Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

[PERSON] через свого представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - [PERSON] , на стороні відповідача - Військового медичного клінічного центру Центрального регіону, про встановлення факту перебування на утримані дітей. Позов мотивовано тим, що 09 квітня 2024 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб та остання змінила прізвище на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Дружина позивача не працює, оскільки перебуває з 30 грудня 2024 року у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку. Водночас [PERSON] від попереднього шлюбу має двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2024 року в справі №127/6215/24 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, з 23 лютого 2024 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Постановою головного державного виконавця Першого ВДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на підставі вищевказаного судового наказу, відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. Однак рідний батько дітей участі в їх утриманні не бере, у зв`язку з чим утворилася заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 58366,89 грн. Крім того, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2025 року у справі №127/7127/25 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за період з 01 березня 2024 року по 01 березня 2025 року за прострочення сплати аліментів в період з 23 лютого 2024 року по 28 лютого 2025 року у розмірі 58366,89 грн. Згідно оновленої інформації розмір заборгованості по сплаті аліментів складає 77438,89 грн. Позивач зазначає, що [PERSON] умисно не виконує свої обов`язків щодо утримання свої неповнолітніх дітей, інші особи, які відповідно до закону зобов`язані їх утримувати відсутні або не мають змогу. Мати дітей перебуває у відпустці по догляду за дитиною, не має доходу, який би дозволяв би їй утримувати дітей, дідусь та бабуся по лінії батька померли, а дідусь по лінії матері отримує не значну пенсію, а бабуся доходу не має та через стан здоров`я права на пенсію не набула. Повнолітніх братів та сестер у дітей немає. З огляду на вказане, відповідно до вимог статті 268 СК України, позивач зобов`язаний утримувати [PERSON] та [PERSON] і має реальну можливість виконувати такий обов`язок. [PERSON] перебуває на військові службі у Військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону, а тому на підставі п.п.г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» підлягає звільненню з військової служби у зв`язку з перебуванням на його утримані трьох дітей віком до 18 років, що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Враховуючи вищевикладені обставини, позивач просить встановити факт перебування на його утриманні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , (а.с.1-7). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 серпня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] , а на стороні відповідача - Військовий медичний клінічний центр Центрального регіону (а.с.46-47). Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, однак був повідомлений про розгляд справи, що підтверджується поштовим відправленням, яке повернулося до суду з відміткою «одержувач відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомлення, на що також вказував Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18, провадження № 61-185св23. 28 серпня 2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшли письмові пояснення Військового медичного клінічного центру Центрального регіону в яких останній вказує, що відповідно до вимог ст. 268 СК України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ним проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. Натомість із позовної заяви слідує, що у малолітніх дітей, окрім батька [PERSON] , є мати [PERSON] , дідусь [PERSON] та бабуся [PERSON] . Водночас ані дідусь, ані бабуся не є сторонами у справі, а твердження про неможливість утримувати ними своїх онуків ґрунтується виключно на доводах позивача та його представника. Вважає, що позивачем не доведено, що мати, дідусь та бабуся не мають можливості утримувати дітей, а тому у позивача не виникає обов`язку щодо їх утримання. Крім того, вказує, що наведені позивачем відомості про перерахування грошових коштів на карткові рахунки дітей не підтверджують фактичного надання матеріальної допомоги та створюють лише видимість її надання з метою формування відповідної позиції в суді. Також зазначає, що позивачем не надано характеристику з місця роботи та висновок (рішення) органу опіки та піклування щодо підтвердження факту перебування неповнолітніх дітей на його утриманні як вітчима, що на думку третьої особи є необхідним доказом щодо предмету розгляду даного позову (а.с.55-56). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 вересня 2025 року (без винесення окремого процесуального документа із занесення до протоколу судового засідання) задоволено клопотання про виклик свідків: [PERSON] та [PERSON] .. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 вересня 2025 року підготовче провадження закрите та справа призначена до судового розгляду по суті (а.с.67). У судовому засіданні представник позивача - адвокат Слізяк М. М. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в позовні заяві та не заперечували щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не надав, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа із занесенням ухвали до протоколу судового засідання) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовну заяву та просила встановити факт перебування її дітей на утриманні позивача [PERSON] . Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на відповідача - Військовий медичний клінічний центр Центрального регіону в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся завчасно та належним чином. При цьому матеріали справи містять його заяву щодо розгляду справи у їх відсутність. Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] показав, що він є батьком [PERSON] , перебуває у добрих стосунках із [PERSON] , останній є його зятем. Із попереднім чоловіком доньки - [PERSON] у нього не дуже приязні відносини. Донька [PERSON] познайомилася з [PERSON] у 2022 році. З того часу вони разом із дітьми ( [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ) проживають у с. Тютьки Вінницького району Вінницької області. Утримання сім`ї здійснює [PERSON] . Він разом із дружиною [PERSON] проживають окремо в с. Івча Вінницького району Вінницької області. Він не працює, є пенсіонером та отримує пенсію в розмірі 6600,00 грн. Дружина [PERSON] за станом здоров`я не працює та пенсію не отримує. Матеріально вони доньці та онукам не допомагають у зв`язку з недостатнім рівнем доходів, інколи надають продукти харчування. До знайомства з [PERSON] , донька проживала разом із дітьми в [ADDRESS] . Зазначена квартира на праві приватної власності належить свідку. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , показала, що вона на даний час не працює за станом здоров`я, пенсію не отримує. Проживає разом із чоловіком [PERSON] у с. Івча Вінницького району Вінницької області. Її донька [PERSON] та онуки проживають разом із [PERSON] у с. Тютьки Вінницької області. Утримання сім`ї доньки здійснює [PERSON] , який добре ставиться до її доньки та піклується про дітей. Із колишнім чоловіком доньки [PERSON] у неї склалися погані стосунки, він ображав доньку. Вона та її чоловік матеріальної допомоги доньці не надають, оскільки єдиним джерелом доходу сім`ї є пенсія чоловіка, інших доходів вони не мають. Водночас надають посильну допомогу продуктами харчування. [PERSON] також не бере участі в утриманні дітей, його місце перебування на даний час їй невідоме. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до такого висновку. Судом установлено, що 09 квітня 2024 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09 квітня 2024 року (а.с.10). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають сина - [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 листопада 2024 року, а.с.11). Дружина позивача [PERSON] також має двох синів від попереднього шлюбу: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 22 січня 2024 року та серії [NUMBER] від 04 травня 2019 року (а.с.12-13). [PERSON] має право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей (копія посвідчення серії [NUMBER] , а.с. 16). [PERSON] перебуває у трудових відносинах з ТОВ-НВП «Аргон» (мережа магазинів «Грош», «Грош-експрес», «Пан Економ», «Їжак-Маркет») на посаді завідувачки виробництва структурного підрозділу «Грош 27» з 17 жовтня 2022 року ( наказ №1173/К від 14 жовтня 2022 року), а з 30 грудня 2024 року року згідно наказу №40/к від 13 грудня 2024 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, що підтверджується довідкою ТОВ НВП «Аргон» від 30 травня 2025 року №15(а.с.15). З листа Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради №08/00/008/42428 від 07 липня 2025 року слідує, що [PERSON] перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики як отримувач допомоги при народжені дитини [PERSON] , [INFO] . Допомога виплачувалась з 01 січня 2025 року по 28 лютого 2025 року в розмірі 860,00 грн щомісячно. Згідно запиту №35-12/1-274 від 14 січня 2025 року допомогу призупинено з 01 березня 2025 року та особову справу передано до управління соціального захисту населення Вінницької районної військової адміністрації. З 1 липня 2025 року відповідно до ухвалених Урядом змін, Пенсійний фонд України має забезпечувати призначення і виплату адресованих державних допомог, соціальних стипендій та інших виплат (а.с.34). Згідно з відомостями з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-7) щодо застрахованої особи [PERSON] станом на 27 травня 2025 року загальна сума її доходу за 2025 рік становить 32000,00 грн, з яких: по страховику Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації - 16000,00 грн, а по страховику Департамент соціальної політики Вінницької міської ради - 16000,00 грн (а.с.32-33). [PERSON] та діти: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , проживають за адресою: [ADDRESS] (довідка виконавчого комітету Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області №07.02-08/943 від 21 листопада 2024 року, а.с.18). З акту обстеження умов проживання №188 від 21 листопада 2024 року слідує, що за адресою: [ADDRESS] , проживають: чоловік [PERSON] , дружина [PERSON] , діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Житлове приміщення розміщене на 1 поверсі 2-ох поверхового будинку, складається з 4-х кімнат площею 100 м.кв., будинок має твердопаливне опалення, водопостачання з криниці, в будинку добудовується 2 поверх. Умови проживанні добрі, є окрема кімната для дітей, менша дитина проживає разом з батьками. Діти доглянуті та перебувають на утримані чоловіка та дружини. Зі слів дружини [PERSON] забезпечує сім`ю чоловік [PERSON] (а.с.17). Батьками [PERSON] є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 жовтня 1991 року(а.с.14). [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні ПФУ у Вінницькій області та отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період з 01 листопада 2024 року по 30 квітня 2025 року складає 38653,50 грн (довідка про доходи №8360133306352815 сформована засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України, а.с.38). Згідно з відомостями з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-7) щодо застрахованої особи [PERSON] , сформованими станом на 27 травня 2025 року, слідує, що останні дані про дохід наявні лише до березня 2022 року (а.с. 35-36). [PERSON] не перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійному фонду України у Вінницькій області та пенсію не отримує (довідка Відділу обслуговування громадян №12 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головному управлінні Пенсійному фонду України у Вінницькій області №231/0200-0214-11 від 20 червня 2025 року, а.с.39). Згідно з відомостями з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-7) щодо застрахованої особи [PERSON] , сформованими станом на 27 травня 2025 року, слідує, що відомості про дохід наявні лише за 2011 рік та до червня 2012 року (а.с. 37). Батьком дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . З листа Першого ВДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №28602 від 28 лютого 2025 року слідує, що 29 березня 2024 року відкрите виконавче провадження з виконання судового наказу №127/6215/24, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 26 березня 2024 року щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, з 23 лютого 2024 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 01 березня 2025 року складає 58366,89 грн (розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженні [NUMBER] за період з 23 лютого 2024 року по 28 лютого 2025 року, а.с.19-20). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2025 року в справі №127/7127/25 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за період з 01 березня 2024 року по 01 березня 2025 року за прострочення сплати аліментів в період з 23 лютого 2024 року до 28 лютого 2025 року в розмірі 58366,89 грн (а.с.21-23). З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженні [NUMBER] за період з 23 лютого 2024 року по 30 червня 2025 року слідує, що заборгованість зі сплати аліментів станом на 01 липня 2025 року складає 77438,89 грн (а.с.25). Батьками відповідача [PERSON] є: [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] ( копії свідоцтв про смерть серії [NUMBER] від 02 червня 1997 року та серії [NUMBER] від 12 січня 2022 року(а.с.26-27). Позивач [PERSON] проходить військову службу у Військово-медичному клінічному центрі центрального регіону. Згідно з відомостями з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-7) щодо застрахованої особи [PERSON] загальна сума доходу: за 1 та 2 квартали 2025 року становить 521742,47 грн; за 2024 рік - 1242647,16 грн(а.с.31). Позивач [PERSON] на підтвердження своєї фінансової участі в житті малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] ,. надав ряд документів. З інформації по окремій операції по картці рахунку [NUMBER] ( [NUMBER] ), відкритого на ім`я [PERSON] в період з 01 серпня 2024 року по 04 липня 2025 року, слідує, що [PERSON] здійснював перерахунок коштів на картку [PERSON] , а саме: 01 серпня 2024 року в сумі 5000,00 грн, 05 серпня 2024 року - 2000,00 грн, 06 серпня 2024 року - 40000,00 грн, 03, 13, 18 вересня 2024 року - по 4000,00 грн, 01 листопада 2024 року - 500,00 грн, 22 жовтня 2024 року - 26000,00 грн, 07 листопада 2024 року - 1000,00 грн, 24 листопада 2024 року - 200,00 грн, 31 січня 2025 року - 4000,00 грн. З 28 лютого 2025 року всі операції містять коментар платежу (для [PERSON] ) та було перераховано: 20 лютого 2025 року та 17 березня 2025 року - по 3000,00 грн, 26 березня 2025 року - 2000,00 грн, 04 квітня 2025 року -3000,00 грн, 12 квітня 2025 року - 10000,00 грн, 01 та 29 травня 2025 року - по 3000,00 грн (а.с.28). Також позивач [PERSON] здійснював перерахунок коштів на банківську картку відкриту на ім`я [PERSON] : 03 червня 2025 року - 3000,00 грн та 01 липня 2025 року - 3000,00 грн (виписка по надходження по картці/рахунку [NUMBER] ( [NUMBER] ) відкритого на ім`я [PERSON] в період з 01 квітня 2025 року по 02 липня 2025 року(а.с.29). З виписки по картці/рахунку [NUMBER] ( [NUMBER] ), відкритого на ім`я [PERSON] в період з 01 лютого 2024 року по 18 червня 2025 року слідує, що [PERSON] здійснював перерахунок коштів: 11 грудня 2024 року в сумі 2500,00 грн, 20 січня та 14 лютого 2025 року по 3000,00 грн, 28 лютого 2025 року - 3000,00 грн, 17 березня та 04 квітня 2025 року по 3000,00 грн, 18 квітня 2025 року - 4000,00 грн, 01 травня 2025 року - 3000,00 грн, 21 травня 2025 року - 3000,00 грн, 16 червня 2025 року - 3000,00 грн (а.с.30). На вказану картку перераховувала кошти і [PERSON] . Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статей 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як передбачено статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Загальний порядок здійснення сімейних прав та виконання сімейних обов`язків закріплено у ст. 14, 15 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. 122 та ст. 125 цього Кодексу. В силу ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у ст. 150, 151 СК України. За приписами ч. 2ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 155 СК України унормовано, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частин першої-четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно частини першої-третьої статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними. При цьому сімейні відносини як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, які поділяються на юридичні дії (настання яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини). Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом. Якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання. Майновий обов`язок недієздатної особи за її рахунок виконує опікун. Якщо в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини особа не може виконувати сімейного обов`язку, вона не вважається такою, що ухиляється від його виконання. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів за рішенням суду (статті 164, 180 СК України). Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися. СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо утримання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо утримання дитини. Як вказувалося, законодавчо обов`язок щодо утримання своїх неповнолітніх дітей, які не досягли 18 років, покладено виключно на батьків. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи розірвано їх шлюб. Обов`язок по утриманню зберігається також і у випадку позбавлення батьківських прав батьків (ч. 2 ст. 166 СК України). Відповідно до ст. 260 СК України якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні. Відповідно до ч.1 ст. 268 СК України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином, у вітчима виникає лише право брати участь у вихованні падчерки та пасинка, які з ним проживають, а обов`язок їх утримувати виникає лише у разі відсутності у нього, зокрема матері та батька, або вони з поважних причин не можуть надавати належного утримання. Верховний Суд у постанові від 14 грудня 2023 року №160/11228/23, зазначив, що заявник, перебуваючи у шлюбі з громадянкою, яка є матір`ю дітей, має право на участь у вихованні цих дітей (за умови проживання однією сім`єю). При цьому обов`язок щодо їх утримання у позивача (як вітчима) виникає за умови, якщо в останніх немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання. Отже, вітчим має обов`язок утримувати своїх падчерку та пасинків, прямо передбачений законом, лише за сукупності таких обставин: такі діти не мають матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер, або ж ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання; вітчим може надавати матеріальну допомогу. У батьків дитини зберігається обов`язок утримання своєї дитини з моменту її народження до досягнення нею повноліття, при чому такий обов`язок не залежить від наявності зареєстрованого шлюбу між батьками, факту позбавлення батьківських прав, визнання батьків недієздатними тощо, а припиняється лише фактом смерті батьків. Позивач, звертаючись до суду, просить встановити факт перебування на його утриманні дітей дружини - [PERSON] . При цьому вказує, що встановлення цього факту є необхідним з метою реалізації наміру оформлення в установленому законом порядку звільнення з військової служби на підставі п.п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Як слідує з матеріалів справи [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , мають батьків, якими є відповідач в справі [PERSON] та третя особа [PERSON] , які відповідно до вищенаведених норм права зобов`язані утримувати свої дітей, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі та чи проживають разом з дітьми або окремо від них. В даному випадку позивач [PERSON] є вітчимом [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вітчим має особливий правовий статус, що істотно відрізняється від статусу батька, усиновлювача, опікуна та піклувальника, характеризується мінімально необхідним набором прав та обов`язків щодо пасинка, падчерки. «Вітчим» і «пасинок» не мають настільки чітко визначених прав та обов`язків по відношенні один одного. Якщо «пасинок» має батька, який проживає окремо, то за нормами сімейного законодавства вони наділені по відношенню один до одного правами та обов`язками. Тобто, батько має своїм обов`язком утримувати неповнолітню дитину навіть, якщо вона проживає окремо від нього з матір`ю, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком. І навіть більше, з часом, така дитина (по досягненню повноліття) матиме обов`язок забезпечити утриманням свого непрацездатного батька, що потребує матеріальної допомоги (ст.202 СК України). Як вказувалося, вітчим має своїм обов`язком утримувати пасинка, який з ним проживає, якщо у нього немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що вітчим може надавати матеріальну допомогу. При цьому, суд може звільнити вітчима, мачуху від обов`язку по утриманню падчерки, пасинка або обмежити його певним строком, зокрема у разі: 1) нетривалого проживання з їхнім матір`ю, батьком; 2) негідної поведінки у шлюбних відносинах матері, батька дитини. Звідси слідує, що вітчим вважається таким, що зобов`язаний утримувати пасинка за сукупності таких умов: пасинок проживає разом із вітчимом; пасинок немає родичів першої та другої лінії кровного споріднення або ж ці особи не можуть надавати пасинку утримання з поважних причин; вітчим може надавати матеріальну допомогу. Такий перелік є виключним та розширеному тлумаченню не підлягає. Відповідно до вказаних норм у [PERSON] відсутній правовий обов`язок утримувати дітей дружини. Якщо ж вітчим самостійно (з власної ініціативи) надає матеріальну допомогу дітям дружини, така його поведінка може свідчити про дотримання загальних засад поведінки у сімейних правовідносинах. Проте, з позиції норм СК України таку поведінку вітчима не можна назвати «утриманням», бо «утримання», це не «право», а безальтернативний та імперативно визначений «обов`язок» батьків по відношенню до неповнолітніх дітей. Доведення факту утримання пасинків вітчимом стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків та безумовно впливає на права й інтереси самих дітей, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. Якщо мати дітей (пасинків) вбачає у поведінці свого колишнього чоловіка (батька дітей) ознаки, за наявності яких особа може бути позбавлена батьківських прав, то може скористатись відповідною процедурою. Крім того, у випадку позбавлення батька батьківських прав така дитина, за згоди самої ж дитини, може бути усиновлена. Вітчим у даному разі матиме право на усиновлення такої дитини. І лише після усиновлення, усиновлювач зобов`язаний утримувати неповнолітніх усиновлених дітей. Наразі позивачем не надано достатніх та переконливих доказів неможливості батьком утримувати дітей. Суд звертає увагу, що відповідач [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей. Однак, ця обставина не свідчить, що батько дітей не в змозі сплачувати аліменти на їх утримання, зокрема з поважних причин. Відомостей, що він непрацездатний, не отримує доходи, тощо матеріали справи не містять. Разом з тим суд зазначає, що не сплата аліментів не має своїм правовим наслідком втрату правового зв`язку між дитиною та одним із батьків. Судова практика у сімейних спорах свідчить, що часто не сплата аліментів є наслідком неприязних стосунків колишнього подружжя. А тому аналізовані приписи СК України визначають відповідальність за несплату аліментів, що пов`язана із негативними наслідками майнового характеру, а не припиненням зв`язку між батьками та дітьми. Адже головним завданням сімейного законодавства є охорона та збереження цінностей сім`ї, а заразом зв`язку між дитиною та її батьками, безвідносно до того, які відносини складаються між самими батьками дитини. Тобто, невиконання батьком дитини рішення суду по сплаті аліментів має інші наслідки, проте жодним чином не призводить до припинення правового зв`язку між батьком та дітьми, не припиняє обов`язку батька утримувати малолітніх синів та не виключає стягнення аліментів в порядку примусового виконання. Крім того слід відмітити, що [PERSON] не позбавлений батьківських прав, не звільнений від обов`язку надання коштів на утримання дітей. Слід також зазначити, що діти мають матір. Як установлено судом [PERSON] з 30 грудня 2024 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку. Водночас вона щомісячно отримує допомогу як багатодітна мама в сумі 2100,00 грн та допомогу при народженні дитини у розмірі 860,00 грн. Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б вказували на звільнення [PERSON] від покладеного на неї законом обов`язку утримувати своїх малолітніх дітей чи його не виконання. Щодо можливості діда та баби малолітніх [PERSON] надавати допомогу на утримання своїх онуків, то суд відмічає, що останні, будучи допитаними в судовому засіданні як свідки, не заперечували тієї обставини, що надають допомогу продуктами харчування. Водночас суд відмічає, що малолітні [PERSON] мають як матір, так і батька. Суд зазначає, що [PERSON] не заборонено добровільно утримувати малолітніх синів своєї дружини, дбати про її всебічний розвиток, забезпечувати повсякденні побутові потреби, навчання, піклуватися про її духовний та фізичний стан, проте таке право заявника не породжує юридичного значення та підстав для встановлення факту перебування дітей саме на його утриманні. Слід також відмітити, що встановлення цього факту пов`язане саме із виконанням військового обов`язку, проходженням військової служби та реалізації права на звільнення з військової служби. Водночас, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Зазначені правові висновки щодо дотримання принципу справедливості висловив Конституційний Суд України у рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004. Дії учасників сімейних правовідносин мають бути добросовісними, характеризуватися чесністю, відкритістю й повагою до інтересів інших членів суспільства. Водночас учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Приватноправовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками сімейних відносин для уникнення виконання встановлених законом обов`язків. Зловживання правом і використання приватноправового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа використовувала право на зло; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб, держави (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов: настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб. Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі №754/5841/17. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників сімейних правовідносин, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст. 141ЦПК України. Зважаючи на відмову в задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем залишаються за ним. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed