11., 2.2. розділу 33 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» та ПрАТ «Концерн Галнафтогаз» 11.10.2019 року було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 3015/215/010313. Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Everlast, AA9520PX, що підтверджується додатком №1 до договору добровільного страхування наземного транспорту № 3015/215/010313 від 11.10.2019 року. 05.03.2020 року страхувальник АТ «Концерн Галнафтогаз» звернулося до ПАТ «СК «Універсальна» із заявою про сплату страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту. Згідно рахунку ПП «Автотранском» №АВ000000033 від 28.02.2020 року, виставленого ПАТ «СК «Універсальна», вартість ремонту автомобіля «МАН» н.з. [NUMBER] становить 52232 грн. З платіжної інструкції №194380 від 27.03.2020 року АТ «Креді Агріколь банк» вбачається, що АТ «СК «Універсальна» здійснено оплату страхового відшкодування за транспортний засіб Everlast, AA9520PX, в розмірі 52232 грн.. Відповідно до\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно ч.4 ст.261 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За змістом\~ст. 267 ЦК України\~позовна давність не може застосовуватись без заяви сторони. Сторона має право зробити таку заяву в будь-який час до винесення рішення, в тому числі під час судових дебатів. Якщо позовна давність минула і відповідач зробив заяву про її застосування, це є підставою для відмови у позові. За наявності поважних причин пропуску позовної давності суд захищає порушене право. Позивач не подавав до суду заяву про поновлення пропущеного строку. Позивач не довів існування будь-яких об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які в нього були з 27.03.2020 по 01.09.2025 для звернення з позовом до суду у строк, визначений законом. Водночас позивач не був позбавлений можливості подати позовну заяву через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», в якій він зареєстрований. Відповідно до роз`яснень абз. 3 п. 11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року № 14, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зроблене до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність\~- це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою\~\~у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти росії») (правовий висновок ВСУ від 16.11.2016 р. зроблений при розгляді справи №6-2469цс16). Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Судом достовірно встановлено, що подією, з якої почався перебіг позовної давності є 27.03.2020 року, саме коли позивачем ПАТ «СК «Універсальна» було виплачено страхове відшкодування, однак з даним позовом позивач звернувся до суду лише 01.09.2025 року, тобто з пропуском встановленого\~ст. 257 ЦК України\~строку позовної давності. При цьому позивач не наводить будь-яких причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на звернення з позовом до суду. Відтак, судом не здобуто, а позивачем не надано будь-яких обґрунтованих та належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом. Таким чином, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи. Водночас, слід звернути увагу, що суд має захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже можливо втратили достовірність і повноту із плином часу. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, а зважаючи на те, що відповідач заявив про застосування наслідків спливу строку позовної давності, суд прийшов до переконливого висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed