Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

03.03.2025 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, в якій позивачка, з урахуванням заяви від 05.12.2025 року, яка прийнята судом в якості зменшення розміру заявлених вимог, просить суд: - змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20.09.2017 року, на користь [PERSON] , [INFO] , на малолітнього [PERSON] , [INFO] , які стягуються з [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій суми в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, на 1/4 частку з усіх видів доходів (заробітку) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20.09.2017 року по справі 766/14263/16-ц, з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на малолітнього [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти в твердій грошовій суми в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Однак, позивачка зазначає, що з урахуванням стягнутого судом розміру аліментів, який є недостатнім для утримання дитини, виходячи з доходів відповідача, визначених державою гарантій малолітньої дитини на право отримання мінімального розміру аліментів не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, вона вважає, що в інтересах малолітньої дитини є наявність у зміні способу стягнення аліментів на 1/4 частку з усіх видів доходів (заробітку) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Вказані обставини зумовили звернення позивачки до суду з даним позовом. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 17.04.2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін по справі. Під час розгляду вказаної справи, за наслідком повідомленої позивачкою інформації, Київським районним судом міста Одеси скеровано запит до Військової частини [NUMBER] , з метою отримання інформації чи перебуває [PERSON] , [INFO] , на теперішній час на військовій службі у Військовій частині [NUMBER] , а також інформації щодо середньомісячного заробітку [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] . 12.11.2025 року до суду на вищевказаний запит надійшла відповідь від Військової частини [NUMBER] . До судового засідання призначеного на 05.12.2025 року сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином. Однак, 05.12.2025 року до суду від позивачки надійшла заява про не розгляд судом вимоги про припинення стягнення аліментів на підставі виконавчого листа, яка прийнята судом, як заява позивача про зменшення розміру позовних вимог. Також у вказаній заяві, позивачкою зазначено про підтримання вимоги про зміну способу стягнення аліментів та розгляд справи за її відсутності. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Згідно з ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуюче вищевикладене, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності сторін по справі на підставі наявних в матеріалах справи доказів та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] починаючи з 18.09.2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі заочного рішення Київського районного суду міста Одеси від 22.07.2024 року по справі №947/12128/24. За час перебування у шлюбі, в сторін народилась спільна дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.12.2015 року. Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20.09.2017 року по справі №766/14263/16-ц, яке набрало законної сили\~02.10.2017 року, зі [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] на малолітнього [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 10.11.2016 року до досягнення дитиною повноліття. Частиною 3\~ст.6 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 №3262-IV\~передбачено, що суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. Частиною 2 ст.3 означеного Закону встановлено, що Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. За наслідком чого, судом було перевірено та встановлено наявність оприлюдненого у Єдиному державному реєстрі судових рішень тексту рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20.09.2017 року по справі №766/14263/16-ц, який відповідає наданій до суду копії цього рішення суду, встановлено факт набрання ним законної сили 02.10.2017 року. На виконання вказаного рішення суду, Херсонським міським судом Херсонської області 10.10.2017 року було видано виконавчий лист № 766/14263/16-ц, на підставі якого постановою від 30.10.2017 року державним виконавцем Білозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Криворучко Н.М. відкрито виконавче провадження ВП №55022334 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на малолітнього [PERSON] , [INFO] , аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 10.11.2016 року до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, складеного в.о. начальника відділу Білозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, у [PERSON] за виконавчим листом №766/14263/16-ц, виданим 10.10.2017 року Херсонським міським судом Херсонської області, зі сплати аліментів наявна заборгованість, яка за період з листопада 2016 року по листопад 2024 року становить у загальному розмірі 36112,64 грн. Згідно з отриманою судом 12.11.2025 року відповіддю Військової частини [NUMBER] за вих. №442/3/825, встановлено що [PERSON] у відповідності до наказу командира Військової частини [NUMBER] від 22.01.2023 року за №22 зараховано до списків особового складу ВЧ [NUMBER] , який по день надання відповіді проходить військову службу. Згідно з наданою до відповіддю роздруківкою нарахувань вбачається, що ВЧ [NUMBER] за період з січня 2025 року по вересень включно 2025 року [PERSON] було нараховано до виплати посадовий оклад, з урахуванням інших складових (надбавка, премія, винагорода, доплати, тощо) становить в сумі 484030,75 грн., до виплати з виключенням сум податків та зборів 429369,81 грн. Згідно з довідками від 04.05.2023 року виданими Управлінням соціального захисту населення в Київському районі міста Одеси, [PERSON] та малолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстровані спільно за адресою: [ADDRESS] , та починаючи з 04.05.2023 року перебувають на обліку внутрішньо-переміщених осіб за фактичним місцем проживання за адресою: [ADDRESS] . За наслідком чого, судом встановлено, що малолітній син сторін по справі, продовжує проживати спільно з матір`ю [PERSON] окремо від батька. Приймаючи вище встановлені судом обставини, в межах заявлених позовних вимог, зазначає наступне. Положеннями частини 1\~статті 4 ЦПК України\~визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів\~це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Статтею 141 СК України\~передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Відповідно до частини третьої\~статті 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України\~встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно зі\~статтею 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зазначене також роз`яснено судам у пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Ураховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя\~статті 181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~статті 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21, та інших. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті\~12, частини першої статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приймаючи вищевикладене, судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , на яких покладено обов`язок передбачений статтею 180 СК України, \~згідно з яким батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вже судом встановлено, на підставі рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20.09.2017 року по справі №766/14263/16-ц, яке набрало законної сили\~02.10.2017 року, зі [PERSON] стягуються на користь [PERSON] на малолітнього [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 10.11.2016 року до досягнення дитиною повноліття. Досліджуючи вказане рішення суду судом встановлено, що в останньому відсутні висновки з приводу встановленого матеріального стану відповідача по справі. Разом з тим, згідно з отриманою судом 12.11.2025 року відповіддю Військової частини [NUMBER] за вих. №442/3/825, встановлено що [PERSON] у відповідності до наказу командира Військової частини [NUMBER] від 22.01.2023 року за №22 зараховано до списків особового складу ВЧ [NUMBER] , який по день надання відповіді проходить військову службу. Згідно з наданою до відповіддю роздруківкою нарахувань вбачається, що ВЧ [NUMBER] за період з січня 2025 року по вересень включно 2025 року [PERSON] було нараховано до виплати посадовий оклад, з урахуванням інших складових (надбавка, премія, винагорода, доплати, тощо) становить в сумі 484030,75 грн., до виплати з виключенням сум податків та зборів 429369,81 грн. Будь-яких доказів на підтвердження перебування у відповідача на утриманні інших осіб, до суду не надано. Вказані обставини надають підстав для висновку, що стягнення з відповідача аліментів на користь малолітньої дитини у спосіб заявлений позивачкою до зміни, а саме у розмірі частки від доходів відповідача, буде відповідати як найкращим інтересам малолітньої дитини. Відповідно до частини другої\~статті 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як уже зазначалось, відповідно до частини третьої\~статті 182 СК України\~суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік»\~збільшено прожитковий мінімумна дітей від 6 до 18 років та встановлено його у розмірі 3196,00 грн. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до\~статті 192 СК України\~(див.: постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17, провадження № 61-51сво18). Судом також ураховується висновок Верховного Суду викладений у постанові від 15.10.2025 року по справі № 686/28590/23 відповідно до якого, в кожному конкретному випадку суд, з урахуванням судового розсуду, повинен навести, які саме обставини змінилися, і чому визначений розмір є необхідним і достатнім. Завдання розсуду полягає в тому, щоб знайти справедливу рівновагу між інтересами дитини та можливостями платника; конструкція «необхідний і достатній розмір аліментів» охоплює не лише фізичне утримання, а й забезпечення соціального та інтелектуального розвитку дитини, виходячи з рівня життя, який вона мала б за спільного проживання батьків. Недоведеність витрат позивачки не є підставою для відмови в позові про збільшення аліментів. У даній справі позивачка заявила позовну вимогу\~про зміну способу присудження аліментів, тобто зміну розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у певній твердій грошовій сумі на розмір аліментів у частці від заробітку батька дитини. Зазначене відповідає вимогам статей\~181-184,\~192 СК України. До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Неведене також узгоджується із висновками, викладеними Верховним Судом в постанові від 19 лютого 2025 року у справі № 367/10126/19 (провадження № 61-17218св24). Враховуючи право позивачки на зміну способу стягнення аліментів, якнайкращі інтереси дитини, які повинні мати право на достатній рівень матеріального забезпечення, законодавчо встановлений прожитковий мінімум для дітей, з урахуванням віку малолітньої дитини сторін по справі та потреб,

Outcome: partial