Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обгартовують тим, що 11.08.2021 року [PERSON] та АТ «ОТП Банк» уклали кредитним договір №2037157042, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на споживчі потреби з фіксованою ставкою 29.90% за користування кредитом. Загальний розмір кредиту 26680.50 грн. В свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість, яка підтверджена розрахунком станом на 21.06.2024 рік та становить 39864.82 грн і складається з тіла кредиту в розмірі 23382.11 грн, відсотків в розмірі 16482.71 грн. 21.06.2024 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі і до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором №2037157042 від 11.08.2021 року, укладеним між АТ «ОТП Банк» та відповідачем. Посилаючись на наведене, позивач просив задовольнити позов та стягнути із відповідача заборгованість за договором про надання кредиту в сумі 39864.82 грн. та понесені судові витрати: судовий збір в сумі 3028.00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 9200.00 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 09 травня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 13 червня 2025 року здійснено перехід від розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 30.06.2025 представник відповідача [PERSON] адвокат Огородній А.Б. подав відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги відповідачка не визнає, виходячи з наступного. Дійсно, 11.08.2021 року між відповідачкою та АТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір №2680421363 за умовами якого позичальниця отримала кредит в сумі 26680,50 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 29,90 % річних, з щомісячним графіком погашення заборгованості з кінцевим терміном повернення до 11.08.2024 року. Позивач стверджує, що на підставі договору факторингу №21/06/24 від 21.06.2024 року, укладеного між ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» та АТ «ОТП Банк» набув право вимоги за вищевказаним договором кредиту. При цьому позивачем не надано жодного доказу з якого б вбачалось, що відбулась зміна сторони (кредитора) у кредитному договорі №2680421363 від 11.08.2021 року та відбувся перехід права вимоги за цим договором. Не підтвердження позивачем набуття прав вимоги за вищевказаними кредитним договором, свідчить про відсутності цих прав у ТОВ «ФК «Еліт Фівнанс», а в наслідку неправомірності вимог останнього щодо виконання означених зобов`язань. Позивачем, в порушення вимог п.3 ч. 3 ст. 175 ЩІК України не наведено обґрунтованого розрахунку заборгованості по кредиту. Щодо посилання позивача на копію роздруківки, то остання не є первинним документом в розумінні ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України», та вочевидь не є документом, що підтверджує заборгованість по кредитному договору. Таким чином, відповідність розміру заявленої позивачем вимоги про стягнення заборгованості умовам кредитного договору перевірити не можливо, оскільки в порушення вимог ст. 81 ІДПК України позивач не надав жодного належного, достовірного та достатнього доказу для підтвердження вимог в цій частині. Між тим, відповідно до довідки від 20.06.2025 №04-68-Е00-5/133-БТ, виданої АГ «ОТП Банк» - відповідачка [PERSON] отримала за кредитним договором №268042136 від 11.08.2021 р. кредит і за період з 11.08.2021 р. по 20.06.2025 р. за користування кредитом позичальниця сплатила: тіло кредиту 26680,50 грн., нараховані проценти 3 807,86 грн. Крім того, зазначено, що термін погашення заборгованості за цим кредитним договором 11.08.2024 р. Отже, відповідачкою, як боржником за кредитним договором №2680421363 від 11.08.2021 р., було повністю виконане грошове зобов`язання сплачено тіло кредиту та нараховані проценти кредитору АТ «ОТП Банк», а тому відсутні підстави для задоволення позову ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», оскільки права та інтереси останнього відповідачкою не порушені. 14.07.2025 представником позивача надіслано відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідно до чинного законодавства України, надані позивачем виписки по рахунку є доказами видачі кредиту та доказами наявності заборгованості відповідача. Крім того, факт виконання умов договору факторингу між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» від 21.06.2024 підтверджується актом приймання передачі реєстру боржників від 21.06.2021 та платіжною інструкцією, за яким ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» перераховано на рахунок АТ «ОТП Банк» зазначені у договорі факторингу суму грошових коштів. Вказане свідчить про безперечний факт набуття позивачем права вимоги до відповідача за спірним кредитним договором. Згідно з нормами ЦК України та роз`яснень Верховного Суду, які викладені Постанові від 23 грудня 2020 року по справі № 358/509/17 на виконання умов договору факторингу АТ «ОТП Банк» було вчинено конклюдентні дії у вигляді передачі матеріалів кредитної справи відповідача (кредитний договір, виписки по рахункам, паспорт споживчого кредиту), що беззаперечно свідчить про повне виконання сторонами умов даного договору, та, як наслідок, підтверджує факт набуття позивачем трава вимоги за кредитним договором до відповідача. Є очевидним той факт, що за умови не набуття права вимоги позивачем до відповідача та невиконання сторонами договору факторингу своїх зобов`язань, АТ «ОТП Банк» ніколи не було би передано вищевказані документи кредитної справи відповідача позивачу. Вказаний факт вкотре підтверджує факт повного набуття позивачем права вимоги до Відповідача. В судове засідання представник позивача не з`явився. До початку розгляду справ подав заяву про слухання справи без його участі. Позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не заявилася. Представник відповідача адвокат Огородній А.Б. в судове заїдання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши письмові матеріалами справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. За приписами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлено, що 11.08.2021 між АТ «ОТП Банк» та відповідачем укладено кредитний договір №2037157042. Відповідно до п. 1.1 Договору, Банк надає кредит позичальнику у розмірі 24750.00 грн на споживчі цілі, 742.50 грн сплата комісійної винагороди за видачу кредиту, 1188.00 грн на придбання послуг зі страхування у продавця «страхування від нещасного випадку». Загальний розмір кредиту 26680.50 грн. Фіксована процентна ставка у розмірі 29.90% (п.1.2. Договору) Факт отримання коштів позичальником підтверджується випискою по особовому рахунку з 11.08.2021 по 21.06.2024. 21 червня 2024 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №21/06/24, відповідно до умов якого АТ «ОТП Банк» відступило ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 21/06/24 від 21.06.2024, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2037157042 від 11.08.2021 на загальну суму 39864.82 грн.. Згідно виписки АТ «ОТП Банк» по особовому рахунку за період з 11.08.2021 по 21.06.2024 заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 39864.82 грн: кредит 23382.11 грн, проценти 16482.71 грн. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст.526, 612, 625 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій ст.639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Отже, враховуючи положення вказаних норм, позивач є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем відповідно до умов кредитного договору, що був укладений між первісним кредитором АТ «ОТП Банк» та відповідачем. Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем кредитного договору, отримання кредитних коштів. Договір відступлення прав вимоги підтверджує перехід всіх прав грошової вимоги, які належали АТ «ОТП Банк» за кредитним договором, до позивача по справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 12 ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України). Також, матеріали справи містять довідку АТ «ОТП Банк» від 20 червня 2025 №04-68-F00-5/133-БТ з якої вбачається, що позичальник [PERSON] отримала кредит згідно Кредитного договору №2037157042 від 11.08.2021 та за період з 11 серпня 2021 року по 20 червня 2025 року сплатила: тіло кредиту 26\~680.50 грн.; нараховані проценти 3807.86 грн. У зв`язку з наведеним, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині заборгованості за тілом кредиту у розмірі 26680.50 грн., які відповідачкою сплачені в повному обсязі.. Щодо стягнення заборгованості у частині нарахування процентів за користування кредитними коштами в розмірі 16482.71 грн., суд зазначає наступне. Статтею 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Судом встановлено, що під час укладення спірного кредитного договору відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування, у тому числі щодо процентної ставки за кредитом, її типу (фіксована), порядку її обчислення та сплати процентів, реальної річної процентної ставки, та погодив такі умови, підписавши договір шляхом проставляння електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За своєю правовою природою проценти за кредитом входять до складу кредитного зобов`язання та обов`язок позичальника сплатити проценти за надані йому грошові кошти (кредит) є істотною умовою кредитного договору відповідно до вимог Цивільного кодексу України та вимог статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У цивільному законодавстві діє презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст.1056-1ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, у якій припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У зазначеній постанові Верховний Суд, розглядаючи питання стягнення штрафних санкцій за договором споживчого кредитування, сформував низку правових висновків. Зокрема, Велика Палата розмежувала поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання». Надаючи правову оцінку вказаним поняттям у частині нарахування штрафних санкцій за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього. Відрізняються терміни в тому випадку, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Указаний висновок міститься у п. 35 Постанови. Окрім того, в п. 54 постанови Верховний Суд вказує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Тобто, згідно з логікою Верховного Суду, припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором, та пред`явлення вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від вказаного правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Як встановлено матеріалами цивільної справи та підтверджується довідкою АТ «ОТП Банк» від 20 червня 2025 №04-68-F00-5/133-БТ, позичальник [PERSON] отримала кредит згідно Кредитного договору №2037157042 від 11.08.2021 та за період з 11 серпня 2021 року по 20 червня 2025 року сплатила: тіло кредиту 26\~680.50 грн.; нараховані проценти 3807.86 грн. Отже, враховуючи, що відповідачем в добровільному порядку сплачені кредитні кошти в розмірі 26680.50 грн та частково сплачені відсотки в розмірі 3807.86 грн, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками у сумі 12674.85 грн. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з боржника [PERSON] заборгованості за проценти за користування кредитом в сумі 12674.85 грн. В решті вимог позивача слід відмовити за необґрунтованістю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги задоволені частково, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 962.60 грн. Щодо вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне. \~ \~ \~ \~Так, як вбачається з матеріалів справи позивачем в особі представника було заявлено вимогу про компенсацію судових витрат на правничу допомогу у сумі 9200,00 гривень. В обґрунтування якої додано договір про надання правничої допомоги № 03-07/24 від 03.07.2024, акт прийому-передачі наданих послуг від 15.07.2024 та платіжну інструкцію №4976 від 1 жовтня 2024 року про оплату послуг про надання правничої допомоги. . \~ \~ \~ \~Таким чином, суд приходить до висновку, що ця вимога обґрунтована, однак підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Згідно ч. ч. 3, 8 ст.\~141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим. \~ \~ \~ \~За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. \~ \~ \~ \~Статтями 26,27\~Закону України\~«Про адвокатуру\~і адвокатську\~діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. \~ \~ \~ \~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3ст. 137 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Суд зазначає, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду за результатами розгляду справи №200/14113/18-а, ухвалив постанову від 26.06.2019, в якій сформував правову позицію, яка також зазначена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №620/1958/19 у постанові від 11.10.2021 року, згідно з якою, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial