Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовною заявою та просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 909079808 від 27.05.2024 у розмірі 24344,58 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000, 00 грн. та витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що 27 травня 2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали кредитний договір № 909079808 у формі електронного документа з використанням електронного підпису відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 15000, 00 грн. 28 листопада 2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 строком дії до 28 листопада 2019. 28 листопада 2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020. При цьому умови залишились без змін. 31 грудня 2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021. В даній додатковій угоді договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада викладено у новій редакції, але дата укладання залишена, як 28 листопада та № 28/118-01. 31 грудня 2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклади додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022. Інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020. 31 грудня 2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023, але інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020. 31 грудня 2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 151 від 14 вересня 2021 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 ТОВ «Таліон Плюс» отримало право грошової вимоги до [PERSON] на загальну суму 24028,26 грн. 27 травня 2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК`Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 27/0524-01. Згідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 27 травня 2024 ТОВ «Таліон Плюс» отримало право грошової вимоги до [PERSON] на загальну суму 24344,58 грн. 26 грудня 2024 ТОВ «ФК`Онлайн Фінанс» та ТОВ "ФК "Ейс" уклали договір факторингу № 26/12/Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 24344,58 грн. Відповідно до витягу з реєстру боржників ТОВ "ФК "Ейс" отримало право грошової вимоги до [PERSON] . Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого станом 28.02.2025 утворилась заборгованість у сумі 24344,58 грн., яка складається з: 12166, 26 грн. заборгованості по кредиту; 12178, 32 грн. заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 03 квітня 2025 ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова прийнято позов про стягнення заборгованості за кредитним договором та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача надав суду заяву, в якій позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечує, просить справу розглядати без його участі. За клопотанням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, причину неявки суду не повідомив, заяв про відкладання розгляду справи від нього до суду не надходило. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд доходить наступних висновків: У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосується предмета доказування. Судом встановлено, що 27 травня 2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 909079808 за умовами якого відповідач отримав кредит на суму 15000 грн 00 коп., строком на 112 днів. Пунктом 1.3. кредитного договору передбачено, що строк дії договору обчислюється з моменту його укладення сторонами та до закінчення строку на який надано кредит, але в будь-якому разі договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Відповідно до п. 1.4. кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 237,25 відсотків річних, що становить 0,65 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним ( «Дисконтна процентна ставка»). На умовах викладених в п. 1.6. договору, до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 474,50 відсотків річних, що становить 1,30 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним («Базова процентна ставка») (п. 1.5. кредитного договору). Згідно до п. 1.6 кредитного договору умови нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою застосовуються за умови, що кожен з чергових платежів здійснений не пізніше строку вказаного в Графіку платежів за цим договором. Сторони погодили, що у разі прострочення повернення будь-якого з платежів за цим договором умови про нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою починаючи з наступного дня що слідує датою платежу. У разі якщо позичальник погасить прострочену заборгованість за договором, умови у вигляді нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою застосуються знову, починаючи з наступного дня за днем повного погашення простроченої заборгованості. Пунктом 4.1. кредитного договору передбачено, що невід`ємною частиною договору є правила та паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua . За положеннями п. 4.2. кредитного договору то сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Як вбачається з відповіді АТ «Райффайзен Банк» № 81-15-9/6639 від 27.05.2025, яка надана на виконання ухвали суду від 03 квітня 2025, на ім`я [PERSON] емітована банківська картка № [NUMBER] з фінансовим номером телефона [NUMBER] який зазначений його анкетних даних та 27 травня 2021 було зарахування грошових коштів на вказану банківську картку у розмірі 15000, 00 грн. від Moneyveoc2c. Отже, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов кредитного договору. Проте відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого станом на 28.02.2025 за ним утворилась заборгованість у сумі 24344,58 грн., яка складається з: 12166, 26 грн. заборгованості по кредиту; 12178, 32 грн. заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 28 листопада 2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 строком дії до 28 листопада 2019. 28 листопада 2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020. При цьому умови залишились без змін. 31 грудня 2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021. В даній додатковій угоді договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада викладено у новій редакції, але дата укладання залишена, як 28 листопада та № 28/118-01. 31 грудня 2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклади додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022. Інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020. 31 грудня 2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023, але інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020. 31 грудня 2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 151 від 14 вересня 2021 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 ТОВ «Таліон Плюс» отримало право грошової вимоги до [PERSON] на загальну суму 24028,26 грн. 27 травня 2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК`Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 27/0524-01. Згідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 27 травня 2024 ТОВ «Таліон Плюс» отримало право грошової вимоги до [PERSON] на загальну суму 24344,58 грн. 26 грудня 2024 ТОВ «ФК`Онлайн Фінанс» та ТОВ "ФК "Ейс" уклали договір факторингу № 26/12/Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 24344,58 грн. Відповідно до витягу з реєстру боржників ТОВ "ФК "Ейс" отримало право грошової вимоги до [PERSON] . Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Частиною 1 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як убачається з положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вимога позивача до відповідача цілком обґрунтована, оскільки останній не виконав умов укладеного з ним договору і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором 909079808 від 27 травня 2025, що станом на 20.01.2025 складає 24344,58 грн. Частиною першою статті 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». На підтвердження понесених витрат на правову допомогу та їх відшкодування позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги від 27.12.2024 № 27/12/24-01, копію акта приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) від 27.12.2024. Згідно детального розрахунку та опису робіт від 27.12.2024 року виконаних за договором надання правничої допомоги № 27/12/24-01від 27.12.2024 року позивачу надана правнича допомога на загальну суму 7000,00 гривень. Суд вважає, що надані докази підтверджують витрати, пов`язані з правничою допомогою. Таким чином, зважаючи на задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати судового збору у розмірі 2422, 40 гривні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved