Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) через представника [PERSON] звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що сторони 30 квітня 2011 року уклали шлюб. Починаючи з 2019 року спільне сімейне життя припинилося. Підставою для розірвання шлюбу є те, що у позивача і відповідача відсутні спільні інтереси, натомість наявні різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння. Подружжям втрачено почуття любові та поваги один до одного. Спільне господарство не ведеться, дітей від шлюбу немає. У зв`язку з цим позивач просив розірвати шлюб. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 листопада 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від представника відповідача - адвоката Кобилецького В.В. надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнала обставини, якими позивач обґрунтував позов, проте все ж таки просила його задовольнити. Так, відповідач вже протягом тривалого часу мала намір розірвати шлюб. Дітей від шлюбу сторони не мають, збереження шлюбу неможливе. У судове засідання сторони не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її та позивача відсутності, в якій також зазначено, що на стягнення судових витрат вони не претендують. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду невідомі. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд постановив провести розгляд справи за відсутності сторін. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов такого висновку. 30 квітня 2011 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 235, що підтверджується копією виданого повторно свідоцтва про шлюб від 31 жовтня 2025 року серії [NUMBER] (а.с. 7). Зі змісту позову та відзиву на позов вбачається, що сторони спільних дітей не мають. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Аналогічна норма закріплена і в ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. На виконання вимог ч. 1 ст. 112 СК України судом встановлені фактичні взаємини подружжя, зокрема спільне сімейне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя, шлюбно-сімейні відносини фактично припинені. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу суду не надано та судом не встановлено. При цьому позивач стверджував, що нормальні шлюбні відносини не можуть бути поновлені, а відповідач також просила розірвати шлюб, у зв`язку з чим надання строку на примирення не дасть позитивних результатів. Таким чином суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved