Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.10.2025 року частково задоволено позов [PERSON] до Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області, Запорізької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди. Представник позивача звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 23000 гривень. В судовому засіданні представник позивача заяву про ухвалення додаткового рішення підтримав. Представник відповідача Запорізької обласної прокуратури заперечувала проти задоволення заяви, вказуючи, що витрати на правничу допомогу є завищеними та не відповідають складності справи, обсягу та характеру фактично наданих адвокатом послуг. Крім того, представник відповідача вказувала, що судом було частково задоволено позов, тож має бути застосовано пропорційне зменшення витрат. Представник відповідача Державного казначейства України в судовому засіданні вказувала, що витрати на правничу допомогу мають бути стягнуті з відповідачів: Запорізька обласна прокуратура та ГУНП в Запорізькій області в рівних частках. ГУНП в Запорізькій області представника в судове засідання не направило, представником подані заперечення проти ухвалення додаткового рішення. У зв`язку з відсутністю в суді матеріалів цивільної справи, які були направлені до суду апеляційної інстанції, судом оголошувалась перерва для отримання копії рішення, протоколів судових засідань, інших документів. При вирішенні вказаної заяви суд керується наступним. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.10.2025 року позов [PERSON] до Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області, Запорізької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] моральну шкоду, завдану незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури у розмірі 608000 гривень. Судовий розгляд проводився судом в порядку загального позовного провадження. Представником позивача на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано договір про надання правничої допомоги від 09.01.2025 року, розрахунок наданих послуг, квитанцію про сплату таких послуг. Статтею 270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. При ухваленні рішення суду судом не було вирішено питання про судові витрати в частині витрат на правничу допомогу. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Стаття 137 ЦПК України вказує, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до висловленої Верховним Судом у постанові від 09.07.2019 року по справі № 923/726/18 позиції від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представником позивача\~на підтвердження\~понесених позивачем\~витрат на\~правничу допомогу\~надано договір\~про надання\~правничої допомоги\~від 09.01.2025\~року,\~розрахунок наданих\~послуг,\~квитанцію про\~сплату таких\~послуг (в копіях). Представником відповідача заявлено про зменшення витрат на правничу допомогу, водночас в судовому засіданні представником не вказано, чому саме вона вважає витрати неспівмірними та у порівнянні із чим саме вони є неспівмірними. Судом судовий розгляд здійснювався в порядку загального позовного провадження, проведено загалом 5 судових засідань, в яких представник позивача безпосередньо брав участь, допитано свідків, досліджені письмові докази, вирішені клопотання учасників. Ціна позову за позовною заявою склала 80000 гривень, судом стягнуто 608000 гривень, що складає 76% задоволених вимог від суми заявленого позову. Враховуючи розгляд справи судом в порядку загального позовного провадження, кількість учасників, тривалість та кількість судових засідань, суд відносить цивільну справу до категорії середньої складності. На переконання суду, заявлена сума є співмірною складності справи та об`єму виконаних адвокатом робіт, та не вбачає підстав для її зменшення. Водночас, суд погоджується з тим, що в цьому випадку має бути застосований принцип пропорційного стягнення судових витрат, тож сума витрат, які належить стягнути, складає 17480 гривень. Оцінюючи доводи представника казначейства щодо того, що зазначені витрати слід стягнути з відповідачів, діями, бездіяльністю та рішеннями яких були порушені права позивача, суд виходить з наступного. Запорізька обласна прокуратура та Головне управління Національної поліції України в Запорізькій області є державними органами, їх діяльність фінансується цілком та виключно з Державного бюджету України. Самостійних коштів зазначені органи не мають. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що стягнення судових витрат має здійснюватись з Державного бюджету України. На підставі викладеного,

Outcome: partial