Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

03 липня 2025 року адвокат Страх Вадим Олегович звернувся до Металургійного районного суду міста Кривого Рогу з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] , Територіальної громади в особі виконавчого комітету Криворізької міської ради, [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно та просив суд визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті батька позивач є єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину на підставі статей 1261, 1269 ЦК України, оскільки звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у встановлений шестимісячний строк, та протягом строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України, не заявив про відмову від спадщини. Спадкова маса після смерті [PERSON] включає в себе квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому на праві особистої власності. За життя [PERSON] склав заповіт на користь позивача, у якому зазначено, що на випадок його смерті зробив розпорядження, яким все своє рухоме та нерухоме майно, де б воно не знаходилось і з чого воно б наскладалось, що будуть належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] , [INFO] . Після звернення позивача до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомової Н.І. з заявою про прийняття спадщини, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Підставою для відмови, слугувало те, що згідно з правовстановлюючими документом, у власності померлого [PERSON] перебуває квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що [PERSON] був членом житлово-будівельного кооперативу «Восток-18» та набув вказану квартиру шляхом внесення пайових внесків до ЖБК «Восток-18». В період з 04.12.1963 року по 04.07.1991 року [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , у період з 11.09.1992 року по 01.07.1999 року [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] , у зв`язку з чим, на думку нотаріуса, квартира за адресою: [ADDRESS] , може вважатись спільною власністю подружжя як [PERSON] та [PERSON] , так і [PERSON] та [PERSON] , відповідно до періодів їхнього перебування у шлюбі. У зв`язку з чим, виникла об`єктивна неможливість точно визнати обсяг спадкового майна, оскільки не має можливості встановити, якою саме часткою у праві спільної сумісної власності на вказану квартиру володів померлий [PERSON] . Крім того представник позивача зазначив, що перша дружина померлого [PERSON] [PERSON] , є матір`ю позивача, яка померла [INFO] , після її смерті спадкові права реалізувались не тільки позивач, а й її онук [PERSON] , який прийняв спадщину за правом представлення після бабусі. У зв`язку з чим, представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 11 липня 2025 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами загального позовного провадження.(а.с. 30) Ухвалою суду від 11 липня 2025 року клопотання представника позивача\~ [PERSON] \~ адвоката\~Страх В.О.\~про витребування\~доказів задоволено. Витребувано від приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Пахомової Наталії Іванівни завірену копію спадкової справи, яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та від Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області завірену копію спадкової справи, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . (а.с. 31-32) Відповідач [PERSON] в судовому засіданні присутній не був, причини неявки суду не повідомив, однак, поза межами судового засідання 15 серпня 2025 року на адресу суду від [PERSON] надійшла заява, в якій відповідач просив суд проводити розгляд справи без його участі, цивільний позов визнав повністю, ніяких претензій до позивача він не має. (а.с. 120) Відповідач [PERSON] в судовому засіданні присутня не була, поза межами судового засідання засобами поштового зв`язку 20 жовтня 2025 року надійшла заява, в якій [PERSON] просила суд проводити розгляд справи без її участі, проти позову не заперечує та визнає заявлені позовні вимоги. (а.с. 132) Представник відповідача Територіальної громади в особі виконавчого комітету Криворізької міської ради у судовому засіданні присутній не був, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Ухвалою суду від 06 листопада 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. (а.с. 136) Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні присутні не були, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, поза межами судового засідання 06 листопада 2025 року від представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без участі, в якій просив проводити розгляд справи без участі позивача та представника, на позовних вимогах наполягає, просив позов задовольнити. (а.с. 134) У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З матеріалів справи встановлено, що 04 грудня 1963 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що Центрально-Міським відділом РАЦС м. Кривого Рогу було складено відповідний актовий запис №1277, що підтверджується Свідоцтвом про одруження яке видано повторно серії [NUMBER] від 15.04.1971. (а.с. 11 зворот) [INFO] народилась [PERSON] , про що Центрально-Міським відділом РАЦС м. Кривого Рогу 09 вересня 1965 року було зроблено відповідний актовий запис №1397, батьками [PERSON] зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.04.1971 року. (а.с. 10) [INFO] народилась [PERSON] , про що відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Центрально-Міською районною радою м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 18 травня 1972 року зроблено відповідний запис №826, батьками якої зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження яке видано повторно серії [NUMBER] від 11.08.1996 року. (а.с. 10) 11 серпня 1998 року [PERSON] перемінила прізвище на [PERSON] , про що відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Центрально-Міської районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області зроблено запис №32, що підтверджується Свідоцтвом про переміну прізвища, імені, по батькові серії [NUMBER] від 11.08.1998 (а.с. 56) 29 червня 1984 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , про що Саксаганським відділом РАЦС м. Кривого Рогу було зроблено запис №532, після укладення шлюбу дружина змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 29.06.1984. (а.с. 10 зворот) [INFO] народилась [PERSON] , про що Саксаганським відділом РАЦС м. Кривого Рогу 08 липня 1985 року зроблено запис №1009, батьками дитини зазначені: батько [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження від 04.04.1991 року. (а.с. 58 зворот) 08 січня 1987 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано про що Саксаганським відділом РАЦС м. Кривого Рогу зроблено запис №10, після розірвання шлюбу дружина залишила собі прізвище [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 01.06.1995. (а.с. 11) 04 липня 1991 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб, про що Центрально-Міським відділом РАЦС м. Кривого Рогу було зроблено запис №286, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 04.07.1991. (а.с. 12) 11 вересня 1992 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області складено актовий запис №508, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00048678185 від 10.01.2025. (а.с. 107-108) Відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на будівництво №14 від 21.01.1993, виданого відділом комунального господарства виконавчого комітету Дзержинської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу на підставі рішення виконавчого комітету районної Ради народних депутатів №155 від 14.08.1987р., [PERSON] належить 2/125 частини житлового домоволодіння ЖБК «Восток-18», знаходиться в [ADDRESS] . Право особистої власності зареєстрована в КП «Криворізьке РБТІ» ДОР» в реєстровій книзі №45, сторінка 146, запис 146. Вказані обставини також підтверджуються Довідкою №217066 від 14.04.2025 за підписом начальника Комунального підприємства «Криворізького районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради А.Ільченко. (а.с. 16 зворот, 17) [INFO] народився [PERSON] , про що відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дзержинської районної у місті Кривого Рогу Дніпропетровської області 12 січня 1999 року складено відповідний запис №19, батьками дитини зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.01.1999. (а.с. 59) 01 липня 1999 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дзержинської районної ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було зроблено запит №177, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.07.1999. (а.с. 13) 16 грудня 2000 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , про що відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дзержинської районної ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області зроблено запис №437, після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 16.12.2000. (а.с. 56 зворот) [INFO] [PERSON] померла, про що Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 26 листопада 2005 року зроблено відповідний актовий запис №1222, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.11.2005. (а.с. 55) [INFO] померла [PERSON] , про що Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області було складено відповідний актовий запис №327, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.03.2014. (а.с. 12 зворот) Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шабліян Є.М. було заведено спадкову справу №231-2014. З заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулись [PERSON] (онука), [PERSON] (донька) та [PERSON] (онук). [PERSON] заявою від 17.05.2014 року відмовилась від належного їй спадкового майна, яка залишилась після смерті її матері [PERSON] на користь онуки спадкодавця [PERSON] . (а.с. 49-51) Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 02 вересня 2015 року приватним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шабліян Є.М. та зареєстровано в реєстрі за №2-608, [PERSON] отримала спадщину після смерті [PERSON] у виді 1/4 частки двохкімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 75) Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 02 вересня 2015 року приватним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шабліян Є.М. та зареєстровано в реєстрі за №2-670, [PERSON] отримав спадщину після смерті [PERSON] у виді 1/4 частки двохкімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 77) [INFO] помер [PERSON] , про що Криворізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) складено відповідний актовий запис №2092, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.11.2024. (а.с. 14 зворот) Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Н.Пахомовою заведено спадкову справу №203/2024. 27 грудня 2024 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Н.Пахомової з заявою №562, про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] (а.с. 81) За життя 03 травня 2018 року [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомовою Н.І. та зареєстровано в реєстрі за №1404. Вказаним заповітом [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, що все його рухоме та нерухоме майно, де б воно е знаходилось, та з чого б воно не складалось, всі належні йому майнові права, будь-які цінні папери та всі грошові внески з усіма компенсаціями та індексаційними нарахуваннями в будь-яких кредитних та банківських установах, товариствах, а також все те, що буде належати йому на день смерті, і на що він законом буде мати право заповів [PERSON] , [INFO] . (а.с. 91) Постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Н.Пахомовою від 04 червня 2025 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно суперечить діючому законодавству, а саме неможливо встановити розмір частки померлого [PERSON] у спільному сумісному майні подружжя (колишнього подружжя) у вищевказаній квартирі, придбані під час шлюбу з [PERSON] та [PERSON] , відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] на квартиру в [ADDRESS] . (а.с. 115) На час здійснення пайових внесків при придбанні квартири в Житлово-будівельному кооперативі «Восток-18» [PERSON] двічі перебував у шлюбі, з 04.12.1963 по 04.07.1991 перебував у шлюбі з [PERSON] та з 11.09.1992 по 01.07.1999 року перебував у шлюбі з [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 51 «Основ цивільного законодавства Союзу PCP і республік», член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, що надана в користування, придбаває право власності на це майно. Відповідно до п. 2 ст. 7 Закону СРСР від 06.03.1990 року "Про власність в СРСР" з 1 липня 1990 року набували права власності на квартиру в ЖБК ті його члени, які повністю внесли пайові внески за квартири, надані їм у користування. Згідно з п. 3 Постанови Верховної Ради СРСР від 06 березня 1990 року "Про введення в дію Закону СРСР "Про власність в СРСР" цей Закон поширюється на правовідносини, що виникли як до, так і після 1 липня 1990 року (дата введення Закону в дію), тобто таке право у члена ЖБК виникало при повній сплаті пайового внеску як до, так і після цієї дати. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність`від 07.02.1991 року\~член житлового, житлово - будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно. Згідно п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду УССР від 18.09.1987 року №9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово - будівельні кооперативи», член житлово - будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатися нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати. Відповідно до\~ст.\~19-1\~Закону України «Про\~кооперацію» у разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Паєнагромадження (паєнакопичення) - це сума пайових внесків члена кооперативу, внесених ним для будівництва кооперативного будинку та така, що перебуває на особистому рахунку у кооперативі. Право на паєнагромадження (частину паєнагромадження) являє собою право на грошову вартість паю. Право на пай включає до себе крім права на паєнагромадження також право на членство у кооперативі та на користування кооперативною квартирою (коментар\~ст. 146 ЖК України). Відповідно до статті 13 КпШС України права і обов`язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Час виникнення прав і обов`язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану. За вимогами статті 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Крім того, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу (стаття 28 КпШС України). Кооперативна квартира спочатку є приватною власністю кооперативу як юридичної особи, а після повної виплати членом кооперативу пайового внеску переходить в його приватну власність як фізичної особи (ст. 384 ЦКУ). Право на приватизацію державного житла мають всі члени сім`ї наймача, які постійно проживають (зареєстровані) в квартирі. В кооперативі ж право власності на житлоплощу після виплати паю набуває тільки член кооперативу. Якщо пай виплачувався в шлюбі, квартира є спільною сумісною власністю подружжя. При поділі майна подружжя (або чоловік), який перебував у шлюбі і брав участь у виплаті пайового внеску, може отримати свою частку в праві на квартиру або за спільною згодою, або через суд. Права дітей в даному випадку захищені тільки на проживання в цій квартирі. У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 209/5027/14-ц (провадження № 61-12401св18) вказано, що «при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід враховувати, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі». У постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 701/1390/19 (провадження № 61-18388св20) зазначено, що «при розгляді спорів про поділ квартири між подружжям, яке розлучилося, слід керуватися\~статтею 146 ЖК Української РСР, статтею 15\~Закону України «Про власність», пунктом 43 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30 квітня 1985 року № 186, і статтями 22, 24, 28, 29 КпШС України, ураховувати, зокрема те, що пай, внесений подружжям в житлово-будівельному кооперативі у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, та після повної сплати пайового внеску - квартира, є їхнім спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. При цьому внесений одним з подружжя до вступу в шлюб (після розірвання шлюбу) пай є його особистим майном. Відповідно до пункту 43 Примірного статуту ЖБК з часу набрання законної сили рішенням суду про поділ квартири колишній з подружжя визнається членом кооперативу. Тому суд не повинен покладати обов`язок на ЖБК на прийом цього подружжя до кооперативу. Належність квартири у будинку ЖБК до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом внесення подружжям паю в ЖБК під час шлюбу. Критеріями, які дозволяють надати квартирі в ЖБК режим спільного сумісного майна подружжя є також внесення паю: 1) у період сумісного проживання; 2) за рахунок спільних коштів». Разом з тим, у даній справі відсутні докази внесення паю у період сумісного проживання подружжя та за рахунок спільних коштів, відповідно до Листа вих.№1 від 29.01.2025 за підписом голови правління ОК «ЖБК «Восток -18», [PERSON] був зареєстрований в кв. [ADDRESS] з 25.04.1977 року до моменту смерті, з якого року він був членом кооперативу, та хто платив пайові внески, та в який період сплатив перший та останній внески та було виплачено у повному обсязі, інформація відсутні. (а.с. 96) Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. (ст.1217 ЦК України). У ст.1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. (ст.1221 ЦК України). Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У ст.1233 ЦК України наведено поняття заповіту. Так, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Порядок прийняття спадщини наведений у ст. 1268 ЦК України. Так, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. За ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать\~на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Згідно зі статтею 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до пункту 4.21 глави 10 Порядку при оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із правовстановлюючого документа вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з`ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на 1/2 частку в спільному майні подружжя. За наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності. У разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна (пункт 2.1 глави 11 Порядку). Тобто один з подружжя може заповідати ту частину майна в спільній сумісній власності подружжя, що відповідає його частці, і саме на цю частину майна відкривається спадщина після смерті одного з подружжя. Аналогічний висновок про те, що після смерті одного із подружжя, відкривається спадщина тільки на майно, яке належало спадкодавцю особисто, відповідно частка іншого із подружжя у об`єкті, який є спільним сумісним майно, не входить до складу спадщини, сформульовано в постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року в справі № 570/997/19, від 14 липня 2021 року в справі № 200/7924/16-ц, від 11 вересня 2024 року в справі № 604/946/20. Відповідач [PERSON] , яка була дружиною померлого [PERSON] в період з 11.09.1991 по 01.07.1999, тобто в період внесення пайових внесків ЖБК «Восток-18» (25.04.1977 по 21.01.1993) та відповідача [PERSON] , який був спадкоємцем після смерті [PERSON] , яка була дружиною померлого [PERSON] в період з 04.12.1963 по 04.07.1991, заявлені позовні вимоги визнали. Частиною першою ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно положень абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, а також враховуючи визнання відповідачами [PERSON] та [PERSON] заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved