Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. ТОВ «Свеа Фінанс» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві позивач вказав, що 24.09.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №1787929 (надалі - кредитний договір, договір) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало [PERSON] грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № [NUMBER] , яку позичальник вказав при оформленні кредиту, що підтверджується документом від надавача платіжних послуг ТОВ «ПЕЙТЕК», що включено до реєстру платіжної інфраструктури Національного Банку України. Таким чином позичальником було отримано кредит в загальній сумі 7 000,00 грн. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 31.03.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс»» (надалі - позивач, новий кредитор) було укладено Договір факторингу № 01.02-06/25, відповідно до умов якого клієнт (первісний кредитор) відступає (передає) фактору (новий кредитор) права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до Договору факторингу № 01.02-06/25 від 31.03.2025, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №1787929 від 24.09.2024 складає: 33 376,00грн: заборгованість по тілу кредиту- 7 000,00 грн, заборгованість по відсотках - 13 160,00 грн, пеня - 13 216,00 грн. Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по справі. Заяви, клопотання учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився. У позовній заяві просив про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи за адресою вказаною в позовній заяві та згідно відстеження веб-сайту «Укрпошта» поштове відправлення, в якому йому надсилалась ухвала суду, вручено їй особисто. Заяв про розгляд справи без її участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем до суду не подано. Заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також жодних інших заяв та клопотань від відповідача не надійшло. Процесуальнідії у справі Ухвалою від 09.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 30.10.2025 у зв`язку із неявкою сторін, розгляд справи відкладено на 20.11.2025, 03.12.2025. Відповідно до вимог ч. 1 п. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місцерозгляду судового засідання, не з`явився в судовезасідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзиву на позов і позивач не заперечуєпроти такого вирішеннясправи. Ухвалою судового засідання від 03.12.2025, з огляду на те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, проте не з`явилася в судове засідання без поважних причин та не повідомила про причини неявки в судове засідання, відзиву не подала, суд на підставі статей 280-282 ЦПК України, суд ухвалив про заочний розгляд справи. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, зазначає таке. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 24.09.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено Договір №1787929 про надання споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Селфі Кредит» 24.09.2024 направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір №1787929 про надання споживчого кредиту у вигляді розміщення в особистому кабінеті позичальника на сайті повного тексту кредитного договору (за обраними Позичальником в процесі оформлення параметрами терміну і суми кредиту). 24.09.2024 позичальник, після ознайомлення з пропозицією укласти електронний договір (офертою) у формі договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який містить усі істотні умови, і маючи технічну можливість відмовитися від підписання договору, виразив однозначну згоду із умовами договору шляхом натискання відповідної кнопки в ІТС первісного кредитора. Зі своєї сторони ТОВ «Селфі Кредит» направило 24.09.2024 04:25:01 [PERSON] через телекомунікаційну систему на номер телефону [NUMBER] (що було зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті) одноразовий ідентифікатор E964, котрий в свою чергу [PERSON] було 24.09.2024 04:25:13 введено/відправлено первісному кредитору у відповідному розділі ІТС, чим він прийняв (акцептував) пропозицію (оферту) щодо укладання Договору №1787929 про надання споживчого кредиту, на умовах визначених офертою. Відповідно до Розділу 1 кредитного договору, ТОВ «Селфі Кредит» надав [PERSON] кредит в гривні, а [PERSON] зобов`язується одержати та повернути кошти по кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредит надається строком на 364 дні, стандартна процентна ставка становить 1 % в день та застосовується у межах строку кредиту. ТОВ ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку № [NUMBER] , яку [PERSON] вказав при оформленні кредиту. Це підтверджується документом від надавача платіжних послуг ТОВ «ПЕЙТЕК», що включено до реєстру платіжної інфраструктури Національного Банку України. 31.03.2025 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено Договір факторингу № 01.02-06/25, відповідно до умов якого клієнт (первісний кредитор) відступає (передає) фактору (новий кредитор) права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до Договору факторингу № 01.02-06/25 від 31.03.2025, заборгованість [PERSON] за кредитним договором Договором №1787929 від 24.09.2024 становить: заборгованість по тілу кредиту - 7 000,00 грн, заборгованість по відсотках - 13 160,00 грн, пеня - 13 216,00 грн, загальна заборгованість - 33 376,00 грн. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою їх забезпечення. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу Українизагальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із ч. 1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зіст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.629 та ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору і є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Статтею 1081 ЦК України передбачено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що відповідачем порушено умови укладеного кредитного договору щодо погашення кредиту, процентів за його користування та неустойки відповідно до умов кредиту, оскільки кредит ним не повернуто, проценти не сплачені. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, зобов`язання за основною сумою боргу за договором становить: заборгованість по тілу кредиту - 7 000,00 грн, заборгованість по відсотках - 13 160,00 грн, пеня - 13 216,00 грн, загальна заборгованість - 33 376,00 грн. При цьому відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед ТОВ «Селфі Кредит», не довів відсутність заборгованості. Суд погоджується з розрахунком позивача щодо заборгованості за тілом кредиту, відсоткам за користування кредитом в сумі 20 160,00грн, а тому вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимоги про стягнення з відповідача неустойки, суд зазначає наступне. Положення п. 18 розд. «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначають, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На підставі викладеного, у даному випадку відсутні підстави для стягнення з відповідача 13 216,00 грн пені, оскільки така нарахована позивачем у період дії в Україні воєнного стану, що є неправомірним. Надаючи оцінку аргументам позивача, суд зауважує, що з підписанням зазначеного вище кредитного договору у формі електронного документа між сторонами виникли договірні відносини, спрямовані на набуття цивільних прав та обов`язків. Позивач взяті на себе за цим договором зобов`язання виконав у повному обсязі, наддав кредитні кошти відповідачу. Однак, відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за договором не виконував, чим допустив заборгованість перед позивачем. Надаючи оцінку сумі заборгованості, наведеній позивачем у розрахунках, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування. Разом з тим, суд враховує, що відповідач відзиву на позов та будь-яких заперечень з приводу позовних вимог позивача не надав. Враховуючи викладене, дослідивши та проаналізувавши подані письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги / підлягають частковому задоволенню та з відповідача / на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №1787929 від 24.09.2024 в розмірі 20 160,00 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7 000,00 грн та відсотки за користування кредитом в розмірі 13 160,00 грн. У задоволенні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Свеа фінанс» неустойки за прострочення повернення кредиту в сумі 13 216,00 грн, необхідно відмовити. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи вбачається, що за подання позовної заяви майнового характеру позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що є судовими витратами позивача, які суд вирішує стягнути на його користь із відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 463,20 грн (20 160 *2422,40/33 376).

Outcome: partial