Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 17.05.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №3493119. Згідно умов Договору відповідачу було надано кредит у розмірі 8000 грн. 13.09.2021 ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» уклали Договір відступлення права вимоги №07Т. Згідно вказаного договору ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором про надання споживчого кредиту №3493119. На даний час відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує і заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», у зв`язку з чим позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості в розмірі 28890,08 грн з яких 7220,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 21670,08 грн заборгованість за відсотками та судові витрати у справі. Ухвалою суду від 30.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідач правом на подання відзиву у встановлений законом строк не скористалася. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, на які сторона посилалась як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.05.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №3493119. Згідно умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 8000 грн. Відповідно до умов Договору Товариство зобов`язується надати позичальнику в безготівковій формі кредит у сумі 8000 грн. Строк кредиту 30 днів з кінцевим терміном повернення 16.06.2021. В матеріалах справи міститься Заява-анкета, Паспорт споживчого кредиту та Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача, які підписаний особисто підписані [PERSON] та у яких містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення позики та інші умови. ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за Договором про споживчий кредит виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 8000 грн шляхом перерахування коштів на рахунок в форматі IBAN/платіжну картку, що підтверджується платіжним дорученням №46468594 від 17.05.2021. 13.09.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено Договір факторингу №07Т, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» права грошової вимоги до боржників, у тому числі за Договором про споживчий кредит №3493119 щодо відповідача. Розрахунок заборгованості за кредитним договором №102587123 надано первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» станом на 29.08.2021 з якого вбачається заборгованість [PERSON] перед товариством у загальному розмірі 28890,08 грн. Відповідно до витягу з Додатку до Договору факторингу №07Т від 13.09.2021, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №3493119 в сумі 28890,08 грн, з яких: 7220 грн - сума заборгованості за тілом; 21670,08 грн - сума заборгованості за відсотками. Між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 13 та ст. 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд зазначає, що відповідно до статей 512, 514, 516, 10771080, 1084 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні може відбуватися внаслідок відступлення права вимоги, правонаступництва чи інших підстав, установлених законом, і не потребує згоди боржника, якщо інше не передбачено договором або законом. За договором факторингу новий кредитор набуває права первісного кредитора в тому обсязі та на тих умовах, які існували на момент переходу прав. Отже, позивач правомірно набув право вимоги до [PERSON] щодо виконання зобов`язання. Наданий позивачем розрахунок наявної заборгованості за договором відповідачем не оспорювався, жодних доказів, які б спростовували суму заборгованості відповідачем суду не надано, свій розрахунок не наведений, судово-економічна експертиза у справі за клопотанням відповідача не призначалась. Тобто, відповідач не спростував докази, надані банком щодо цього факту. [PERSON] користувався кредитними коштами та виконував свої зобов`язання за кредитом неналежним чином, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. У зв`язку із тим, що відповідач отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначені в договорі, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо стягнення із [PERSON] заборгованості. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Як зазначив Верховний Суд у постановах від 07.12.2020 у справі № 922/3708/19, а також, від 01.10.2021 у справі № 607/14338/19-ц, проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт, а також суд не вправі зменшувати розмір витрат на професійну допомогу адвоката. В матеріалах справи відсутнє клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. У зв`язку з вищевикладеним відповідно до ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати за надану правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Outcome: approved