Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

У позові [PERSON] просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з 350 гривень щомісячно до 1/4 (однієї чверті) частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття, припинивши з цього часу стягнення аліментів в розмірі 350 грн. за рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 12.04.2012 року по справі №2037/901/12. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано 05 березня 2011 року відділом ДРАЦС Шевченківського РУЮ Харківської області. Від шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 12.04.2012 року по справі №2037/901/12 позовну заяву [PERSON] задоволено, і стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі у розмірі 350 гривень щомісячно, починаючи з 29 березня 2012 року до повноліття дитини. З часу ухвалення рішення суду від 12.04.2012 року витрати на утримання дитини значно зросли. Станом на 01.01.2025 року 350 гривень це навіть менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину. Ухвалою суду від 25.08.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивачки подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки. Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги позивачки визнав. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2021 року у справі № 364/1139/19 провадження № 61-11271св20)). У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що: «розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 12.04.2012 року по справі № 2037/901/12 позовну заяву [PERSON] задоволено, і стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі у розмірі 350 гривень щомісячно, починаючи з 29 березня 2012 року до повноліття дитини. Відповідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік», з 1 січня 2025 року установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. З огляду на те, що визначена рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 12.04.2012 року сума аліментів значно менша, ніж потреби дитини, не покриває мінімальний гарантований державою розмір аліментів, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» суд покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved