Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітніх дітей, стягнення аліментів та призначення опікунів. В обґрунтування заявлених вимог зазначили, що вони є бабусею та дідусем малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Їх син (батько малолітніх дітей) [PERSON] та його дружина (мати дітей) [PERSON] з 2022 року не приймають участі у вихованні дітей, злісно ухиляються від батьківських обов`язків, від обов`язку щодо забезпечення необхідних умов забезпечення життєдіяльності, не проявляють батьківської уваги та турботи. Місце знаходження батьків дітей на даний час невідоме. Онуки з 2022 року проживають разом з ними та перебувають на їхньому повному утриманні. У зв`язку з вищевикладеним, просять позбавити [PERSON] , [PERSON] батьківських прав у відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідачів на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі по 1/3 частини заробітку (доходу) кожного боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття, та призначити їх опікунами. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду подала заяву з проханням справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду подав заяву з проханням справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачу [PERSON] у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання направлено судову повістку про виклик до суду. Вказана судова поштова кореспонденція та інші повідомлення повернулись до суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній»/а.с.83/. Також відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлявся належним чином, інформація про виклик у справі відповідача розміщувалася судом на його офіційній сторінці веб-порталу судової влади України, причину неявки до суду не повідомив /а.с.79/. Відповідачу [PERSON] у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання направлено судову повістку про виклик до суду. Вказана судова поштова кореспонденція та інші повідомлення повернулись до суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній»/а.с.84/. Також відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлялася належним чином, інформація про виклик у справі відповідача розміщувалася судом на його офіційній сторінці веб-порталу судової влади України, причину неявки до суду не повідомив /а.с.81/. Третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету П`ятихатської міської ради свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до суду направили заяву в якій просили справу розглядати без участі їх представника/а.с.85/. Таким чином, оскільки відповідачі у судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час судового розгляду справи були сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, не надали заяв про розгляд справи за їх відсутності, не скористалися правом надання заперечень проти позову, у зв`язку з чим суд за згодою позивачив вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачі з 17 травня 1986 року по теперішній час перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб /а.с.13/. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження /а.с.9/. 10 грудня 2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після державної реєстрації шлюбу остання дружині присвоєно прізвище - « [PERSON] », про що свідчить копія свідоцтва про шлюб/а.с. 10/. Від шлюбу відповідачі мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що свідчать копії свідоцтв про народження/а.с.11,12/. Згідно довідки про доходи №1863 8387 7028 5827, пенсіонер [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області і отримує пенсію за віком, сума пенсії за період з 01.08.2024 р. по 31.08.2025 р. складає 166985,99 грн./ а.с. 21/. Згідно довідки про доходи №0123 1813 0663 2173, пенсіонер [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області і отримує пенсію за віком, сума пенсії за період з 01.08.2024 р. по 31.08.2025 р. складає 40798,00 грн./а.с. 22/. Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17134207 від 20.12.2007 року [PERSON] є власником будиноку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] /а.с.23/. Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] успадкувала земельну ділянку площею 6,0749 га., що знаходиться на території Новгородківської селищної територіальної громади Кропивницького району Кіровоградської області /а.с.25/. Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] успадкувала земельну ділянку площею 6,01 га., що знаходиться на території Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області /а.с.26/. Відповідно до Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» [PERSON] , 27.08.1965 року станом на 01.09.2025 року до кримінальної відповідальності не притягувалася /а.с. 27/. Відповідно до Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» [PERSON] , 11.08.1964 року станом на 01.09.2025 року до кримінальної відповідальності не притягувався /а.с. 28/. Відповідно до рішення виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області №221 від 21.08.2025 року «Про затвердження висновоку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] та гр. [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] і [PERSON] » визнано за доцільне позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] та гр. [PERSON] , [INFO] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] /а.с.14-17/. Відповідно до рішення виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області №253 від 25.09.2025 року «Про затвердження висновоку про доцільність призначення опікунами гр. [PERSON] та гр. [PERSON] » визнано за доцільне призначити опікунами гр. [PERSON] , [INFO] та гр. [PERSON] , [INFO] над малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] /а.с.18-20/. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), яка відповідно до статті 9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Статтею 3 вказаної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права та інтереси батьків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Як роз`яснено в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків повинно бути навмисним, тобто особа має повністю розуміти наслідки своєї винної поведінки. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, що тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України ). Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини в діях батьків. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України» (CASE OF MAMCHUR v. UKRAINE) від 16 липня 2015 року). З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідачі є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьківських обов`язків не виконують, діти проживають разом з дідусем та бабусею, відповідачі про фізичний та духовний розвиток дітей не піклуються, матеріально не утримують, тому [PERSON] та [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно їх дітей, що і дає підстави для задоволення позову. Згідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття, позбавлення батьківських прав не припиняє такого обов`язку. Згідно ст. 55 Цивільного кодексу України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Частиною 1 ст. 58 Цивільного кодексу України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до висновку затвердженого рішенням П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області останні вважають за доцільне призначити [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] опікунами над малолітніми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , так як останні залишилася без батьківського піклування. Суд роз`яснює відповідачам у справі, що відповідно до ст. 169 СК України «Мати, батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом».

Outcome: approved