Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача в користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №200430584 від 13.01.2016 в розмірі 82386,97 грн., судовий збір та витрати на професійну-правничу допомогу. В обгрунтування позову позивач зазначив, що 13.01.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем\~ [PERSON] \~укладено угоду № 200430584 щодо кредитування, за умовами якої банк надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 24517,77 грн, з встановленим строком кредитування з 13.01.2016 по 13.01.2019, які відповідач зобов`язався повернути у встановлений кредитним договором строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20.07.2020 позивач ТОВ «Діджи Фінанс» набув право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору №7_БМ від 20.07.2020 року, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту №GL16N618071 проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі №910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за договором, що був укладений з відповідачем. Таким чином, Банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. Позивач зазначив, що станом на 24.07.2025 розмір заборгованість відповідача за кредитним договором становить 82368,97 грн., з яких 21841,45 грн. заборгованість за кредитом, 41091,89 грн заборгованість за відсотками, а також 5674,35 гривень 3% річних та 13761,28 грн. - інфляційних втрат, які просить стягнути з останнього.\~Також, позивач просив поновити строк позовної давності для подання позову, оскільки у зв`язку з наявністю тривалого судового спору щодо приналежності права вимоги кредитору, а саме спору у справі № 910/11298/16, оригінали кредитних договорів за якими набуто право вимоги отримані лише на початку 2023 року. При цьому, просив врахувати дії карантинних обмежень, введених КМ України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (Covid 19) та введенням Указом Президента воєнного стану із 24.02.2022. Ухвалою суду від 22.09.2025 відкрито провадження у справі та ухвалено розглянути її в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач не делегував свого представника в судове засідання, у позовній заяві просить проводити розгляд справи без участі уповноваженого представника позивача. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи була повідомлений у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавав. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 13.01.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір у формі заяви № 200430584 про надання кредиту у сумі 24517,77 грн. строком на 1096 днів (з 13.01.2016 по 13.01.2019) та зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,0001% річних. Цього ж дня [PERSON] підписав графік платежів, довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту, якою визначено суму та мету кредиту, строк його повернення, обсяг щомісячного платежу, проценту ставку за кредитом, порядок повернення кредиту тощо. 20.07.2020 ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» уклали договір № 7_БМ про відступлення прав вимоги, за яким банк відступив новому кредитору належні банку, а новий кредитор набув право вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених в Додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) та/або договорами поруки та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього договору. Новий кредитор сплачує банку за права грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором. Із Витягу з Додатку № 1 до Договору № 7_БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 встановлено, що ПАТ «Банк Михайлівський» відступив ТОВ«Діджи Фінанс» право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 200430584 від 13.01.2016. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 в справі № 910/11298/16 застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2. Згідно з розрахунком позивача, основна сума заборгованості за кредитним договором № 200430584 від 13.01.2016 складає 62933,34 грн; інфляційне збільшення 13761,28 грн. та штрафні санкції 5674,35 грн. Разом заборгованість становить 82368,97 грн. Згідно з ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст. 12 ЦПК України, передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України, визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України, визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За статтями 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором. За положеннями ст. 516 ЦК України: заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1); якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (частина 2). Згідно з частиною 2 статті 517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено. Відповідно до частини 1статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з частиною першою, статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Звернувшись до суду із позовними вимогами, ТОВ «Діджи Фінанс» просило суду стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 82368,97 грн, судовий збір та витрати на правничу допомогу. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд звертає увагу на те, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є, саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Матеріали справи не містять та позивачем не доведено належними доказами наявність та розмір заборгованості [PERSON] як перед ПАТ «Банк Михайлівський» станом на 20.07.2020, так і перед новим кредитором ТОВ «Діджи Фінанс» за кредитним договором № 200430584 від 13.01.2016. Як вбачається із матеріалів справи, на підтвердження розміру заборгованості позивач надав виписку по особовим рахункам за період з 23.05.2016 по 27.07.2020, зокрема за рахунками №\~ [NUMBER] , №\~ [NUMBER] , №\~ [NUMBER] , сформовану з 23.05.2016, а не з часу укладення кредитного договору 13.01.2016, а тому з`ясувати суму наданого кредиту та дати початку строку кредитування є неможливим. У виписках зазначені номери рахунків, які не відповідають рахунку № [NUMBER] , вказаному у заяві (оферта) № 200430584 від 13.01.2016. Доказів того, що вказані у виписках рахунки належать саме відповідачу та відкриті на виконання кредитного договору № 200430584 від 13.01.2016, матеріали справи не містять. Також, умовами кредитного договору № 200505430 передбачена сплата відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 0,0001% річних. Відповідно до графіку платежів, відсотки за користування кредитом вказані 0,00%, тобто їх сплата не передбачена взагалі. Графіком платежів за договором передбачена лише сплата комісії за видачу кредиту та за обслуговування кредитної заборгованості. У позовній заяві позивачем не вказано за який період нараховано заборгованість за відсотками в сумі 41091,89 грн, розрахунку заборгованості за такими до позовної заяви не долучено, у зв`язку з чим суд не має можливості встановити за який період та з якої суми розрахована вказана заборгованість. Розрахунок сум заборгованості інфляційних витрат та 3% річних є документом, що складений самим позивачем, а, відтак, інформація, зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких розрахунок був складений, не може бути доказом наявності заборгованості за договором. Позивачем також не надано належних та допустимих доказів на підтвердження видачі кредитних коштів [PERSON] за кредитним договором №200430584. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем ТОВ «Діджи Фінанс» не доведено належними та допустимими доказами наявність у відповідачки [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 200430584 від 13.01.2016 в загальному розмірі 82368,97 грн. з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. На підставі п. 2 ч. 2 ст.141 ЦПК Україниу разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed