Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , про стягнення заборгованості та просив стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 118983112 від 22.02.2017 року, що укладений між відповідачем та АТ «БАНК ФОРВАРД», право вимоги за яким відступлено позивачу за договором факторингу № GL1N426202/1 від 25.07.2024 року, у розмірі 37 335,82 грн., з яких 17 663,31 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту, 13 631,71 грн. прострочена заборгованість за сумою відсотків, 6040,8 грн. прострочена заборгованість за сумою комісії, а також стягнути судові витрати у вигляду судового збору у розмірі 2 422,40 гривень. Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 26.08.2025 року було відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача про дату та час засідання повідомлявся належним чином, у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. Відповідач про дату та час судового засідання повідомлялася належним чином, направила до суду відзив, в якому зазначила, що з доводами позивача не погоджується, зважаючи на наступне. Дійсно 22.02.2017 року між Акціонерним товариством «БАНК ФОРВАРД» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 118983112, відповідно до умов якого було відкрито рахунок та надано кредитний ліміт з зобов`язанням повернути використані кошти кредитного ліміту та сплачувати плату за користування кредитним лімітом відповідно до умов цього договору. ПАТ «БАНК ФОРВАРД» укладаючи договір № 118983112 від 22.02.2017, відкрив рахунок № [NUMBER] (рахунок картки) для використання вказаного договору. Відповідно до графіку платежів вона виконувала умови погашення до лютого 2023 року. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом та договірні. Звертає увагу, що у додатках на сторінці 72 у графі за 14.04.2023 зазначається: «Списання зобов`язання за кредитним договором № 118983112 від 22.02.2017 у зв`язку з закриттям договору». Тобто будь яке нарахування штрафних санкцій після цієї дати є незаконним. Підлягає сумніву і нарахований позивачем розмір заборгованості, а саме у досудовій вимозі вих. № 23736242 від 09.06.2025 року значиться сума заборгованості 37 335,82 грн., а у вимозі яка надсилається відповідачу вих. номер 217044630 від 08.10.2024 37 443,12 грн., тобто сума боргу на 07.10.2024 року була вищою ніж на дату подання позовної заяви. Крім того не погоджується із заборгованістю за комісією в розмірі 6040,8 грн. АТ «Банк Форвард» було фактично встановлено сплату комісії, проте не зазначено, за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником. Жодних доказів вчинення позивачем будь яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, матеріали справи не містять, як і не містить таких даних виписка (розрахунок заборгованості). Частиною 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено безоплатність надання позикодавцем певних послуг, до яких можна віднести видачу кредиту та супроводження кредитної справи та оцінкою платоспроможності, яка проводиться попередньо перед погодженням надання кредиту. Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. За таких обставин, оскільки відповідачу встановлено плату за послуги, які за законом повинні надаватись безоплатно, пункти про нарахування комісії за надання кредиту є нікчемними, а тому нарахування заборгованості за цією комісією є безпідставним та вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Також не погоджується із стягненням з неї витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 гривень. При розподілі витрат на професійну правничу допомогу варто врахувати, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому вважає за необхідне зменшити суму стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між АТ «Банк Форвард» та [PERSON] укладено кредитний договір від 22.02.2017 року №118983112, за умовами якого кредитор зобов`язався відкрити відповідачу рахунок та надати кредитний ліміт, а Відповідач зобов`язався повернути використані кошти кредитного ліміту та сплачувати плату за користування кредитним лімітом відповідно до умов кредитного договору №118983112 від 22.02.2017 року, з додатками, що підписаний відповідачем особистим підписом. Копією опитувальника клієнта фізичної особи ідентифіковано позичальника, тобто підтверджено персональні дані та номер його телефону, в день укладання кредитного договору, які відповідають персональним даним та номеру телефону вказаного відповідачем у письмовій заяві від 23.09.2025 року. Більш того, [PERSON] 22.02.2017 року, підписала особистим підписом Довідку про умови кредитування ПАТ «Банк Форвард», Графік платежів по картці, Заяву про відкриття поточного рахунку Суд вважає, що надані позивачем докази повністю доводять обґрунтованість обставин, що вказані позивачем про виникнення фінансових правовідносин між АТ «Банк Форвард» та [PERSON] 22.02.2017 року, та не піддається сумніву жодною із сторін. АТ «Банк Форвард» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, відкривши відповідачу рахунок та надавши кредитний ліміт, що встановлений договором і підтверджено Випискою по особовому рахунку № [NUMBER] відкритий на ім`я [PERSON] , з 11.06.2023 по 24.07.2024. Ствердження відповідача, що у додатках на сторінці 72 у графі за 14.04.2023 зазначається: «Списання зобов`язання за кредитним договором № 118983112 від 22.02.2017 у зв`язку з закриттям договору», в зв`язку з чим будь яке нарахування штрафних санкцій після цієї дати є незаконним, суд вважає необґрунтованим, оскільки АТ «Банк Форвард» не нараховував штрафні санкції, а нараховував заборгованість за відсотками згідно до п.2.3 Договору. Позивачем нарахована заборгованість відповідача за комісією, в сумі 6040,8 грн., яка не знайшла свого документального підтвердження, оскільки кредитний договір від 22.02.2017 р. № 118983112, Довідка про умови кредитування ПАТ «Банк Форвард» та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту Кредитная карта Форвард 55% (CS-Rising) (Україна), Графік платежів по картці згідно договору від 22.02.2017 р. № 118983112, а також Виписка по особовому рахунку № [NUMBER] відкритий на ім`я [PERSON] , з 11.06.2023 по 24.07.2024 не містять правил, умов та будь якої іншої інформації про нарахування комісії за користування кредитними коштами. Більше того, згідно Графіку платежів по картці, інформація про нарахування комісії, зокрема ланка відповідної таблиці під назвою: «щомісячна комісія за РКО (відповідно до тарифів по картці) грн.» та «щорічна комісія за РКО (відповідно до тарифів по картці) грн.» - містять нульове значення. Крім того, згідно Довідки про умови кредитування ПАТ «Банк Форвард» під назвою «Орієнтовна сукупна вартість кредиту в рамках карткового продукту Кредитна карта Форвард 55% (CS-Rising) (Україна)», інформація надана у ІV розділу відповідної таблиці містить умову лише за комісію за зняття готівки за рахунок кредитних коштів, в сумі 4,9% мін. 30 грн. в банкоматах або касах Банку, 5,9 % мін. 30 грн. в банкоматах або касі інших банків. У зв`язку з вище викладеним, посилання відповідача, що позивачем не надано належних доказів що підтверджують нарахування йому заборгованості за комісією, в розмірі 6040,8 грн., знайшли своє підтвердження. Таким чином, позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» до відповідача [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідач належним чином договірні зобов`язання не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість станом на дату подання позову до суду, у розмірі 31 265,02грн., з яких 17 633,31 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту, 13 631,71 грн. прострочена заборгованість за відсотками, що підтверджено Розрахунком заборгованості за вказаним договором та Випискою по особовому рахунку № [NUMBER] відкритий на ім`я [PERSON] , з 11.06.2023 по 24.07.2024. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання - є його порушенням. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 25.07.2024 року між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № GL1N426202/1, у відповідності до умов якого АТ «Банк Форвард» передало ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» належні йому права вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] , згідно Витягу з реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами станом на 25.07.2024 року до Договору № GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, у розмірі 37 335,82грн., з яких 17 633,31 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту, 13 631,71 грн. прострочена заборгованість за відсотками, 6040,8 грн. прострочена заборгованість за комісією. Суд вважає, що до позивача перейшло право первісного кредитора лише у розмірі 31 265,02грн., з яких 17 633,31 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту, 13 631,71 грн. прострочена заборгованість за відсотками, який існував саме у такому розмірі на день переходу права вимоги, оскільки нарахування комісії первісним кредитором не передбачено кредитним договором та додатками до нього. На підставі встановлених даних, суд дійшов висновку, що відповідач та АТ «Банк Форвард» 22.07.2017 року уклали кредитний договір № 118983112, фінансова установа відкрила відповідачу рахунок та надала кредитний ліміт на картку, передбачений договором у повному обсязі, [PERSON] отримала кредитні кошти та взяла на себе зобов`язання повернути їх, але свої зобов`язання не виконала та допустила заборгованість станом на дату подання позовної заяви до суду за кредитним договором, яка дорівнює 31 265,02грн., з яких 17 633,31 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту, 13 631,71 грн. прострочена заборгованість за відсотками, право вимоги за яким перейшло до позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за Договором від 25.07.2024 року № GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] за кредитним договором № 118983112 від 22.02.2017 року підлягають частковому задоволенню. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі частини першої статті 141 ЦПК України. Оскільки позов задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2 028,52 гривень. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, суд зазначає про наступне. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В частинах 5,6 ст.137 ЦПК України зазначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представником позивача надано підтвердження витрат позивача на професійну правову допомогу: Договір №0206 від 02 червня 2025 року про надання правничої допомоги, Акт №694 наданих послуг на суму 7 000,00 гривень, Детальний опис наданих послуг від 09.06.2025 року. Суд вважає доведеним розмір витрат на правову допомогу, що є співмірним із складністю справи, об`ємом виконаних робіт, тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 гривень. Відповідач не довів неспівмірності витрат, тому суд стягує з відповідача повний розмір, заявлених витрат на правову допомогу. На підставі ст. ст. 526, 530, 549, 610, 611, 625, 1054 ЦК України,

Outcome: partial