Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 19.09.2024 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до Полтавської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно. Позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 19.03.2003 є власником незакінченого будівництвом приміщення мазутонасосної станції в [ADDRESS] , рівень готовності 62 %. Вказував, що йому 28.04.2005 було надано дозвіл на виконання будівельних робіт щодо перепрофілювання приміщення мазутонасосної станції під майстерню з виготовлення металовиробів та добудову складу готової продукції, 28.02.2020 укладено з Полтавською міською радою договір оренди землі. Позивач зазначав, що проведення будівельних робіт здійснювалося згідно з наданими погодженнями уповноваженими органами та у відповідності до проекту та дозволу на проведення будівельних робіт, однак термін дозволу на виконання будівельних робіт закінчився в 2005 році, його продовжено не було, через це об`єкт не здано в експлуатацію. В поданій до суду позовній заяві просив визнати право власності за [PERSON] на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] у складі: майстерні по виготовленню металовиробів, складу готової продукції, офісних приміщень літера Ф-1-2 з господарськими спорудами: огорожею № 1 та воротами № 2 загальною площею 347,9 кв.м. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 01.10.2024 відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Третя особа Державна інспекція архітектури та містобудування України 09.10.2024 подала до суду свої письмові пояснення на позовну заяву, в яких зазначила, в позовній заяві позивач зазначає про наявність дозволу на виконання будівельних робіт № 198 від 28.04.2005, термін дії якого вказано до 09.08.2005. Після закінчення терміну дії дозволу забудовник (замовник) повинен завчасно подовжити його в інспекції держбудконтролю. Якщо дозвіл на виконання будівельних робіт не було завчасно продовжено після закінчення його терміну, то будівництво вважається самовільним. В поясненнях зазначено, що відповідно до частини 5 статті 26 Закону № 3038-VI проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних; розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; отримання права на виконання підготовчих та будівельних робіт у випадках, визначених цим Законом; виконання підготовчих та будівельних робіт; державна реєстрація спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва та майбутній об`єкт нерухомості у випадках, визначених законом; проведення контрольного геодезичного знімання закінчених будівництвом об`єктів (крім об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)) та здійснення їх технічної інвентаризації (крім об`єктів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування); прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом та прийнятий в експлуатацію у випадках, визначених цим Законом, об`єкт (його складову). Зазначала, що згідно відомостей, що містяться що містяться в Реєстрі будівельної діяльності та підтверджується витягом доданим позивачем, декларація про готовність до експлуатації об`єкта реєстраційний номер ІУ101240208180 повернута на доопрацювання з підстав: виявлення недостовірних відомостей у поданих документах - вид будівництва, зазначений у технічній інвентаризації не відповідає виду будівництва, зазначеному у декларації про готовність до експлуатації об`єкта; неподання документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію документа - Проектна організація Управління комплексного проектування "Полтавакооппроект" відсутня в Реєстрі будівельної діяльності, що унеможливлює внесення відомостей, відсутні відомості про затвердження проектної документації, реєстраційний номер звіту про результати експертизи проектної документації на будівництво об`єкта (у разі її проведення) у Реєстрі будівельної діяльності, проектувальника, підрядника, осіб, відповідальних за здійснення авторського нагляду, осіб, відповідальних за здійснення технічного нагляду. Відповідач Полтавська\~міська рада\~23.10.2024\~подав відзив\~на позовну\~заяву,\~який обґрунтований тим, що позивачем не дотримано строку дозволу на здійснення будівельних робіт, не здійснено будівельні роботи відповідно до наданого дозволу. Висновки обстеження нерухомого майна, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, містять невідповідності з матеріалами справи. В задоволенні позовних вимог відповідач просив відмовити. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 30.09.2025 закрито підготовче провадження в справі та призначено судове засідання з розгляду справи по суті. Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Інші учасниками в судове засідання не з`явилися, будучи всі належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] за договором купівлі-продажу від 19.03.2003 купив незакінчене будівництвом приміщення мазутонасосної 62 % готовності під літ. Ф-1, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Відомості про державну реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно за відповідачем у встановленому законом порядку, в тому числі в органах бюро технічної інвентаризації, матеріали справи не містять. Розпорядженням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 23.12.2003 № 1006-р дозволено виконання робіт приватному підприємцю [PERSON] , а саме провести проектування незавершеного будівництва приміщення мазутонасосної станції по [ADDRESS] , під майстерню по виготовленню металовиробів та добудову складу готової продукції. 16.06.2004 Головним управлінням у справах містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради замовнику Приватному підприємцю [PERSON] було надано погодження № 1099 проектно-кошторисної документації робочого проекту «Перепрофілювання приміщення мазутонасосної станції під майстерню по виготовленню металовиробів та добудову складу готової продукції за адресою [ADDRESS] . Відповідно до дозволу на виконання будівельних робіт № 192 від 28.04.2005, виданого Полтавською міською інспекцією архітектурно-будівельного контролю, ПП [PERSON] було дозволено виконання будівельних, а саме: перепрофілювання приміщення мазутонасосної станції під майстерню по виготовленню металовиробів та добудову складу готової продукції по [ADDRESS] . Термін дії дозволу до 09.08.2005. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 13.03.2024 відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою [PERSON] щодо виробничого будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з підстав ненадання документів про здачу об`єкта в експлуатацію. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку, передбаченому ст. 376 ЦК України, на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] у складі: майстерні по виготовленню металовиробів, складу готової продукції, офісних приміщень літера Ф-1-2 з господарськими спорудами: огорожею № 1 та воротами № 2 загальною площею 347,9 кв.м. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документів, який засвідчує його право власності. Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірна, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 331 ЦК України встановлено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У частині четвертій статті 373 ЦК України зазначено, що власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Нормативно регламентованим є право власника на забудову земельної ділянки, яке здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням (частина третя статті 375 ЦК України). Відповідно до змісту частини четвертої статті 375 ЦК України у разі, коли власник здійснює на його земельній ділянці самочинну забудову, її правові наслідки встановлюються статтею 376 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Із змісту статті випливає, що для того, щоб будівництво не було самочинним, необхідною є наявність таких вимог: земельна ділянка повинна бути відведена для зведення житлового будинку, будівлі, споруди або іншого нерухомого майна; повинен бути належним чином оформлений дозвіл на забудову або належно затверджений проект; при забудові не були здійснені істотні порушення будівельних норм і правил. Позивач [PERSON] на обґрунтування своїх позовних вимог надає Дозвіл на виконання будівельних робіт № 198 від 28.04.2005 по [ADDRESS] , термін дії якого вказано до 09.08.2005. Натомість, в поданій до суду позовній заяві просить визнати право власності на нерухоме майно за іншою адресою місцезнаходження: [ADDRESS] . Будь-яке рішення уповноваженого органу про зміну номера будинку адреси об`єкта нерухомого майна за заявою позивача чи з інших підстав, матеріали справи не містять. Також з наданих до суду даних технічної інвентаризації нерухомого майна, яке розташоване за адресою [ADDRESS] , вбачається, що роком спорудження/реконструкції спірного майна є 2006 рік, тобто, поза межами строку дозволу від 28.04.2005 № 198. Твердження позивача про те, що проведення будівельних робіт здійснювалося згідно з наданими погодженнями уповноваженими органами та у відповідності до проекту та дозволу на проведення будівельних робіт спростовано дослідженими в справі доказами. Зокрема, вид будівництва, зазначений у матеріалах технічної інвентаризації не відповідає виду будівництва, зазначеному у декларації про готовність до експлуатації об`єкта. Відповідно до абзацу третього підпункту 3.12 Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт затвердженого наказом Дердбуд України від 05.12.2000 №273 (який діяв на момент виникнення вказаних правовідносин) після закінчення терміну дії дозволу забудовник (замовник) повинен завчасно подовжити його в інспекції держархбудконтролю. Також, відповідно до підпункту 3.13. вказаного вище Положення подовження терміну дії дозволу здійснюється на підставі листа забудовника (замовника), у якому надається перелік виконаних на об`єкті містобудування робіт, зазначаються відповідальні за здійснення будівельних робіт інженерно-технічні працівники будівельної організації, працівники, що здійснюють технічний та авторський нагляд. Якщо дозвіл на виконання будівельних робіт не було завчасно продовжено після закінчення його терміну, то будівництво вважається самовільним. Відповідно до ч. 2 статті 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. За загальними правилами кожна особа має право на захист свого цивільного права лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. У справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього. Верховний Суд у постанові від 25.08.2020 по справі № 760/21223/17-ц зазначає, що вирішуючи справу за позовом власника (землекористувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановити усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушення будівельних норм та істотних правил. Крім того, Верховний Суд наголошує, що на підставі частини третьої статті 376 ЦК України суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК України). При вирішенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суд має виходити з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи та передбачених статтями 27, 29-31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (далі Закон № 3038- VI), а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт (статті 34,37 цього Закону). Відповідно до\~частини 5\~статті 26\~Закону №\~3038-VI\~проектування та\~будівництво об`єктів\~здійснюється власниками\~або користувачами\~земельних ділянок\~у такому\~порядку: \~отримання замовником\~або проектувальником\~вихідних даних;\~ \~ розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених\~статтею 31\~цього Закону,\~її експертизи;\~ затвердження\~проектної документації; отримання\~права на\~виконання підготовчих\~та будівельних\~робіт у\~випадках,\~визначених цим\~Законом;\~ \~ виконання\~підготовчих та\~будівельних робіт; державна\~реєстрація спеціального\~майнового права\~на об`єкт\~незавершеного будівництва\~та майбутній\~об`єкт нерухомості\~у випадках,\~визначених законом;\~проведення контрольного\~геодезичного знімання\~закінчених будівництвом\~об`єктів (крім\~об`єктів,\~що за\~класом наслідків\~(відповідальності)\~належать до\~об`єктів з\~незначними наслідками\~(СС1))\~та здійснення\~їх технічної\~інвентаризації (крім\~об`єктів,\~перелік яких\~визначається центральним\~органом виконавчої\~влади,\~що забезпечує\~формування та\~реалізує державну\~політику у\~сфері будівництва,\~архітектури,\~містобудування); прийняття\~в експлуатацію\~закінчених будівництвом\~об`єктів; державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом та прийнятий в експлуатацію у випадках, визначених цим Законом, об`єкт (його складову). Таким чином, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів належить до одного з етапів проектування та будівництва об`єктів, що здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок (пункт 5 частина 5 стаття 26 Закону № 3038- VI). Судом встановлено та не заперечувалося представником позивача, що [PERSON] станом на час вирішення справи судом не є власником та/чи користувачем земельної ділянки в [ADDRESS] . Той факт, що 15.09.2023 між позивачем [PERSON] та Полтавською міською радою було укладено терміном на 2 роки договір оренди земельної ділянки площею 0,1154 га з кадастровим номером 5310136400:10:004:0358, не може свідчити про наявність підстав для виникнення у позивача права власності на спірне нерухоме майно, оскільки за договором відповідно до п. 2.1. земельна ділянка була надана в оренду для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі, що само по собі не надає права на\~будівельні роботи. Відповідно до статті 36 Закону № 3038-VI право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), об`єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється. Частиною восьмою статті 39 Закону № 3038-VI передбачено, що експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію забороняється. Аналогічна норма закріплена пунктом 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461. Відповідно до частини першої статті 39 Закону № 3038-VI прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Пункт 17 Порядку № 461 зазначає, що замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю один примірник декларації. Згідно з пунктом 18 Порядку Порядок № 461 орган державного архітектурнобудівельного контролю протягом десяти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та забезпечує внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру. Звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що це питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Наведений висновок узгоджуються з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постановах: від27.05.2015 у справі №6-159цс15, від02.12.2015 у справі № 6-1328цс15, а також висновками Верховного Суду, викладеними у постановах: від04.06.2018 у справі №640/13030/16-ц та від18.02.2019 у справі №308/5988/17. Відповідно до Витягу з реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, реєстраційний номер ІУ101240208180, декларація про готовність до експлуатації об`єкта реєстраційний номер ІУ101240208180, повернута на доопрацювання з підстав, зокрема, виявлення недостовірних відомостей у поданих документах - вид будівництва, зазначений у технічній інвентаризації не відповідає виду будівництва, зазначеному у декларації про готовність до експлуатації об`єкта. Окрім того, підставою для повернення є неподання документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію документа, проектна організація Управління комплексного проектування "Полтавакооппроект" відсутня в Реєстрі будівельної діяльності, що унеможливлює внесення відомостей, відсутні відомості про затвердження проектної документації, реєстраційний номер звіту про результати експертизи проектної документації на будівництво об`єкта (у разі її проведення) у Реєстрі будівельної діяльності, проектувальника, підрядника, осіб, відповідальних за здійснення авторського нагляду, осіб, відповідальних за здійснення технічного нагляду; термін дії дозволу на виконання будівельних робіт втратив чинність 09.08.2005. Верховний Суд у постанові від 30.06.2020 по справі №727/9974/17 наголошує, що заявник не позбавлений права оскаржити бездіяльність органу державного архітектурно-будівельного контролю з питання розгляду декларації про готовність спірного об`єкта до експлуатації. Водночас суди не можуть підміняти органи державного архітектурно-будівельного контролю, у разі, якщо ті не розглядали декларацію про готовність об`єкта до експлуатації. Рішення ДІАМ про повернення на доопрацювання Декларації про готовність об`єкта до експлуатації позивачем не оскаржувалось. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що у позивача [PERSON] не виникло право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] . До реєстрації права власності на новозбудоване нерухоме майно особа є власником лише матеріалів, обладнання та іншого майна, що було використано в процесі будівництва. Верховний Суд у постанові від 21.03.2019 у справі № 909/175/18 зазначив, що це правило застосовується лише «при наявності усієї дозвільної документації, тобто документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об`єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об`єкта незавершеного будівництва». Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.12.2019 по справі № 200/22329/14 наголосила, що визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено. Зазначений висновок також викладений у постанові Верховного Суду України від 27.05.2015 по справі № 6-159цс15. Щодо повернення декларації про готовність до експлуатації об`єкта на доопрацювання не можна розцінювати як відмову у прийнятті в експлуатацію в розумінні висновків Верховного Суду України, викладеним у постановах: від 27.05.2015 у справі № 6- 159цс15, від 02.12.2015 у справі № 6 - 1328цс15, а також висновками Верховного Суду, викладеними у постановах: від 04.06.2018 у справі № 640/13030/16-ц та від 18.02.2019 у справі № 308/5988/17. Отже, законодавством не передбачено можливості звернення до суду з вимогою про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, який не прийнято у встановленому законом порядку до експлуатації. У такому випадку об`єкт незавершеного будівництва ще не набув статусу нерухомого майна як об`єкта цивільного права. Така позиція є усталеною і в практиці Верховного Суду. Позивачем при зверненні до суду з відповідним позовом також не враховано, що суд, здійснюючи правосуддя, не може перебирати на себе повноваження органу, до компетенції якого віднесено прийняття відповідного рішення та складення відповідного документа. При цьому територіальна громада м. Полтави, до якої позивач звернувся з позовом, жодних прав позивача не порушувала. Тому суд, вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог, враховуючи положення норм ст. 376 ЦК України, приходить до висновку про безпідставність позовних вимог [PERSON] та про відмову в їх задоволенні в повному обсязі. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed