Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» (далі - ТОВ «Теплопостачсервіс») звернулось до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Свої вимоги мотивувало тим, що ТОВ «Теплопостачсервіс» з 01 липня 2014 року є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води за адресою: [ADDRESS] , у якому відповідач є власником квартири [ADDRESS] . 16 квітня 2018 року між ТОВ «Теплопостачсервіс» та [PERSON] було укладено договір № 52А/127 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, за яким виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами, у строк і на умовах, що передбачені договором. Позивач зазначає, що відповідач систематично не виконує свої зобов`язання за договором щодо оплати житлово-комунальних послуг, внаслідок чого виникла заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2023 року по січень 2025 року в розмірі 7539,62 грн, заборгованість з постачання гарячої води за період з січня 2024 року по лютий січень 2025 року в розмірі 2611,22 грн та заборгованість з абонентського обслуговування з серпня 2022 року по січень 2025 року в розмірі 1584,99 грн. Позивач ТОВ «Теплопостачсервіс» просить суд стягнути з відповідача на свою користь зазначену вище заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, а також відшкодувати понесені судові витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду у розмірі 3 028,00 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 03 березня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито позовне провадження у справі; вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача та адресою за місцем знаходження нерухомого майна, з утримання якого виник спір, направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, конверт повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. Відзив до суду відповідач не надіслав. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом установлено, що ТОВ «Теплопостачсервіс» як юридична особа здійснює діяльність з постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, дата формування виписки 24 квітня 2024 року. ТОВ «Теплопостачсервіс» з 01 липня 2014 року є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу від 30 березня 2010 року, зареєстрованого в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на нерухоме майно» від 12 квітня 2010 року. Зазначене також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08 грудня 2025 року № 2097704, сформованого на запит суду. 16 квітня 2018 року між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 52А/127. Пунктом 1 договору встановлено, що виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, згідно з діючими нормативами, а споживач зобов`язується своєчасно та у повному обсязі оплачувати надані послуги за встановленими тарифами і на умовах, що передбачені договором. Однак всупереч вказаному договору, відповідач не належно виконує свої зобов`язання по оплаті спожитих житлово-комунальних послуг. Відповідач є споживачем житло-комунальних послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, які надаються позивачем та від вказаних послуг не відмовлявся. Відомості про те, що відповідач не споживає надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання чи відмовився від даних послуг або ж укладений між сторонами договір припинив свою дію суду не надано. Частиною четвертою статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Стаття 322 ЦК України передбачає, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з розрахунками ТОВ «Теплопостачсервіс» за адресою: [ADDRESS] за період з листопада 2023 року по січень 2025 року обліковується заборгованість за послуги постачання теплової енергії в розмірі 7539,62 грн та заборгованість з постачання гарячої води з січня 2024 року по січень 2025 року у розмірі 2611,22 грн. Крім того, відповідно до умов публічного договору приєднання про надання послуг з постачання гарячої води та публічного договору приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії, розміщених на сайті позивача, з 22 лютого 2022 року плата виконавця послуг включає, в тому числі, плату за абонентське обслуговування, розмір якої визначається виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами» від 21 серпня 2019 року № 808. За наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача за абонентське обслуговування за період з серпня 2022 року по січень 2025 року становить 1584,99 грн. Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. У відповідності до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуги з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до споживачів житлово-комунальних послуг відносяться індивідуальний та колективний споживачі. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг визначені статтями 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановленні відповідними договорами (пункт 1 та пункт 5 частина 2 статті 7 Закону), а обов`язком виконавця забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов їх виконання згідно типовим договором ( пункт 1, пункт 2 частини другої статті 8 Закону). Згідно статті 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. За правилами частини четвертої статті 319, статті 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статей 156, 162 Житлового кодексу України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, зазначає, що він надає відповідачу послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . До матеріалів справи позивачем надана копія договору № 52А/127 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 16 квітня 2018 року та копія договору купівлі-продажу від 30 березня 2010 року серія ВМР № 355477. Судом установлено, що відповідач споживав послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за вказаною вище адресою, жодних заяв про відмову від надання зазначених послуг чи договору матеріали справи не містять. Разом з тим, відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання щодо оплати спожитих послуг, з огляду на що в нього виникла заборгованість, яка згідно розрахунку позивача склала за надані послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2023 року по січень 2025 року у розмірі 7539,62 грн та за послуги з постачання гарячої води за період з січня 2024 року по січень 2025 року у розмірі 2611,22 грн. Крім того, відповідно до умов публічного договору приєднання про надання послуг з постачання гарячої води та публічного договору приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії, розміщених на сайті позивача, з 22 лютого 2022 року плата виконавця послуг включає, в тому числі, плату за абонентське обслуговування, розмір якої визначається виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлено граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами» від 21 серпня 2019 року №808. За розрахунком позивача заборгованість за абонентське обслуговування з серпня 2022 року по січень 2025 року склала 1584,99 грн. Згідно із частиною першою статті 81 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 70-80 ЦПК України. Відповідач не надав докази належної оплати комунальних послуг або контррозрахунок заборгованості та не спростував вимоги позивача. Таким чином, під час дослідження наданого позивачем розрахунків суд дійшов висновку про те, що зазначені розрахунки зроблено правильно та у повній відповідності до інших наявних у справі доказів, та стверджує порушення відповідачем обов`язку, а тому позов ТОВ «Теплопостачсервіс» щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води оплату підлягає до задоволення. Крім того, будь-яких клопотань в частині застосування до позовних вимог строків позовної давності зі сторони відповідача до суду не надходило. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до пункту 1 частини першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. При зверненні до суду з вказаним позовом, позивачем ПАТ «Теплопостачсервіс» були понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3 028,00 грн, які документально підтверджені та підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved