Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

08.08.2025 року представник позивача - адвокат Сахарова Н.М., яка підтвердила свої повноваження електронним ордером серії ВН №1555928 від 06 серпня 2025 року (а.с.15) звернулася до суду з позовом та просить постановити судове рішення, яким надати позивачу додатковий строк достатній для надання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , мотивуючи тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка не доводиться позивачу родичкою. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 1,32 га, кадастровий номер 5121484700:01:001:0530, яка розташована на території Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємцем померлої за заповітом є [PERSON] та він не є її родичем, він є директором сільськогосподарського підприємства у якого в оренді перебуває земельна ділянка померлої. Про те, що [PERSON] померла позивачу не було відомо. За результатами фінансового 2023 року, які підраховуються до травня наступного року, бухгалтер підприємства повідомила позивача, що [PERSON] не звернулася за отриманням орендної плати за користування її земельної ділянки за 2023 рік. Позивач через Криничненську сільську раду дізнався, що жінка померла ще [INFO] , при цьому вона мешкала сама. Позивач звернувся до нотаріуса за консультацією що робити з земельною ділянкою, яка знаходиться в оренді його підприємства. Нотаріус повідомила, що померла залишила заповіт на ім`я позивача, який зберігається у приватного нотаріуса Агбун М.І. та про який йому не було відомо. Позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але отримав роз`яснення, що ним пропущений строк для звернення з заявою про прийняття спадщини за заповітом. Позивач у встановлений законом шестимісячний строк не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із тим, що не знав про смерть спадкодавця та наявність заповіту на його ім`я. З метою захисту прав та інтересів позивача, представник звертається до суду з цім позовом. Ухвалою судді від 20.08.2025 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання про що повідомлено сторони. Також цією ухвалою витребувано у приватного нотаріуса Агбун М.І. копію спадкової справи після [PERSON] , яка померла [INFO] . Витребувана інформація надійшла 29.09.2025 року. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача адвокат Сахарова Н.М. надала 08.12.2025 року через канцелярію суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача - Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області Веліков С. надав 29.10.2025 на електрону пошту суду заяву, в який визнав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглядати справу за відсутності представника сільської ради. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.06.2023 року, виданого Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), [PERSON] , померла [INFO] в с.Коса Болградського району Одеської області. На день її смерті з нею в одному будинку за адресою: [ADDRESS] ніхто не проживав та не був зареєстрований, що підтверджується довідкою про склад сім`ї №213, виданою 03.09.2024 року головою Криничненської сільської ради Веліковим С. (а.с.8). Так, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 1,32 га, що розташована на території Криничненської сільської ради, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5121484700:01:001:0530, що підтверджено копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №902742, виданого 01 жовтня 2009 року на підставі розпорядження Болградської районної державної адміністрації від 22.12.2005 року за №876, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010951800036 (а.с.9). Данна земельна ділянка на підставі договору оренди землі від 25 квітня 2012 року перебуває в оренді у РАВК «Ялпуг», де головою є [PERSON] . Договір укладений на 7 років, з можливістю пролонгації та за твердженнями позивача є діючим, доказів протилежного суду надано не було. При житті [PERSON] склала заповіт від 08.07.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І., зареєстрований в реєстрі за №4061, відповідно до якого зробила таке розпорядження: земельну ділянку площею 1,32 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5121484700:01:001:0530, заповіла [PERSON] , [INFO] , позивачу по справі. Заповіт не змінено та не скасовано. В матеріалах справи міститься копія дублікату, що має силу оригіналу, виданий 22 серпня 2024 року приватним нотаріусом Агбун М.І. замість втраченого оригіналу, за реєстровим номером 5304 (а.с.11). Позивач [PERSON] в усному порядку звернувся до приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Агбун М.І. з метою прийняття спадщини після смерті [PERSON] за заповітом, але йому листом за вих.№776/01.16 від 02.09.2024 року було роз`яснено про необхідність звернення до суду для встановлення додаткового строку (а.с.13). З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до нотаріальних органів з пропущення строку передбаченого ст. 1270 ЦК України. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №82558993, сформованої 16.09.2025 року приватним нотаріусом Агбун М.І. на запит суду, спадкова справа щодо майна померлої [PERSON] не заводилася, а саме: така інформація в реєстрі відсутня (а.с.21). Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з абз.6 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Як встановлено судом, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини після її смерті, через необізнаність наявності заповіту від 08.07.2019 року, де він зазначений особою, якій померла заповіла земельну ділянку, а також йому не було відомо про її смерть. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі №643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20). Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. Повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребовується нотаріусом шляхом направлення запиту. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Необхідність нотаріусом вчинити дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 26 липня 2021 року у справі № 405/7058/19. Позивач не був обізнаний про наявність заповіту. Позивач не прийняв спадщину, так як не знав про заповіт складений на його ім`я, він не доводиться померлій родичем, через що навіть не знав про її смерть, а тому суд вважає що [PERSON] пропустив строк подачі заяви до нотаріальної контори з поважної причини. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб На підставі викладеного,

Outcome: approved