Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, обґрунтовуючи її тим, що з 29 квітня 1995 року по 01 липня 2015 року вона перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, в якому народились двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 01 липня 2015 року Франківським районним судом м. Львова було прийнято рішення про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання двох дітей та додаткові витрати на утримання сина [PERSON] . Рішенням Луцького міськрайонного суду від 07.07.2016 у справі №161/1146/16-ц позбавлено [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Син - [PERSON] є особою з інвалідністю та з 01.09.2022 року навчається у відокремленому структурному підрозділі «Фаховий коледж технологій, бізнесу та права Волинського національного університету імені Лесі Українки», що потребує від батьків додаткових витрат на оплату вартості навчання. Позивачка вказує, що вона змушена сама утримувати сина, оплачувати навчання, а її доходу є недостатньо, тому просила стягнути з відповідача як додаткові витрати на утримання сина кошти витрачені на оплату його навчання в розмірі 25\~301,25 грн за період з вересня 2022 по вересень 2024 року. Ухвалою суду від 11.08.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, Встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, протягом якого відповідач має право подати відзив на позовну заяву, з урахуванням вимог статті 178 ЦПК України. Копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншому учаснику справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 09.09.2025 на адресу суду надійшли письмові пояснення відповідача [PERSON] , обґрунтовані тим, що позовні вимоги він не визнає, оскільки вважає, що позивачка не належно сформувала доказову базу щодо понесення нею саме додаткових витрат на утримання дитини, тобто на її розвиток особливих здібностей, витрат на спеціальне лікування. Вказує, що вже були судові рішення про стягнення з нього на утримання неповнолітніх дітей аліментів та додаткових витрат, 30.06.2025 стягнення з нього аліментів та додаткових витрат на утримання сина [PERSON] припинено. Укладаючи договір про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців №23/081 від 03.08.2022, позивачка достовірно знала про необхідність оплати навчання [PERSON] , щомісячно отримуючи аліменти та кошти на додаткові витрати будь-яких вимог до відповідача не ставила. Пояснює, що на даний час заборгованості зі сплати аліментів у нього немає, він є особою з інвалідністю наслідок війни 3-ї групи, єдиним джерелом доходу є пенсія. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити, вказав, що відповідно до ст. 280 ЦПК України, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, відзиву у передбачений законом строк не подав, просить суд винести заочне рішення у справі. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заву не подав і від нього не надійшло заяви про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим суд ухвалив розгляд цивільної справи проводити заочно. Відповідно до вимог ч.4\~ст.223ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивачки, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.11). Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 01.07.2015 року у справі за позовом [PERSON] про розірвання шлюбу та зустрічним позовом відповідачки [PERSON] про поділ спільного майна подружжям, стягнення аліментів на утримання дітей та додаткових витрат, суд ухвалив: шлюб розірвати, стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі частки від загального обсягу доходів, щомісячно, починаючи з 27.06.2012 року і до досягнення повноліття старшою дитиною, тобто до [INFO] . Цим же рішенням стягнуто як додаткові витрати з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] грошові кошти у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 27 червня 2012 року (а.с.34-35). Рішенням Луцького міськрайонного суду від 07.07.2016 у справі №161/1146/16-ц позбавлено [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.24). Рішенням Луцького міськрайонного\~суду від\~26.11.2019\~у справі\~№161/15071/18 позов [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дитини та додаткових витрат задоволено частково, змінено розмір аліментів, які стягуються за рішенням Франківського районного суду м. Львова від 01.07.2015 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] ; ухвалено щомісячно стягувати аліменти з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , визначивши новий розмір аліментів - 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, а саме: до [INFO] (а.с.25-27). Згідно посвідчення серії [NUMBER] , [PERSON] є дитиною з інвалідністю до 18 років, інших доказів про продовження статусу дитини з інвалідністю [PERSON] у справі немає (а.с.12-13). Позивачка [PERSON] працює у Волинському національному університеті імені Лесі Українки за основним місцем роботи на посаді доцента кафедри (а.с.32). [PERSON] навчається у Відоокремленому структурному підрозділі «Фаховий коледж технологій, бізнесу та права Волинського національного університету імені Лесі Українки», форма навчання: денна, контрактна, термін навчання: 01.09.2022- 30.06.2026 (а.с.33). Згідно договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців №23/081 від 03.08.2022, укладеного між Відокремленим структурним підрозділом «Фаховий коледж технологій, бізнесу та права Волинського національного університету імені Лесі Українки», в особі директора Щеблюка С.Г., з однієї сторони та замовник освітньої послуги [PERSON] , з іншої сторони для здобувача фахової передвищої освіти [PERSON] , відповідно до пункту ІІІ «Оплата надання платної освітньої послуги та порядок розрахунків»: загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 89\~881,00 грн, вартість платної освітньої послуги за 2022-2023 навчальний рік становить 18\~000,00 грн, за 2023-2024 20\~700,00 грн, 2024-2025 23\~805,00грн, за 2025-2026 27\~376,00грн. Замовник здійснює оплату в безготівковій формі. (а.с.29-31). Згідно довідки Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж технологій, бізнесу та права Волинського національного університету імені Лесі Українки» від 06.11.2024 №07-31/123, загальна сума плати за навчання у період з вересня 2022 по вересень 2024 становить 50\~602,50 грн (а.с.15). Звертаючись до суду з даним позовом позивачка посилається на те,\~що їх син навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Фаховий коледж технологій, бізнесу та права Волинського національного університету імені Лесі Українки» та вона понесла додаткові витрати на оплату за навчання за період з вересня 2022 року по вересень 2024 року в розмірі 50\~602,50 грн. Позивачка на підтвердження оплати за навчання надала відповідні квитанції (а.с.16-22). Відповідно до статей\~150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно із частиною першою\~статті 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Відповідно до частини другої\~статті 185 СК України\~розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Верховний Суд у справі № 520/12681/17 зазначив, що розмір додаткових витрат на дитину має бути обґрунтованим відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). У постанові\~від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19 Верховний Суд констатував, що в окремих\~випадках за наявності\~особливих\~обставин, окрім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і\~позитивними фактами (схильність\~дитини до музики, що потребує купівлі\~музичного\~інструмента, або до певного виду спорту, що\~вимагає додаткових матеріальних\~витрат, або\~дитина\~потребує\~оздоровлення та відпочинку\~біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин\~підлягає\~доведенню особою, яка пред`явила\~такий\~позов. У постанові Верховного Суду від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/20 зазначено, що витрати, які позивачка віднесла до витрат, пов`язаних з поглибленим навчанням та інтелектуальним розвитком дитини, понесені на проходження дитиною додаткових курсів з професійної орієнтації, підготовки до зовнішнього незалежного оцінювання, навчання дитини в школі, на купівлю обладнання та витратних матеріалів на підготовчих курсах вищого навчального закладу, тому апеляційних суд обґрунтовано виходив з того, що такі додаткові витрати не були викликані особливими обставинами, особливою схильністю дитини до навчання. Позивачка не довела, що такі витрати не покриваються за рахунок аліментів, які сплачував відповідач на дитину. Станом на час внесення коштів за навчання (вересень 2022 року - вересень 2024) [PERSON] ще не виповнилось 18 років. На час розгляду даного позову [PERSON] досяг повноліття. Приписами\~ст. 81 ЦПК України\~визначено, що\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу\~своїх\~вимог\~або\~заперечень; докази подаються сторонами та іншими\~учасниками\~справи; доказування не може\~ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно\~ст. 76 ЦПК України\~доказами\~є\~будь-які\~дані, на підставі\~яких суд встановлює наявність\~або\~відсутність\~обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників\~справи, та інших\~обставин, які\~мають\~значення для вирішення\~справи. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень. На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позивачка не надала суду належних і допустимих доказів, що відповідач належним чином виконував чи не виконував аліментні зобов`язання та сплачував додаткові витрати на дитину, наявність чи відсутність заборгованості, що витрати, які вона заявила не покривалися аліментними зобов`язаннями, які були визначені судовим рішеннями щодо стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на дитину та додаткових витрат, а тому суд дійшов висновку, що такі додаткові витрати в розумінні статті 185\~СК України позивачкою не доведено. На підставі належним чином оцінених в судовому засіданні доказів, з врахуванням встановлених обставин з дотриманням норм матеріального та процесуального, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини у зв`язку з їх недоведеністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed