Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

У травні 2025 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав паспорт кредиту та заяву про приєднання до умов та правил надання банківський послуг від 25.01.2023 року. Цим самим погодив умови кредитування: тип кредиту та розмір кредитного ліміту : відновлювальна кредитна лінія до 200000 грн.; тип кредитної картки «Універсальна»; строк користування 12 місяців з пролонгацією; процентна ставка 42,0% , тощо. На підставі укладеного договору відповідачу видано кредитну картку типу «Універсальна». Відповідач користувався кредитним лімітом та вчиняв різні операції. Однак відповідач не виконував умови договору належним чином, у зв`язку з чим станом на 15.04.2025 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 127360,94 грн., яка складається з 102415,78 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 24945,16 грн. заборгованість за відсотками. Посилаючись на викладене, банк просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 127360,94 грн. та судові витрати. Відзиву на позов відповідач [PERSON] не подавав. В судове засідання представник позивача не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Відповідачу направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами та було запропоновано подати відзив, однак відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, відзиву на позовну заяву не подавав.\~ На адресу суду повернуся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що в силу п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається, що відповідач\~ належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи.\~ У відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, відповідно до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що 25.01.2023 [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту в АТ КБ «ПриватБанк», в якому викладені різні умови кредитування в банку (а.с.63-71). 25.01.2023 [PERSON] підписав заяву про приєднання до умов та правил надання послуг АТ КБ «ПриватБанк» у якій викладені наступні умови договору: тип кредиту: відновлювальна кредитна лінія до 200000 грн. для карт «Універсальна»; строк кредитування 12 місяців з пролонгацією; процентна ставка 42,0%. Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] 25.01.2023 на підставі кредитного договору б/н було видано кредитну карту «Універсальна» з терміном дії 01/27. (а.с.42). Згідно з наданого банком розрахунку станом на 15.04.2025 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 127360,94 грн., яка складається з 102415,78 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 24945,16 грн. заборгованість за відсотками (а.с.34-37). З виписки з рахунку вбачається, що [PERSON] активно користувався кредитними коштами аж до серпня 2024 року. Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Ч.2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку Банк). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Суд констатує, що у підписаних 25.01.2023 року [PERSON] заяві та паспорті кредиту чітко відображено його волевиявлення на отримання саме кредитних послуг. Крім того, у підписаних відповідачем документах визначено розмір відсотків за користування кредитом (для кредитної карти «Універсальна» яку він отримав та користувався нею) та інші істотні умови кредитного договору, тобто відповідач погодився у письмовому вигляді з усіма умовами кредитування. Укладення між сторонами договору шляхом підписання відповідачем анкети-заяви, відповідає вимогам статей 633, 634 ЦК України щодо порядку укладення договору приєднання, а тому суду вважає встановленою наявність кредитних правовідносин між сторонами та наявність заборгованості у відповідача перед позивачем. Далі суд зазначає, що долучений банком розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору та зважаючи на відсутність жодних заперечень відповідача щодо його правильності, такий слід взяти до уваги. Відтак позов слід задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved