Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс»звернулося до Царичанського районного суду Дніпропетровської області із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що 01.06.2020 р. між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] укладений кредитний договір №125851332 в електронній формі з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора СВ59Т92D. Відповідно до умов вказаного кредитного договору відповідачу було видано кредит в сумі 17 400,00 грн. шляхом перерахування коштів на банківську карту, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти надані у кредит та сплатити проценти за користування кредитом. 01.06.2020р. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на банківську карту відповідача № [NUMBER] грошові кошти в сумі 17 400,00 грн. 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди, у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1. На виконання Договору факторингу 1 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» підписали Реєстр прав вимоги №123 від 02.03.2021, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі, зазначеному у Реєстрі прав вимоги. 05.08.2020 р. між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01. ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на виконання Договору факторингу 2 підписали Реєстр прав вимоги №9 від 30.05.2023 до Договору факторингу 2, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі, зазначеному у Реєстрі прав вимоги. 20.10.2023 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу №20/10/23-03, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №125851332 від 01.06.2020р. Відповідно до Реєстру Боржників №б/н від 20.10.2023 за Договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 87\~497,19 грн.? ? Таким чином, в ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором №125851332 від 01.06.2020р. перейшло до позивача, що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до відповідача в розмірі 87 497,19 грн. На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №125851332 від 01.06.2020р. у розмірі 87\~497,19 грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн. Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова\~компанія "Ейс"\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін та призначено справу до розгляду по суті. За клопотанням представника позивача від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» витребувано інформацію щодо відповідача (Т.1 а.с.178-179). \~ \~ \~ \~06.10.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача Сливки І.В. надійшов відзив на позов ТОВ "Фінансова компанія "Ейс", відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав та прохав у їх задоволенні відмовити, посилаючись на наступне. Як вбачається із позовної заяви на підтвердження свого правонаступництва, позивач посилається на перехід прав за договорами факторингу від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», від якого право перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке у подальшому передало право вимоги позивачу, та надав три договори факторингу і витяги з реєстрів права вимоги до них. Однак, договір факторингу № 28/1118-01, за яким відбулось первісне відступлення права вимоги за кредитним договором № 125851332 від 01.06.2020 року, було укладено між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» 28 листопада 2018 року, тобто за два роки до укладення спірного кредитного договору між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] . Вказана обставина взаємовиключає одне одного, оскільки договір факторингу права вимоги є похідним від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги. Відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Окрім того, до позовної заяви не були надані докази в підтвердження оплати за договором факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (платіжні інструкції, банківські виписки). Акт звірки взаємних розрахунків не є первинним документом, який достовірно підтверджує оплату за договором факторингу. Також, наданий до позовної заяви витяг з реєстру прав вимоги№ 123 від 02.03.2021 року та інші витяги з реєстру прав вимоги до договорів факторингу не є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги за спірним кредитним договором. В порушення вимог ч. 1 ст. 1082 ЦК України, він не отримував ні від ТОВ «Таліон Плюс», ні від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», ні від ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги. Доказів повідомлення його про відступлення права грошової вимоги до позовної заяви не надано. Враховуючи, що позивачем ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» не доведено факту переходу права вимоги до нього за спірним кредитним договором на першому етапі - від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора - ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС». Позивач не надав належних та достовірних доказів підписання ним спірного кредитного договору та додаткових угод про продовження строку його дії, ознайомлення його з правилами надання грошових коштів у позику, алгоритмом дій. Також, позивачем не надано доказів, з яких можна було б установити, що він пройшов верифікацію, ідентифікацію у інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України "Про електронну комерцію" через номер телефону, який він сам нібито зазначив. Не надано і доказів надання йому кредиту (кредитних коштів), зокрема, платіжного доручення/платіжної інструкції. Надане позивачем платіжне доручення від 01.06.2020 року не містить відмітки банку про його отримання та проведення. Щодо наданих розрахунків заборгованості, то вони є внутрішніми документами позивача та інших факторів та не містить відомостей, що дозволили б перевірити, чи передавалися в дійсності кошти «позичальнику» в кредит, а також перевірити дійсний розмір спірної заборгованості. До того ж, з наданих документів вбачається, що первісний кредитор та фактори свавільно продовжували нараховувати проценти навіть після закінчення строку на який надавався спірний кредит. Заявлена ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» до стягнення сума процентів за користування кредитом в 4 рази перевищує заявлену до стягнення суму тіла кредиту. І це при тому, що навіть в наданому розрахунку «первісного кредитора» відображено про сплачені суми коштів, які перевищили розмір тіла спірного кредиту. Однак, сплачені суми коштів перенаправлялись на погашення процентів за користування спірним кредитом. Враховуючи вищенаведене, позивач не довів належними та допустимими доказами факт укладення між ним та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» кредитного договору, отримання ним грошових коштів та наявності кредитної заборгованості. Крім того, у спірному кредитному договорів від 01.06.2020 року № 125851332 зазначено про те, що строк надання кредиту становить 30 днів. Тобто, 01.07.2020 року у ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» виникло право вимоги про захист свого цивільного права або інтересу. ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» не зверталось до суду про стягнення заборгованості. ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», яке безпідставно вважає себе правонаступником, звернулось до суду 03.09.2025 року, зі спливом позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову. (Т.1 а.с.183-198). \~ \~ \~ \~ 07.10.2025 через систему "Електронний суд" від представника позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» надійшла відповідь на відзив відповідача [PERSON] , відповідно до якого представник позивача просить позовні вимоги задовольнити, посилаючись на наступні обставини. При заповненні Заявки на кредит відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами Договору перед його підписанням. Особистий кабінет (відповідно до Правил) сукупність захищених сторінок, що формуються позичальнику в момент його реєстрації в Інформаційно-телекомунікаційній системі (особистий розділ позичальника), за допомогою якого позичальник здійснює повну взаємодію з Товариством, має постійний доступ до Електронного договору, додаткових угод до Електронного договору, свого Графіка розрахунків та до іншої інформації/документів, пов`язаних з наданням Товариством фінансових послуг. Доступ до Особистого кабінету здійснюється позичальником після авторизації, яка проходить шляхом введення логіна Особистого кабінету і пароля Особистого кабінету та має юридичне значення ідентифікації позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства в розумінні ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Доказами накладення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором є QRкод - матричний код (двовимірний штрих-код), який містить інформацію щодо підписанта електронного договору і призначений для сканування за допомогою мобільного пристрою, сканера штрих-коду з метою швидкої та безпомилкової ідентифікації Договору позичальника. Одноразовий персональний ідентифікатор - CB59T92D направлено відповідачу 01.06.2020 о 15:59:25 год. на номер мобільного телефону вказаний ним в Заявці на отримання грошових коштів [NUMBER] , одноразовий персональний ідентифікатор введено відповідачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 01.06.2020 о 15:59:55. Відповідач підписав Договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отримав свій примірник електронного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту та мав змогу у будь- який час самостійно ознайомитися з Договором на Сайті Товариства в Особистому кабінеті. Враховуючи вищевикладене, позивач надав беззаперечні докази того, що відповідач підписав Договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Ідентифікація особи проводиться шляхом отримання ідентифікаційних даних особи заявника, які ця особа передає при заповненні Заявки на Сайті: Верифікація особи Заявника/Позичальника проводиться шляхом встановлення (підтвердження) особи (Заявника) через перевірку персональних даних такої особи, залишених під час заповнення Заявки, в бюро кредитних історій та, відповідно, звірки зазначених даних з даними отриманими від бюро кредитних історій. Перевірка дійсності платіжної картки та верифікація держателя банківської карти, вказаної Заявником/Позичальником в Заявці, проводиться відповідно до міжнародних стандартів верифікації платіжних інструментів шляхом: - використання технології ЗDSecure (MasterCardSecureCode та VerifiedbyVisa) шляхом направлення банком - емітентом на фінансовий мобільний номер Заявника в sms унікального коду, або використання технології Preauth, шляхом блокування на картковому рахунку заявника певної суми (до 1 грн), до моменту введення її розміру в Заявку, або до моменту автоматичного розблокування даної суми банком-емітентом. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» є небанківською фінансовою установою, та не надає фінансових платіжних послуг, а отже, не має повноважень щодо надання документів, що посвідчують переказ коштів (банківських платіжних доручень). Первинний кредитор ініціював платіжну операцію шляхом подання відповідної платіжної інструкції надавачу фінансових платіжних послуг із зазначенням необхідних реквізитів, які клієнт вказав в заявці на отримання кредитних коштів для їх подальшого зарахування на рахунок отримувача (Боржника) та надав Електронне повідомлення про те, що відповідне перерахування було здійснено успішно - позивач довів факт отримання відповідачем коштів, а отже зобов`язання останнього за кредитним договором. Важливо зазначити, що згідно з матеріалами справи відповідач виконував умови кредитного договору, здійснюючи часткові платежі, що свідчить про те, що він усвідомлював існування даного договору та визнавав його зобов`язання за ним, таким чином, підтверджуючи факт укладення та розуміння його правил. Відповідач здійснював оплату за тілом у сумі 4,75грн., а решта сплат відбувались за відсотками, при цьому сума платежу була недостатньою для сплати тіла боргу. Таким чином, тіло кредиту складає 17395,25 грн., що підтверджується Випискою та Реєстрами до Договорів Факторингу. Підготовлені розрахунки не суперечать один одному та узгоджується з іншими письмовими доказами у справі, зокрема із витягами Реєстру прав вимоги № 123 від 02.03.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, Реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020. За весь період перебування права вимоги за вищезазначеними договорами, позивач не здійснив жодних додаткових нарахувань і не застосував жодних штрафних санкцій до боржника. Отже, розрахунки заборгованості, надані попередніми кредиторами та позивачем в сукупності з платіжними дорученнями про перерахування коштів є беззаперечними доказами факту заборгованості, а отже позовні вимоги доведені позивачем в повній мірі. Нарахування процентів повністю узгоджується з кредитним договором та додатковими угодами до нього. Відповідач не відмовлявся від одержання кредиту, свою згоду на укладення кредитного договору не відкликав, не звертався за додатковим роз`ясненням положень договору, тобто не скористався цим своїм правом. Враховуючи порушення відповідачем норм матеріального права, що регулюють договірні зобов`язання, та умов договору в частині повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами, у позивача наявні всі правові підстави для стягнення відсотків за кредитним договором як в межах строку його дії (відповідно до ст.1048 ЦК України), так і після спливу строку кредитування (відповідно до ст.625 ЦК України). ТОВ МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА (Клієнт) та між ТОВ Таліон Плюс (Фактор) укладено Договір факторингу № 28/1118-01. Відповідно до пункту 8.2 Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 строк дії цього Договору закінчується 28 листопада 2019 року. Відповідно до п.8.6 Додатки та додаткові угоди до даного Договору набувають чинності з моменту їх підписання обома Сторонами та становлять його невід`ємну частину. В подальшому ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали ряд додаткових угод: №19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, №31 від 31.12.2022, №32 від 31.12.2023 якими продовжено строк дії договору до 31 грудня 2024 року. Таким чином, з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії, з 28.11.2018 по 31.12.2024. Подані витяги з реєстрів прав вимоги за договором факторингу відповідають вимогам, встановленим законодавством України та позивач додав до позову копії платіжних інструкцій, що підтверджують проведення оплати за набуття права грошової вимоги за Договорами факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, № 05/0820-01 від 05.08.2020 та №20/10/23-03 від 20.10.2023. Також, якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Також, чинним законодавством на даний час зупинено перебіг позовної давності, а тому строк позовної давності щодо повернення коштів на момент подачі позовної заяви не закінчився (Т.1 а.с.200-242). \~ \~ \~ \~15 жовтня 2025 року через систему «Електронний суд» від відповідача [PERSON] на дійшла відповідь на відзив, в якій відповідач зазначив, що ТОВ «ФК «ЕЙС» не спростувало його доводи про недоведеність права позивача як правонаступника первісного кредитора на стягнення заборгованості. Посилання позивача на те, що передача права вимоги здійснюється не за самим договором факторингу, а за реєстрами, які є додатками до нього і що, як наслідок, на момент включення спірного кредитного договору до реєстру, право вимоги вже існувало - є безпідставними. Оскільки, реєстри передачі прав вимоги є похідними від самого договору факторингу. Так як на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , то у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року. Права майбутньої вимоги на момент укладення договору має бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо [PERSON] на момент укладення договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року не існувало та сторони не могли передбачити, що 01.06.2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладе спірний кредитний договір зі ним та таким не могли бути охоплені зобов`язання позичальника, які виникли після укладення цього договору. Крім того, на час укладення договору відступлення права вимоги №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет не індивідуалізовано належним чином. Отже, право вимоги за спірним кредитним договором, укладеним із [PERSON] , у договори факторингу входити не могло. Безпідставними є посилання позивача на наявність оплати за договором факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс». До позовної заяви не були надані докази в підтвердження оплати за договором факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (платіжні інструкції, банківські виписки). Акт звірки взаємних розрахунків не є первинним документом, який достовірно підтверджує оплату за договором факторингу. Також, позивач не спростував його доводи щодо: ненадання належних та достовірних доказів підписання ним спірного кредитного договору та додаткових угод про продовження строку його дії; ненадання доказів ознайомлення його з правилами надання грошових коштів у позику, алгоритмом дій; ненадання доказів повідомлення його про всі умови кредитування (складові загальної вартості кредиту) з боку ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА»; ненадання банківської виписки по рахунку, на який повинні були надходити кошти на повернення спірного кредиту. Посилання позивача на те, що надані ним та іншими факторами розрахунки заборгованості є належними документами, які підтверджують наявність кредитної заборгованості та її дійсний розмір є очевидно безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства (Т.2 а.с.6-11). \~ \~ \~ \~16 жовтня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких представник зазначив, що проаналізувавши відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив, представник позивача вказує, що відповідач дублює одні і ті ж аргументи в своїх заявах, що заважає встановленню істини у справі і лише сприяє затягуванню її розгляду, що суперечить принципу розумності строків розгляду справи судом, встановленому п.10 ч. 3 ст. 2, ст. 275 ЦПК України. Під час подання позовної заяви позивачем долучено оригінали електронних документів, зокрема оригінали Кредитного договору № 125851332 від 01.06.2020 та Паспорту споживчого кредиту. Зазначені документи відповідають вимогам законодавства України щодо правочинів, вчинених в електронній формі, та мають належну юридичну силу. Кредитний договір №125851332 від 01.06.2020 вважається підписаним відповідно до ч.3 ст.11 ЗУ "Про електронну комерцію". Відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами Договору перед його підписанням. Укладення договору без попереднього ознайомлення Правилами надання грошових коштів у позику було б технічно неможливим, оскільки процес оформлення договору передбачає обов`язкове підтвердження факту ознайомлення з ними. Правила надання грошових коштів у позику, що є невід`ємною частиною Кредитного договору, розміщені у відкритому доступі на офіційному веб-сайті Кредитодавця: www.moneyveo.ua у спосіб, що забезпечував безперешкодне ознайомлення з ними. [PERSON] мав можливість вільно та всебічно ознайомитися з вищезазначеними правилами до моменту укладання договору. Окрім цього, підписуючи кредитний договір, відповідач власноручно засвідчив факт ознайомлення з правилами надання коштів у позику. Щодо перерахування кредитних коштів, то представник позивача зазначив, що на виконання ухвали суду надійшла відповідь стосовно перерахунку кредитних коштів на рахунок відповідача. Згідно з відповіді від АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», за дорученням Первинного кредитора відповідачеві успішно перераховані через платіжний сервіс LiqPay кошти в сумі 17400,00. Крім того зазначив, що Договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом тривалого часу, а саме 28.11.2018 - 31.12.2024. Позивачем як у позовній заяві, так і доданими доказами доведено факт переходу права вимоги. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги повністю (Т.2 а.с.13-35). \~ \~ \~ \~Представник позивача\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Ейс» в судове засідання не з`явився, в позовній заяві прохали розгляд справи провести у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримують повністю та прохають їх задовольнити. Також, представник позивача прохав при ухваленні рішення по справі врахувати надані ним відповідь на відзив та додаткові пояснення. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши до суду відзив на позов та заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких позовні вимоги не визнає та у їх задоволенні просить відмовити, розгляд справи просить провести у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.12, ч.1 ст.13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України). Судом встановлено, що 01.06.2020 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладений договір №125851332. Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора CB59T92D (Т.1 а.с. 20-23). Відповідно до п.1.1. договору, Товариство зобов`язується надати Позичальникові Кредит без конкретної споживчої мети на суму 17 400,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі. Згідно з п.1.2. договору, кредит надається (Договір укладається) строком на 30 днів від дати отримання Кредиту Позичальником. Згідно з п.п.1.3-1.5, на період строку, визначеного п.1.2 Договору, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,13 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом. У випадку користування Кредитом понад строк, встановлений п.1.2 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між Сторонами застосовується Базова процентна ставка в розмірі 1,70 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Товариству різницю між фактично сплаченими процентами за Дисконтною та нарахованою Базовою процентними ставками за весь строк користування Кредитом (від дати отримання Кредиту до фактичної дати повернення). Базова процентна ставка за користування Кредитом не застосовується протягом строку користування Кредитом вказаного в п.1.2 Договору, виключно за умови якщо розмір Базової процентної ставки більший ніж 1,70 відсотків від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом. Відповідно до п.1.7 Договору, розрахунок сукупної вартості Кредиту за Дисконтною процентною ставкою та Термін платежу згідно строку, передбаченого п.1.2 цього Договору, зазначені в Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток №1 до Договору). Позичальник має право звернутися до Товариства з наміром продовження строку надання Кредиту та/або реструктуризації зобов`язань за Договором (п.п.2.2.1.2 Договору). Закінчення строку надання Кредиту не звільняє Сторони від відповідальності за порушення умов Договору (п.3.6 Договору). Згідно з п.4.3 Кредитного договору сторони погодили, що проценти, нараховані після закінчення строку надання Кредиту, визначеного в п.1.2 цього Договору, є процентами в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України. Згідно з п.4.3 сторони погодили, що проценти, нараховані після закінчення строку надання Кредиту, визначеного в п.1.2 цього Договору, є процентами в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України. Згідно з п.4.7. сторони дійшли згоди, що в усіх відносинах між Позичальником та Товариством в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Таким чином, кредитний договір №125851332 від 01.06.2020р. укладений в електронній формі, за допомогою ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором шляхом перерахування коштів на банківський рахунок, вказаний позичальником [PERSON] . Відповідач [PERSON] , підписавши 01 червня 2020 року кредитний договір №125851332, чим підтвердив, що отримав та ознайомився з інформацією про умови та вартість кредитування. 01.07.2020 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено Додаткову угоду до Договору №125851332 від 01.06.2020, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди, у зв`язку з неможливістю виконання Позичальником умов Договору та на підставі звернення Позичальника, продовжити строк, на який був наданий Кредит за Договором №125851332 від 01.06.2020, на наступну кількість днів: тридцять. На дату укладання цієї Додаткової угоди Позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування Кредитом. Починаючи з 01.07.2020р., Позичальник сплачує за користування Кредитом 1,08 відсотків в день від суми Кредиту за Дисконтною процентною ставкою згідно цієї Додаткової угоди. Ця додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між Сторонами з 01.07.2020. Усі інші умови Договору не змінені цією Додатковою угодою (Т.1 а.с.24). 04.08.2020р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено Додаткову угоду до Договору №125851332 від 01.06.2020, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди, у зв`язку з неможливістю виконання Позичальником умов Договору та на підставі звернення Позичальника, продовжити строк, на який був наданий Кредит за Договором №125851332 від 01.06.2020, на наступну кількість днів: тридцять. На дату укладання цієї Додаткової угоди Позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування Кредитом. Починаючи з 31.07.2020р., Позичальник сплачує за користування Кредитом 0,86 відсотків в день від суми Кредиту за Дисконтною процентною ставкою згідно цієї Додаткової угоди. Ця додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між Сторонами з 31.07.2020. Усі інші умови Договору не змінені цією Додатковою угодою (Т.1 а.с.25). 30.08.2020р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено Додаткову угоду до Договору №125851332 від 01.06.2020, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди, у зв`язку з неможливістю виконання Позичальником умов Договору та на підставі звернення Позичальника, продовжити строк, на який був наданий Кредит за Договором №125851332 від 01.06.2020, на наступну кількість днів: тридцять. На дату укладання цієї Додаткової угоди Позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування Кредитом. Починаючи з 30.08.2020р., Позичальник сплачує за користування Кредитом 0,54 відсотків в день від суми Кредиту за Дисконтною процентною ставкою згідно цієї Додаткової угоди. Ця додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між Сторонами з 30.08.2020. Усі інші умови Договору не змінені цією Додатковою угодою (Т.1 а.с.26). 30.09.2020р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено Додаткову угоду до Договору №125851332 від 01.06.2020, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди, у зв`язку з неможливістю виконання Позичальником умов Договору та на підставі звернення Позичальника, продовжити строк, на який був наданий Кредит за Договором №125851332 від 01.06.2020, на наступну кількість днів: тридцять. На дату укладання цієї Додаткової угоди Позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування Кредитом. Починаючи з 29.09.2020р., Позичальник сплачує за користування Кредитом 0,54 відсотків в день від суми Кредиту за Дисконтною процентною ставкою згідно цієї Додаткової угоди. Ця додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між Сторонами з 29.09.2020. Усі інші умови Договору не змінені цією Додатковою угодою (Т.1 а.с.27). 28.10.2020р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено Додаткову угоду до Договору №125851332 від 01.06.2020, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди, у зв`язку з неможливістю виконання Позичальником умов Договору та на підставі звернення Позичальника, продовжити строк, на який був наданий Кредит за Договором №125851332 від 01.06.2020, на наступну кількість днів: тридцять. На дату укладання цієї Додаткової угоди Позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування Кредитом. Починаючи з 29.10.2020р., Позичальник сплачує за користування Кредитом 0,54 відсотків в день від суми Кредиту за Дисконтною процентною ставкою згідно цієї Додаткової угоди. Ця додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між Сторонами з 29.10.2020. Усі інші умови Договору не змінені цією Додатковою угодою (Т.1 а.с.28). 28.11.2020р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено Додаткову угоду до Договору №125851332 від 01.06.2020, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди, у зв`язку з неможливістю виконання Позичальником умов Договору та на підставі звернення Позичальника, продовжити строк, на який був наданий Кредит за Договором №125851332 від 01.06.2020, на наступну кількість днів: тридцять. На дату укладання цієї Додаткової угоди Позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування Кредитом. Починаючи з 27.11.2020р., Позичальник сплачує за користування Кредитом 0,54 відсотків в день від суми Кредиту за Дисконтною процентною ставкою згідно цієї Додаткової угоди. Ця додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між Сторонами з 27.11.2020. Усі інші умови Договору не змінені цією Додатковою угодою (Т.1 а.с.29). 30.12.2020р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено Додаткову угоду до Договору №125851332 від 01.06.2020, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди, у зв`язку з неможливістю виконання Позичальником умов Договору та на підставі звернення Позичальника, продовжити строк, на який був наданий Кредит за Договором №125851332 від 01.06.2020, на наступну кількість днів: тридцять. На дату укладання цієї Додаткової угоди Позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування Кредитом. Починаючи з 27.12.2020р., Позичальник сплачує за користування Кредитом 0,54 відсотків в день від суми Кредиту за Дисконтною процентною ставкою згідно цієї Додаткової угоди. Ця додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між Сторонами з 27.12.2020. Усі інші умови Договору не змінені цією Додатковою угодою (Т.1 а.с.30). Надання грошових коштів у розмірі 17 400,00 гривень відповідачу підтверджується платіжним дорученням №98130ecd-7d70-48a6-88e3-bac53990743c від 01.06.2020 (Т.1 а.с.) та повідомленням АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №20.1.0.0.0/7-250926/43865-БТ від 01.10.20254, відповідно до якого на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , та надано виписку по рахунку № [NUMBER] за період з 01.06.2020-06.06.2020р.р., яка містить зарахування на суму 17\~400,00 грн. (Т.2 а.с.1-2). Отже, первісний кредитор виконав зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредитні кошти. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Статтею 207 ЦК України не передбачено вичерпного переліку таких документів, тому, окрім листів та телеграм, можуть використовуватися й інші засоби зв`язку, наприклад електронний або інший інтернет/SMS-pecypc. Частиною 2 ст.638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Крім того, суд зазначає, що за п. 5 ч. 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Таким чином, кредитний договір №125851332 від 01.06.2020 був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено укладання між сторонами такого договору, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіну та пароля договори між сторонами не були б укладені, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочинів. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022року у справі № 757/40395/20. Отже, існують підстави вважати, що сторонами належно обумовлено умови користування позиченими коштами та позичальнику належним чином повідомлено про умови позики. Таким чином, згідно з презумпцією правомірності правочину, що визначена статтею 204 ЦК України, договір №125851332\~від 01.06.2020\~р. є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним та відповідачем протилежного не доведено. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до приписів ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до приписів ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. 28 листопада 2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено договір факторингу №28/1118-01, згідно п.2.1 якого було передбачено, що Клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (Т.1 а.с.43-53). Відповідно до п. 4.1 даного договору право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром прав вимоги. Згідно витягу з реєстру прав вимоги № 123 від 02.03.2021 р. до договору факторингу\~№28/1118-01 від 28.11.2018 р., що укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «Таліон\~Плюс» набуло права вимоги? ? до відповідача в сумі 74\~485,51 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 17\~395,25 грн., заборгованість за відсотками 57\~090,26 грн. (Т.1 а.с. 81-83). Згідно термінів, наведених в розділі І зазначеного вище договору: -кредитний договір, укладений між Клієнтом та Боржником, права вимоги за яким відступаються; -право вимоги означає всі права Клієнта та кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому; -реєстр прав вимоги означає перелік прав вимог до боржників, що відступається за цим Договором. В подальшому додатковими угодами №19 від 28 листопада 2019 року, №26 від 31 грудня 2020 року, №27 від 31 грудня 2021 року, №31 від 31 грудня 2022 року, № 32 від 31 грудня 2023 року вносились зміни до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до яких, зокрема, строк його дії було продовжено до 31 грудня 2024 року включно (Т.1 а.с.54, 55-64, 65, 66, 67). З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. 05 серпня 2020 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" було укладено договір факторингу №05/0820-01, зі строком дії до 04 серпня 2021 року (а.с.68-76). Згідно додаткової угоди №2 від 03 серпня 2021 року строк дії договору продовжено до 31 грудня 2022 року, згідно додаткової угоди №3 від 30 грудня 2022 року до 30 грудня 2024 року (Т.1 а.с. 77, 78). Згідно? ? Договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року (а.с.68-76) ТОВ "Таліон Плюс" було відступлено право вимоги за кредитним договором №125851332 від 01.06.2020 року на користь ТОВ "ФК" Онлайн Фінанс". Відповідно до п. 4.1 даного договору право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром прав вимоги. Згідно витягу з реєстру прав вимоги №9 від 30 травня 2023 року, ТОВ ФК\~«Онлайн Фінанс»\~набуло права\~вимоги до\~відповідача в\~сумі 87\~497,19\~грн.\~з яких:\~17\~395,20\~грн.\~-\~сума заборгованості\~за тілом\~кредиту,\~70\~101,94\~грн.\~-\~сума заборгованості\~за відсотками\~(Т.1\~а.с.95-97). В подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" на підставі договору факторингу №20/10/23-03 від 20 жовтня 2024 року було відступлено на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» (Т.1 а.с. 84-92). Згідно п.1.2 даного договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений? ? їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №20/10/23-03 від 23.10.2023 р. клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників в кількості 700, після чого, з урахуванням пункту 1.2 Договору факторингу №20/10/23-03 від 20.10.2023 р., від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (Т.1 а.с.102). Відповідно до Реєстру боржників від 20.10.2023 р. до Договору факторингу №20/10/23-3 від 20.10.2023 року, ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло права вимоги до відповідача в сумі 87\~497,19 грн. з яких: 17\~395,25 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 70\~101,94 грн. - сума заборгованості за відсотками (Т.1 а.с.98-100). З розрахунку заборгованості ТОВ "Таліон Плюс" за кредитним договором №125851332 від 01.06.2020 р. та виписки з особового рахунку за кредитним договором, вбачається, що відповідач має заборгованість за кредитним договором у сумі 87\~497,19 грн. з яких: 17\~395,25 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 70\~101,94 грн. - сума заборгованості за відсотками (Т.1 а.с.34-35, 42). Що стосується укладених договорів факторингу, суд зазначає наступне. Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу. У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі №31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. Верховний Суд у постанові від 14 червня 2023 року у справі № 755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. Так, з матеріалів справи вбачається, що кредитний договір №125851332 був укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 01 червня 2020 року, натомість договір факторингу № 28/1118-01, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс», був укладений 28 листопада 2018 року, тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником [PERSON] , відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 28 листопада 2018року. На час укладення договору відступлення права вимоги № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет не індивідуалізовано належним чином. Інформація про [PERSON] як боржника надана у витягу з реєстру прав вимоги № 123 від 02 березня 2021 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року ТОВ «Таліон Плюс», тобто майже через рік після укладення договору відступлення права вимоги. Між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» на час укладення договору відступлення прав вимоги 28 листопада 2018 року не були погоджені його істотні умови в частині обсягу вимог, що перейшли до нового кредитора, і вочевидь, договором не могли бути охоплені зобов`язання відповідача, які виникли після укладення цього договору. Отже, на момент укладення договору про відступлення права вимоги від 28 листопада 2018 року боргові зобов`язання за кредитним договором від 01 червня 2020 року ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору, на час укладення договору відступлення права вимоги від 28 листопада 2018 року. Оскільки ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги відносно [PERSON] , як боржника у зобов`язанні, не набуло, то таке право не могло бути передане цим товариством на підставі договору факторингу від 05 серпня 2020 року до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке в свою чергу не могло передати таке право позивачу ТОВ «ФК «ЕЙС» за договором факторингу №20/10/23-03 від 20.10.2023 . Враховуючи, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором на першому етапі від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора ТОВ «ФК «ЕЙС». Тож, ТОВ «ФК «ЕЙС» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 01 червня 2020 року між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Згідно сталої практики Верховного Суду доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що вони містять дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. При цьому, реєстри боржників та додаткові угоди самі по собі не свідчать про набуття позивачем прав кредитора по відношенню до позичальника [PERSON] , оскільки не спростовують порушення вимог цивільного законодавства при укладанні договорів, до яких вони є додатками. Таким чином, оскільки ТОВ «ФК «ЕЙС» не набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором №125851332 від 01.06.2020 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , суд приходить до висновку, що останнє не має права вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за вказаним вище кредитним договором, а тому позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» до [PERSON] є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Щодо застосування строків позовної давності, заявленого відповідачем, суд зазначає, що оскільки судом не встановлено підстав для задоволення позову, а тому судом не вирішується питання щодо його застосування. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в позові судові витрати по справі слід покласти на позивача. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed