Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» ( далі по тексту- ТОВ "ФК"ЄАПБ") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №73829566 від 15.11.2024 року в розмірі 19991.04 грн та за кредитним договором №LM712542104 від 26.11.2024 року в розмірі 9920.18 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 15.11.2024 року між ТзОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено кредитний договір №73829566. Вказаний договір було укладено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», шляхом підписання відповідачем [PERSON] електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору Позичальнику надано кредит у розмірі 12 000 грн строком на 18 днів, з датою повернення 02.12.2024. Кредитодавець свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі. 27.03.2025 року між ТзОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27/03/25, у відповідності до умов якого «Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №2 від 27.03.2025 року до договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 19991.04 грн, з яких: 12000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 959.04 грн - сума заборгованості за відсотками; 5832 грн - сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування кредитом, 1200 грн комісія. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №73829566 від 15.11.2024 року в розмірі 19991.04 грн. Окрім цього, 26.11.2024 року між ТзОВ «Оптимальні кредити» та [PERSON] було укладено кредитний договір №LM712542104. Вказаний договір було укладено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», шляхом підписання відповідачем [PERSON] електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору Позичальнику надано кредит у розмірі 3000 грн, кінцева дата повернення кредиту 26.12.2029 року. Кредитодавець свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі. 08.01.2025 між ТОВ «Оптимальні кредити» та ТзОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № ОК-ТП/16, у відповідності до умов якого ТОВ «Оптимальні кредити» передає (відступає) ТзОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «Таліон Плюс» приймає належні ТОВ «Оптимальні кредити» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. 27.02.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27/0225-01, у відповідності до умов якого ТзОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №4 від 04.08.2025 року до договору факторингу № 27/0225-01 від 27.02.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 9920.18 грн, з яких: 2953 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5467.18 грн - сума заборгованості за відсотками, 1500 грн - неустойка. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитними договорами. Відповідач в судове засідання не з`явився, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Заяви, клопотання учасників справи Представник позивача в судове засідання не прибула, в прохальній частині позовної заяви просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду за місцем реєстрації, в судове засідання не з`явився, причини неявки в судове засідання не повідомив, поштове повідомлення повернулось без вручення із відміткою «адресат відсутній». Відповідно до п.4 ч.8 ст. 128 КПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Процесуальні дії в справі Ухвалою суду від 04.11.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.12.2025 року. Враховуючи те, що представник позивача не заперечила проти ухвалення заочного рішення у справі, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав, тому у відповідності до вимог ст.280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частинами 4, 5 ст.268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 02 грудня 2025 року, є дата складення повного судового рішення 04 грудня 2025 року. Фактичні обставини справи, встановлені судом Суд встановив, що 15.11.2024 року між ТзОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено кредитний договір №73829566, згідно з яким [PERSON] надано кредит в розмірі 12000 грн з денною процентною ставкою 1.000% в межах строку кредитування, дата погашення кредиту 02.12.2024 року. Відповідно до п.п. 2.1. п. 2 Кредитного договору, кредитодавець зобов`язується передти позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальнику зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту або достроково, та сплатити плату від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Суд погоджується з твердженням позивача, що підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з правилами надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТзОВ «Оптимальні кредити», які розміщені на веб-сайті товариства та приймаючи умови кредитного договору, відповідач підтвердив, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих правил. Також судом встановлено, що 27.03.2025 року між ТзОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27/03/25, у відповідності до умов якого «Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно з п. 1.1. договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги. Відповідно до п. 1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до реєстру боржників від 27.03.2025 року до договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 19991.04 грн, з яких: 12000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 959.04 грн - сума заборгованості за відсотками; 5832 грн - сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування кредитом, 1200 грн комісія. Таким чином, відповідно до розрахунку заборгованості від 18.07.2025 року [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №73829566 від 15.11.2024 року в розмірі 19991.04 грн, з яких: 12000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 959.04 грн - сума заборгованості за відсотками; 5832 грн - сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування кредитом, 1200 грн комісія. Судом також встановлено, що 26.11.2024 року між ТзОВ «Оптимальні кредити» та [PERSON] було укладено кредитний договір №LM712542104, згідно з яким [PERSON] надано кредит в розмірі 3000 грн з базовою процентною ставкою 0,98% в межах строку кредитування до 1826 днів. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання системи BankID НБУ 26.11.2024 року, ідентифікатором для перевірки сесії передачі інформації. Суд погоджується з твердженням позивача, що підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з правилами надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТзОВ «Оптимальні кредити», які розміщені на веб-сайті товариства та приймаючи умови кредитного договору, відповідач підтвердив, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих правил. 08.01.2025 між ТОВ «Оптимальні кредити» та ТзОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № ОК-ТП/16, у відповідності до умов якого ТОВ «Оптимальні кредити» передає (відступає) ТзОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «Таліон Плюс» приймає належні ТОВ «Оптимальні кредити» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно з п. 2.1. договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату та прийняти вимоги за переліком в реєстрі прав вимог, а клієнт відступити факторові права вимоги за переліком в реєстрі прав вимог. 27.02.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27/0225-01, у відповідності до умов якого ТзОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно з п. 2.1. договору факторингу, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 4 договору факторингу, сторони погодили, що право вимоги від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, по формі встановленій в додатку до цього договору. Відповідно до реєстру прав вимог №4 від 04.08.2025 року, до договору факторингу № № 27/0225-01 від 27.02.2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 9920.18 грн, з яких: 2953 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5467.18 грн - сума заборгованості за відсотками, 1500 грн - неустойка. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №LM712542104 від 26.11.2024 року в сумі 9920.18 грн, з яких: 2953 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5467.18 грн - сума заборгованості за відсотками, 1500 грн - неустойка. Мотиви та оцінка суду Як вбачається із позовної заяви, спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу невиконання зобов`язань [PERSON] за кредитними договорами №73829566 від 15.11.2024 року та №LM712542104 від 26.11.2024 року, отже є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Так, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Окрім того, спірні правовідносини регулюються нормами Законів України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та «Про електронну комерцію». Зокрема, норми Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», визначають правові та організаційні засади електронної ідентифікації та надання електронних довірчих послуг, права та обов`язки суб`єктів відносин у сферах електронної ідентифікації та електронних довірчих послуг, порядок здійснення державного контролю за дотриманням вимог законодавства у сферах електронної ідентифікації та електронних довірчих послуг. Так, згідно ч.2 ст.16 ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», до складу електронних довірчих послуг входять: створення, перевірка та підтвердження удосконаленого електронного підпису чи печатки; формування, перевірка та підтвердження чинності сертифіката електронного підпису чи печатки; формування, перевірка та підтвердження чинності сертифіката автентифікації веб-сайту; формування, перевірка та підтвердження електронної позначки часу; реєстрована електронна доставка; зберігання удосконалених електронних підписів, печаток, електронних позначок часу та сертифікатів, пов`язаних з цими послугами. Кожна послуга, що входить до складу електронних довірчих послуг, може надаватися окремо або в сукупності. Положеннями ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1)надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Також, відповідно до ч.ч.12-13 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно з положеннями ст.ст.3, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та « Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 вказаного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином свої обов`язки за кредитними договорами не виконував, внаслідок чого допустив виникнення заборгованості, яка станом на дату звернення з позовом до суду складає за кредитним договором №73829566 від 15.11.2024 року в розмірі 19991.04 грн, з яких: 12000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 959.04 грн - сума заборгованості за відсотками; 5832 грн - сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування кредитом, 1200 грн комісія; за кредитним договором №LM712542104 від 26.11.2024 року в сумі 9920.18 грн, з яких: 2953 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5467.18 грн - сума заборгованості за відсотками, 1500 грн неустойка. Позовні вимоги про стягнення неустойки, суд вважає безпідставними з наступних підстав. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, неодноразово воєнний стан на території України продовжувався у встановленому законом порядку, і є чинним на даний час. Отже, законодавцем звільнено позичальників за кредитними договорами від сплати неустойки (штрафу, пені), які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача [PERSON] неустойки в розмірі 1500 грн, оскільки вказана сума нарахована позивачем у період дії в Україні воєнного стану. Відтак суд вважає, що позов є частково обґрунтованим, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами, яка підлягає стягненню з [PERSON] за кредитним договором №73829566 від 15.11.2024 року в розмірі 19991.04 грн та за кредитним договором №LM712542104 від 26.11.2024 року в сумі 8420.18 грн. Судові витрати Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачено в розмірі 3028 грн. Враховуючи, що позов задоволено частково, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2876.15 грн

Outcome: partial