Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

19.05.2025 року до суду через систему «Електронний суд» звернувся представник: адвокат Дідух Є.О. в інтересах ТОВ «Українські фінансові операції» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові посилалися на те, що 05.02.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір № 4360315 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно якого ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сторони погодили наступні умови договору: Відповідно п.1.2 тип кредиту кредит, сума кредиту складає 10800 грн. Згідно п.1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 05.02.2024 року по 29.01.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п.2.1 Договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] , яку Відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «A166». Таким чином, Відповідач має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту. Доступ до особистого кабінету клієнта має тільки Відповідач. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 10800 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки ТОВ "Універсальні платіжні рішення". За даними поденного Розрахунку заборгованості за Договором № 4360315 від 05.02.2024 року у період з 05.02.2024 року по 23.09.2024 року Первісним кредитором нараховано проценти за користування грошовими коштами на суму 62640 грн. У зазначений період Відповідачем здійснено оплати на рахунок Первісного кредитора у розмірі 0.00 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі 0.00 грн. Враховуючи невиконання Відповідачем своїх зобов`язань перед Первісним кредитором, 23.09.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу № 23/09/2024 за плату відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до Відповідача. Враховуючи зазначене, до Позивача перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Договором № 4360315 від 05.02.2024 року на загальну суму 78840 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту 10800 грн., заборгованість за процентами 62640 грн., штрафні санкції 5400 грн. Відповідно умов п.1.3 Договору № 4360315 строк кредиту 360 днів: з 05.02.2024 року по 29.01.2025 року. Станом на дату укладання Договору факторингу від 23.09.2024 року №23/09/2024 строк дії Договору № 4360315 від 05.02.2024 року не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» у період з 24.09.2024 року по 29.01.2025 року (128 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою з розрахунку: 10800 грн. * 2,5% = 270 грн. * 128 календарних днів = 34560 грн. Після укладання Договору факторингу та переходу права вимоги до Позивача, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості ані на рахунки ТОВ «Українські фінансові операції», ані на рахунки первісного кредитора. Таким чином, відповідач має заборгованість перед Позивачем за Договором № 4360315 від 05.02.2024 року загальною сумою 113400 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 10800 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 62640 грн., нарахованих процентів ТОВ «Українські фінансові операції» за 128 календарних днів - 34560 грн., штрафні санкції 5400 грн. Штрафні санкції не підлягають стягненню з відповідача у зв`язку з дією воєнного стану. На підтвердження факту надання адвокатом правничої допомоги у зв`язку із розглядом справи на суму 10000 грн. надаються наступні документи: 1. Копія Договору про надання правової (правничої) допомоги № 01/08-2024-А від 01.08.2024 року між [PERSON] та ТОВ «Українські фінансові операції»; 2. Заявка на виконання доручення до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 01/08-2024-А від 01.08.2024; 3. Рахунок на оплату до Договору про надання правничої (правничої) допомоги № 01/08-2024-А від 01.08.2024; 4. Копія Акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до Договору про надання правничої (правничої) допомоги № 01/08-2024-А від 01.08.2024. Прохали стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість загальною сумою 108000 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 10800 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 62640 грн., нарахованих процентів ТОВ «Українські фінансові операції» за 128 календарних днів - 34560 грн.; стягнути з відповідача сплачений судовий збір 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн.; розгляд справи проводити без участі позивача, не заперечували проти винесення заочного рішення. 20.05.2025 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 18.06.2025 року заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Запоріжжя по справі № 334/4028/25 позовну заяву ТОВ «Українські фінансові операції» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість за договором №4360315 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 05.02.2024 року в розмірі 108000 грн., з яких: 10800 грн. - заборгованість за основним боргом (сумою кредиту); 62640 грн. заборгованість за процентами, нарахованими первісним кредитором; 34560 грн. заборгованість за процентами, нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» за 128 календарних днів. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції» витрати на сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 6720 грн. 13.08.2025 року ухвалою суду заочне рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 18.06.2025 року по справі № 334/4028/25 скасовано, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче провадження на 24.09.2025 року. 17.09.2025 року до суду через систему «Електронний суд» звернувся відповідач з відзивом на позов, в якому посилався на те, що позивачем неправомірно нараховано відсотки у позові за кредитним договором, оскільки відповідно ч.5 ст.8 Закону України "Про споживче кредитування" максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. В даному випадку сплата відсотків за договором встановлена в розмірі 2,5%, що більш ніж в два рази перевищує максимальний розмір денної процентної ставки, встановлений ЗУ «Про захист прав споживачів», а отже суперечить нормі Закону України «Про споживче кредитування». Законодавством України передбачено можливість визнання недійсним (нікчемним) окремих частин правочину без визнання нікчемним правочину в цілому. При цьому, недійсність окремої частини договору не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо буде встановлено, що договір був би укладений сторонами і без включення до нього умов, які визнаються недійсними або є нікчемними. Даний висновок кореспондує із правовим висновком Верховного Суду у Постанові по справі №334/7687/21 від 30.11.2022 року. Тому, вважає нікчемним договір позики в частині встановлення процентної ставки в розмірі вищому, ніж встановлено Законом України «Про споживче кредитування». Прохав відмовити в частині нарахування заборгованості за процентами в розмірі 62640 грн. 19.09.2025 року до суду через систему «Електронний суд» звернувся представник позивача [PERSON] з відповіддю на відзив, в якій посилалися на те, що відповідач не заперечує факту укладання Договору, отримання коштів на його виконання та неналежну платіжну дисципліну. Доводи відповідача про те, що нараховані проценти є несправедливими, не є слушними, оскільки перед укладанням кредитного договору відповідач був ознайомлений з його умовами та розміром процентної ставки, та його умови не оспорював. Вимог про визнання кредитного договору або окремих його умов недійсними відповідач не пред`являв. Враховуючи положення законодавства України про принцип свободи договору, відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із первісним кредитором, якщо дійсно вважав розмір процентної ставки несправедливою умовою, натомість він погодив зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень та його умови в частині нарахування відсотків не оспорював. Отже, підписавши кредитний договір, [PERSON] засвідчив, що погодився на отримання у кредит коштів саме на умовах, визначених кредитним договором. Відповідач не скористався правом відмовитись від укладення Договору. Вважають заперечення щодо умов Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту на стадії судового розгляду слід розцінювати як позиція самозахисту. Відповідач не надає контррозрахунків заборгованості, висловлюючи загальні заперечення проти позову та у відсутність доказів повного та належного виконання позичальником зобов`язань за договором. Прохали позов задовольнити повністю, справу розглянути у відсутність представника. 24.09.2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. 08.12.2025 року представник позивача в судове засідання не з`явився, 19.09.2025 року у поданій відповіді на відзив прохали справу розглянути без участі представника. 08.12.2025 року відповідач та його представник: адвокат Колесников А.В. в судове засідання не з`явилися, 17.09.2025 року подали відзив на позов. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] народився відповідач [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю №1392973 від 20.05.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру. 05.02.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір № 4360315 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно умов якого ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно п.1.2 тип кредиту кредит, сума кредиту складає 10800 грн. Згідно п.1.3 Договору строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Згідно п.1.4.1, п.1.4.2 Договору стандартна процентна ставка становить 2,5% в день, знижена процентна ставка становить 0,75% в день. Згідно п.1.5 Договору орієнтовна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредиту 99923,40% річних, за стандартною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 23621,08% річних. Згідно п.2.1 Договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] . Аналогічні умови зазначено у Паспорті споживчого кредиту, який також підписано відповідачем. Кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідач підписав договір одноразовим ідентифікатором «56502». ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 10800 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки ТОВ "Універсальні платіжні рішення" від 03.10.2024 року. Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через платіжну систему на підставі укладеного Договору № ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення». Згідно копії Розрахунку заборгованості ТОВ «Лінеура Україна» за Договором № 4360315 від 05.02.2024 року станом на 23.09.2024 року [PERSON] має заборгованість на загальну суму 78840 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту 10800 грн., заборгованість за процентами 62640 грн., штрафні санкції 5400 грн. 23.09.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу № 23/09/2024 за плату відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 4360315 від 05.02.2024 року на загальну суму 78840 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту 10800 грн., заборгованість за процентами 62640 грн., штрафні санкції 5400 грн., що підтверджується витягом з реєстру боржників від 23.09.2024 року. Згідно копії Розрахунку заборгованості за Договором № 4360315 від 05.02.2024 року ТОВ «Українські фінансові операції» здійснено [PERSON] нарахування процентів за стандартною процентною ставкою за період з 24.09.2024 року по 29.01.2025 року (128 календарних днів) з розрахунку: 10800 грн. * 2,5% = 270 грн. * 128 календарних днів = 34560 грн. Загальний розмір заборгованості відповідача за Договором № 4360315 від 05.02.2024 року складає в сумі 108000 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 10800 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 62640 грн., нарахованих процентів ТОВ «Українські фінансові операції» за 128 календарних днів - 34560 грн. Нараховані первісним кредитором штрафні санкції в сумі 5400 грн. позивач не прохає стягнути з відповідача. Станом на час розгляду справи судом відповідач заборгованість не сплатив. Суд, задовольняючи позов в повному обсязі, виходить з наступного. В статті 15 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1,\~ч.2\~п.1\~ст.11\~ЦК України\~цивільні права\~та обов`язки\~виникають із\~дій осіб,\~що передбачені\~актами цивільного\~законодавства,\~а також\~із дій\~осіб,\~що не\~передбачені цими\~актами,\~але за\~аналогією породжують\~цивільні права\~та обов`язки. Підставами\~виникнення цивільних\~прав та\~обов`язків,\~зокрема,\~є: 1) договори та інші правочини. Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно висновків, викладених у Постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначає Закон України «Про електронну комерцію». Відповідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч.1 ст.1048 ЦК України. Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно ст.530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору. У ст.599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як встановлено судом, відповідач, уклавши 05.02.2024 року з ТОВ «Лінеура Україна» Договір № 4360315 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, отримав кредит в сумі 10800 грн. на строк 360 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,5% на день. Суд вважає надані докази на підтвердження укладення договору № 4360315 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 05.02.2024 року належними та допустимими, і аналізуючи в сукупності надані докази, вважає, що факт підписання між сторонами договору в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора є доведеним, оскільки сторони узгодили порядок його укладення в електронній формі. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у Постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у Постановах від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19. В подальшому, згідно укладеного Договору факторингу № 23/09/2024 від 23.09.2024 року право вимоги за Договором № 4360315 від 05.02.2024 року перейшло від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «Українські фінансові операції». Частиною 1 ст.512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Таким чином, до позивача перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту в обумовлені договором строки, договір залишається невиконаним, позивач, який отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору факторингу, а тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в загальній сумі 108000 грн., з яких: 10800 грн. - заборгованість за основним боргом (сумою кредиту); 62640 грн. заборгованість за процентами, нарахованими первісним кредитором; 34560 грн. заборгованість за процентами, нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» за 128 календарних днів. Суд не бере до уваги посилання відповідача у відзиві на вимоги ч.5 ст.8 Закону України "Про споживче кредитування", згідно якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Так,\~згідно п.17\~Розділу IV\~Прикінцеві та\~перехідні положення\~Закону України\~"Про\~споживче кредитування"\~тимчасово,\~протягом 240\~днів з\~дня набрання\~чинності Законом\~України "Про\~внесення змін\~до деяких\~законів України\~щодо удосконалення\~державного регулювання\~ринків фінансових\~послуг",\~установити,\~що максимальний\~розмір денної\~процентної ставки\~не може\~перевищувати: протягом\~перших 120\~днів -\~2,5%\~(тобто\~до 22.04.2024\~року включно); протягом наступних 120 днів - 1,5% (тобто з 23.04.2024 року до 20.08.2024 року включно). За договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" (після 24.12.2023 року), в тому числі строк кредитування за якими триватиме після 21.08.2024 року, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору. При цьому, денна процента ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту). Договір № 4360315 про надання коштів на умовах споживчого кредиту укладено між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] 05.02.2024 року, тобто, коли не діяло законодавче обмеження щодо розміру денної процентної ставки, передбачене ч.5 ст.8 Закону України "Про споживче кредитування", тому узгоджений розмір денної процентної ставки 2,5% відповідає вимогам закону та є дійсним протягом всього строку дії кредитного договору. Наведений висновок суду узгоджується з позицією Національного банку України у листі №14-0004/12907 від 19.02.2024 року «Щодо дотримання законодавства у сфері споживчого кредитування». Також, суд не бере до уваги посилання відповідача у відзиві на правовий висновок Верховного Суду у Постанові від 30.11.2022 року по справі №334/7687/21, оскільки предметом розгляду в тій справі є визнання недійсними пунктів шлюбного договору, що не відповідає предмету розгляду даної справи про стягнення заборгованості за кредитним договором. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору № 4360315 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 05.02.2024 року, зазначений договір в частині сплати процентів за користування кредитом недійсним не визнано. При цьому, встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором. За наведених обставин, суд погоджується з доводами позивача про те, що відповідач порушив умови кредитного договору та допустив виникнення заборгованості за кредитом, що є підставою для стягнення з нього заборгованості згідно договором на користь позивача. Тому, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому судовий збір у сумі 2422,40 грн., який був сплачений позивачем при подачі позовної заяви, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката. За змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивачем надано суду докази на підтвердження понесених витрат: копію Договору про надання правової допомоги № 01/08-2024-А від 01.08.2024 року між [PERSON] та ТОВ «Українські фінансові операції»; копію заявки №4360315 від 24.02.2025 року на виконання доручення до Договору № 01/08-2024-А від 01.08.2024; копію рахунку на оплату №4360315-24/03-2025 від 24.03.2025 року на суму 10000 грн.; копію Акту №4360315 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 01/08-2024-А від 01.08.2024; копію ордеру на надання правничої допомоги від 13.03.2025 року; копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю серії КС №5972/10 від 24.03.2017 року на ім`я Дідуха Є.О. Так, згідно копії Акту №4360315 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 01/08-2024-А від 01.08.2024 сторонами визначено види виконаних робіт (наданих послуг) та їх вартість: 1) Зустріч Адвоката та Клієнта, надання Адвокатом усної первинної консультації та роз`яснень з правових питань у рамках цивільного судочинства (0,5 год.) 440 грн.; 2) Дослідження наданих Клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи (1 год.) 840 грн.; 3) Аналіз чинного законодавства, судової практики Верховного Суду, практики судів апеляційної інстанції у рамках цивільного судочинства (0,5 год.) 440 грн.; 4) Підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту права та інтересів Клієнта, узгодження обраної позиції з Клієнтом (1 год.) 840 грн.; 5) Письмова юридична консультація, складання письмового консультаційного висновку з посиланням на вимоги чинного законодавства з урахуванням сталої судової практики та обраної Клієнтом позиції захисту прав та інтересів (1 год.) 840 грн.; 6) Проведення Адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів у цивільному процесі, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Складення, оформлення та направлення адвокатських запитів (1 год.) 840 грн.; 7) Складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4360315 від 05.02.2024 року, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя (2 год.) 1640 грн.; 8) Складання та оформлення інших документів (крім процесуальних) - додатків до позовної заяви, необхідних для повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наданих до суду доказів (витяги з реєстру боржників, опис до поштового направлення відповідачу, що містить позовну заяву з додатками, рахунок на оплату послуг адвоката, акт прийому-передачі виконаних робіт та інші необхідні документи) (1 год.) 840 грн.; 9) Складання та оформлення процесуальних документів необхідних для розгляду цивільної справи в суді першої інстанції (відповідь на відзив, письмові пояснення, заяви (клопотання), клопотання про витребування доказів, тощо) (2 год.) 1640 грн.; 10) Представництво інтересів Клієнта під час здійснення цивільного судочинства за позовною заявою Клієнта про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4360315 від 05.02.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] , в тому числі участь у судових засіданнях (2 год.) 1640 грн. Таким чином, судом встановлено, що позивачем підтверджено витрати на правничу допомогу на суму 6720 грн., в той час як витрати за складання та оформлення процесуальних документів для розгляду цивільної справи в суді першої інстанції на суму 1640 грн. та представництво інтересів Клієнта під час здійснення цивільного судочинства, в тому числі участь у судових засіданнях на суму 1640 грн. є необґрунтованими, оскільки розгляд справи проведено без участі сторін, представник позивача участі в судових засідання не приймав. У правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15 зазначено «При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір». Також, згідно правового висновку у Постанові Верховного Суду від 02.07.2020 року у справі № 362/3912/18 «Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved