Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

До Сумського районного суду Сумської області 23 жовтня 2025 року в порядку цивільного судочинства звернулась представник позивача адвокат Ткачова С.А. з позовною заявою до відповідача Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, в якій просить визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями, які розташовані за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] , після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними та господарськими будівлями, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Спадщину після смерті чоловіка прийняла його дружина [PERSON] і частково отримала свідоцтва на спадкове майно, проте постановою приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Хоменко О.В. їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій щодо житлового будинку, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. А тому позивачка позбавлена права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, а тому змушена звернутися до суду. Ухвалою судді Сумського районного суду Сумської області від 23 жовтня 2025 року прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження з визначенням дати підготовчого засідання на 10 листопада 2025 року. Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 10 листопада 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. В судове засідання, призначене на 05 грудня 2025 року, сторони не з`явились. Представник позивача адвокат Ткачова С.А. подала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності та позивача, просила суд ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи не з`явились, направив заяву в якій просив справу розглядати у його відсутність щодо позовних вимог поклався на розсуд суду Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання і заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати розгляд без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.08.1982 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4) [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 4 - зворотна сторона) З матеріалів спадкової справи (а.с. 32-80) вбачається, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON] . На частину спадкового майна [PERSON] отримала свідоцтво. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] успадкувала земельну ділянку площею 0,2500 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Постановою приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Хоменко О.В. від 19.09.2025 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій щодо житлового будинку, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно Згідно акту державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію від 04.02.2002, затверджений розпорядженням голови районної державної адміністрації, одноквартирний житловий будинок [ADDRESS] [PERSON] комісією прийнятий в експлуатацію і є підставою для оформлення права власності на збудований об`єкт та включення його до державної статистичної звітності Згідно довідки ДП «БТІ Регіональна агенція Технічної інвентаризації» КП «Ініціатива» Миколаївської сільської ради № 26-1-08/25 від 04.08.2025 р., в інвентаризаційній справі за № 000088843, станом на 31.12.12 р., право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] відсутня державна реєстрація Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Згідно зі ст. ст.41,55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Згідно положень ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). За приписами ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1223 ЦК України\~передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно\~статті 376 ЦК України\~житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно ч.2\~ст.376 ЦК України\~особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Статтею 1218 ЦК України\~встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Судом встановлено, що спадкодавцю [PERSON] була виділена земельна ділянка ділянку площею 0,2500 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно акту державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію від 04.02.2002, який затверджений розпорядженням голови районної державної адміністрації, одноквартирний житловий будинок комісією прийнятий в експлуатацію і є підставою для оформлення права власності на збудований об`єкт та включення його до державної статистичної звітності, але [PERSON] в установленому законом порядку не зареєстрував своє право, отже не набув на нього право власності. Право власності на об`єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім`я спадкодавця або спадкоємця Відповідно до п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень\~ст. 1218 ЦК України\~та з урахуванням роз`яснень, наданих у п. 7 ППВСУ від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування". За змістом зазначених роз`яснень спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Це узгоджується із частинами 3,5\~ст. 376 ЦК\~і нормами про поняття спадкування та склад спадщини (статті\~1216,1218 ЦК). Якщо право звернутися з вимогою про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва відповідно до чинного законодавства (частини 3,5ст. 376\~ЦК) належало спадкодавцеві, воно також належить спадкоємцеві, який прийняв спадщину. Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до частин 3,5\~ст. 376 ЦК\~є суб`єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до норм статей\~1216,1218 ЦК. Зазначене право може бути реалізовано також у порядку процесуального правонаступництва на будь-якій стадії цивільного процесу, якщо спадкодавець звернувся до суду із відповідним позовом, проте помер. Згідно із ч. 1\~ст. 13 Конституції України\~та\~ст. 20 Земельного кодексу України\~органи державної влади та орган місцевого самоврядування здійснюють право власності на землю від імені Українського народу. Лише ці органи можуть вирішувати питання про відведення земельних ділянок, передачу їх у приватну власність, визначення цільового призначення землі. Відповідно до\~ст.375 ЦК України\~власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до\~ст.376 ЦК України\~житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно\~ст. 1216 Цивільного кодексу України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). А відповідно до\~ст. 1218 Цивільного кодексу України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В постанові від 30 березня 2016 року, ухваленій у справі №6-265цс16, Верховний Суд висловив правову позицію щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу а також правової визначеності самочинного будівництва. Так,\~стаття 876 Цивільного кодексу\~щодо визначення замовника власником об`єкта будівництва застосовується лише у взаємозв`язку зі\~ст.331 цього кодексу\~щодо обов`язкової умови про наявність права власності або права користування земельною ділянкою, на якій розташоване нерухоме майно. В інших випадках відповідно до\~ст.376 ЦК України\~такі об`єкти будівництва та інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, а особа, яка його здійснила, не набуває права власності на нього. Згідно\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно\~статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки судом встановлено, що померлий чоловік позивача при житті самочинно побудував будинок на земельній ділянці, що була надана для будівництва житлового будинку та вони користувалися ним, нотаріус відмовив у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документа, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки позивачка позбавлена можливості в іншому порядку зареєструвати право власності, є єдиною спадкоємицею за законом на майно померлого чоловіка на будинок та це не порушує прав інших осіб. Враховуючи, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги, яка прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , також зважаючи на те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, беручи до уваги, те, що право власності на спадковий будинок за спадкодавцем не зареєстровано, а тому позивач не можуть оформити право на спадщину у нотаріуса. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved