Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~ У червні 2025 року представник позивача [PERSON] адвокат Ковальський В.В. звернувся до Богуславського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути із відповідача на його користь заборгованість за борговою розпискою\~ в сумі 7000\~ доларів США та судові витрати по справі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 1 липня 2022 року позивач надав відповідачу в якості позики грошові кошти у розмірі 7000 доларів США, які останній зобов`язувався повернути до 1 серпня 2022 року, про що було укладено боргову розписку. Проте у встановлений строк 1 серпня 2022 року [PERSON] грошові кошти не повернув, чим порушив свої зобов`язання, тому просить у судовому порядку стягнути заборгованість із відповідача на користь позивача. Ухвалою судді Богуславського районного суду Київської області Тітова М.Б. від 8 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 10 вересня 2025 року закрито підготовче провадження та\~ справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Ковальський В.В. не з`явилися, представник позивача подав заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі, а також зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що є відомості в матеріалах справи, причини неявки суду не відомі, заяв про відкладення розгляду справи до суду також не надходило. Відповідно до положень ч. 7 ст. 128 ЦПК України, судову повістку відповідачу було надіслано за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Так, згідно відповіді № 1523534 від 27.06.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру, місце проживання відповідача [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що судова повістка на 08.12.2025, яка була адресована відповідачу, повернута з відміткою працівника поштового зв`язку: «адресат відсутній за вказаною адресою». Тобто відповідач, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце судового засідання згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини неявки та у встановлений судом строк не надіслав відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 1 липня 2022 року [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрований та проживаючий по [ADDRESS] , одержав від [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрованого та проживаючого по [ADDRESS] , грошову суму у розмірі 7000 доларів США в якості позики, яку зобов`язувався повернути у строк до 1 серпня 2022 року, що підтверджується борговою розпискою. Станом на час розгляду справи в суді, відповідач боргові зобов`язання не виконав, чим порушив умови договору позики та повинен нести відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Вказані обставини справи встановлені за матеріалами справи. Частиною першою та другою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). На підтвердження укладеного позивачем з відповідачем договору позики та передачі йому грошових коштів представник позивача надав суду оригінал розписки від 1 липня 2022 року, написаної відповідачем особисто. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю договір чи розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який підтверджує укладення договору, визначає його умови, а також засвідчує отримання позичальником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Так, в судовому засіданні встановлено, що 1 липня 2022 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав у позику від позивача грошові кошти в розмірі 7 000 доларів США, які зобов`язувався\~ повернути в строк до 1 серпня 2022 року. Відповідач не виконав зобов`язання за договором позики, не повернув у встановлений строк суму боргу, в зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики у розмірі 7000 доларів США. Так, на дату відкриття провадження по справі № 358/982/25 про стягнення коштів за борговою розпискою з [PERSON] на користь [PERSON] відповідач беззаперечно знав про вимогу повернення коштів. При цьому відповідач у судове засідання для дачі пояснень не з`явився, відзив на позов не подав, наданих позивачем розрахунків не спростував, у свою чергу власних розрахунків суду не надав. Доказів на спростування зазначених позивачем обставин суду не подав. Підсумовуючи вищенаведене, враховуючи встановлені обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі та необхідність стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів за договором позики від 1 липня 2022 року у розмірі 7000 доларів США (грошові кошти, позичені за розпискою). Відповідно до п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.1, п.1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги суд задовольняє, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2905,70 грн. судового збору, сплаченого згідно платіжної інструкції №1.437642765.1. На підставі викладеного та

Outcome: approved