Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Будзину Н.О. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між позивачем і відповідачем, який зареєстрований 22.03.2018 року Виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області, актовий запис №14. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 22.03.2018 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON] [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні характери і погляди на життя, почуття поваги та любові втрачені. Сторони з 2022 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини припинені. Позивач вважає збереження шлюбу неможливим і таким, що суперечить її інтересам, примиритися з відповідачем не бажає. Спір про майно на даний час відсутній, після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з нею. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 вересня 2025 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують. Від відповідача [PERSON] надійшла до суду заява про визнання позовних вимог і розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 22 березня 2018 року Виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області, актовий запис №14. Під час державної реєстрації шлюбу позивач прізвище не змінювала (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 22.03.2018 року Виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області). Від шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області) За змістом положень ч. 1 ст.\~24\~СК України та ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з положеннями частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідно до\~статті 3 СК України сім`ю\~складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що між сторонами почуття поваги та любові втрачені, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, з 2022 року вони проживають окремо, примиритися не бажають, тобто сім`я існує формально і фактично розпалась, що суперечить інтересам сторін. Згідно з пунктом 10 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~21\~грудня 2007\~року №\~11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Відповідно до положень частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, примиритися не бажає, відповідач позов визнав. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими. Суд вважає, що формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства і інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved