Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" звернулось до суду із позовом до ПАТ "НАСК "ОРАНТА" та [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позов мотивований тим, що 06.06.2022 р., в м. Вінниці відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу JAC, реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та транспортного засобу Suzuki, реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/12020/22 від 12.07.2022 року [PERSON] визнано винним у спричиненні ДТП та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 13.05.2022 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та потерпілою стороною, було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу Suzuki, реєстраційний номер [NUMBER] , що було пошкоджено 06.06.2022 року внаслідок ДТП. Позивачем було виплачено страхове відшкодування потерпілому за договором добровільного страхування наземного транспорту у розмірі 82 267,52 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , була застрахована за Полісом № АТ.2096134 в ПАТ «НАСК «ОРАНТА». У зв`язку з цим, обов`язок відшкодування збитків завданих позивачу у зв`язку із виплатою страхового відшкодування покладається на відповідача як страховика винуватця ДТП. Позивач зазначає, що відповідно до ст. 22 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. З огляду на вказане, 20.09.2024 року позивачем було подано до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» заяву на виплату страхового відшкодування, однак останній відмовив позивачу у здійсненні відшкодування з огляду на пропущення річного строку для звернення із відповідною заявою, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів шкоди в порядку регресу. Ухвалою суду від 17.09.2025 року справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. В судове засідання представник позивача, не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав повністю за обставин, викладених у позовній заяві та просив суд її задовольнити. Представник відповідача [PERSON] , у судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву, наданому до суду 26.09.2025 року. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток та через оголошення на офіційному сайті Судової влади. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що що 06.06.2022 р. в м. Вінниці відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу JAC, реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] та транспортного засобу Suzuki, реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/12020/22 від 12.07.2022 року [PERSON] визнано винним у спричиненні ДТП та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.(а.с.7-8) Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована за Полісом № АТ.2096134 в ПАТ «НАСК «ОРАНТА».(а.с.9) 06.06.2022 року справа № 19209, потерпіла [PERSON] звернулась до страхової компанії із заявою про виплату страхованого відшкодування. (а.с.10) Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником транспортного засобу Suzuki,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] є [PERSON] (а.с.12) 13.05.2022 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування транспортного засобу Suzuki, реєстраційний номер [NUMBER] .(а.с.14). Відповідно до актів огляду транспортного засобу, ремонтної калькуляції за №19209 від 19.07.2022 року, рахунку фактури № ДПС22-2596 від 13.06.2022 року зробленого ДП «Автотрейдінг-Вінниця» та страхового акту №19209/1, розмір страхового відшкодування склав 82\~267,52 грн.(а.с.15, 16-17, 18-24, 25, 26). Як вбачається із платіжної інструкції за №00079829 від 22.07.2022 року, наданої стороною позивача, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» перевело ДП «Автотрейдінг-Вінниця» кошти в розмірі 63\~884,02 грн. (а.с.27). 20.09.2024 року до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» надійшла Заява (претензія) про виплату страхового відшкодування № 19209/ІНС.ЛОУ, датована 16.09.2024 року. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» надала відповідь на заяву № 19209/ІНС.ЛОУ ПрАТ «СК Україна», в якій зазначено, що відповідно до ст. 37.1 та 37.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, «підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхом відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Зазначено, що дорожньо - транспортна пригода сталася 06.06.2022 року, а з письмовою заявою про страхове відшкодування до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» позивач звернувся 20.09.2020 року, та належних доказів відправлення раніше Заяви не надав».(а.с.28). Відповідно до ст.\~993, ч. 1 ст.\~1191 ЦК України\~та\~ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Постановою від 04 липня 2018 року, справа №755/18006/15-ц, провадження №14-176 цс 18, Верховний Суд зазначив: Стаття 1191 ЦК України\~та\~стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і\~стаття 993 ЦК України\~та\~стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у\~статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі\~статтями 993 ЦК України\~та 27\~Закону України «Про страхування», до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відповідно до\~статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями\~3\~і\~5\~вказаного\~Закону\~реалізує право вимоги, передбачене\~статтями 993 ЦК України\~та 27\~Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Також, судом в ухвалах від 17.09.2025 року та від 11.11.2025 було роз`яснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями. Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 і п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин судом на виконання положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховано висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Водночас прийнято до уваги, що у даній категорії справ фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, тому суд має виходити з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені учасниками справи в заявах по суті, заслухавши пояснення представника ПАТ "НАСК"Оранта" в ході розгляду справи та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, а також беручи до уваги ті обставини, що ДП «Автотрейдінг-Вінниця» зроблено розрахунок -фактури №ДПС22-2596 від 13.06.2022 року, в якому зазначено суму страхового відшкодування транспортного засобу Suzuki,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] в розмірі 82\~267,52 грн., що підтверджується страховим актом №19209/1, однак відповідно до платіжної інструкції за №00079829 від 22.07.2022 року, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» перевело ДП «Автотрейдінг-Вінниця» кошти в розмірі 63\~884,02 грн., позивачем не обгрунтовано заявлені вимоги про стягнення виплаченого страхового відшкодування у розмірі 82 267,53 грн. Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до наданих до суду доказів в обгрунтування заявлених вимог вбачається, що 20.09.2024 року до ПАТ "НАСК "Оранта" надійшла заява (претензія) про виплату страхового відшкодування № 19209/ІНС.ЛОУ, датована 16.09.2024 року, через два роки після настання ДТП, що мало місце 06.06.2022 року. Відповідно до ст. 37.1 та 37.1.4 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, «підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхом відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загально людських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на Рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволенння. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору, підлягають залишенню за позивачем. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed