Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Позивач подав до суду позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в розмірі 13 312,00 грн. Позовні вимоги\~обґрунтовані тим,\~що між\~ТОВ «1\~Безпечне агенство\~необхідних кредитів»\~та [PERSON] \~20.04.2025\~укладено договір про надання коштів у кредит №71443785, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 4000,00 грн. строком на 25 днів із (фіксованою) процентною ставкою в розмірі 0,28%. У разі порушення позичальником/відповідачем строків повернення кредиту, нараховується 4% пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. 14.05.2025 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 14934763 до вказаного вище договору №71443785 від 20.04.2025, за умовами якої сторони домовились продовжити строк кредитування на 15 днів, в результаті чого загальний строк кредитування змінився з 25 днів на 40 днів (до 29.05.2025), а також змінено денну процентну ставку з 0,28% на 1%. 16.09.2025 ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» уклали договір факторингу № 16/09/25, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту № 71443785 від 20.04.2025. Відповідно до реєстру прав вимог №18/09/25-02 від 18.09.2025 ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» право вимоги заборгованостей до боржників, в тому числі до відповідача в сумі 13\~312,00 грн., з яких 4\~000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 712,00 грн. сума заборговансті за відсотками, 600,00 грн. сума заборгованості за комісією, 8\~000,00 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою. На підставі викладеного позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість у вищевказаній сумі, а також понесені ним судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4\~500,00 грн. Ухвалою суду від 16.10.2025 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. У позові просив розгляд справи проводити без його участі. 23.10.2025 від представника позивача на адресу суду надійшла заява, в якій просила також розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. 03.12.2025 від відповідача до суду надійшла заява, в якій відповідач визнав позовні вимоги, розгляд справи просив здійснювати за його відсутності, просив прийняти рішення на розсуд суду. Частинами 1, 2 та 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 20.04.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] 20.04.2025 укладено договір про надання коштів у кредит №71443785(далі кредитний договір). Відповідно до умов кредитного договору відповідачу надано кредит у розмірі 4000,00 грн., строком на 25 днів із (фіксованою) процентною ставкою в розмірі 0,28%. Комісія за надання кредиту складає 15,00% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 600,00 грн. У розділі 12 кредитного договору зазначені реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів за даним договором: 4441-11ХХХХХХ3808. Пунктом 10.5.2. кредитного договору встановлено, якщо сума кредиту не перевищує розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення договору, за користування кредитом понад встановлений договором строк, у випадку невиконання позичальником умов договору, кредитодавець має право нарахувати пеню в розмірі, визначеному п. 2.2. договору з першого дня понадстрокового користування кредитом за кожен день такого користування, з урахуванням обмежень, визначених Законом України «Про споживче кредитування». Пунктом 2.2. кредитного договору визначений розмір пені, що становить 4 %. Вказаний кредитний договір №71443785 від 20.04.2025 підписаний відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором 45364. 14.05.2025 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 14934763 до вказаного вище договору №71443785 від 20.04.2025, за умовами якої сторони домовились продовжити строк кредитування на 15 днів, в результаті чого загальний строк кредитування становить 40 днів, дата повернення кредиту 29.05.2025, а також змінено денну процентну ставку з 0,28% на 1%. Вказана додаткова угода № 14934763 від 14.05.2025 підписана відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором 58637. 20.04.2025 відповідачу [PERSON] ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» було перераховано 4\~000,00 грн. на карту № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» № КД-000047115 від 01.09.2025, а також платіжною інструкцією № 5b94be11-2861-419e-9a1e-1664a309f0d6. Відповідно до розрахунку первісного кредитора ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» заборгованість відповідача становить 13\~312,00 грн., з яких 4\~000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 712,00 грн. сума заборговансті за відсотками, 600,00 грн. сума заборгованості за комісією, 8\~000,00 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою. Період нарахування відсотків з 21.04.2025 по 29.05.2025, період нарахування пені з 30.05.2025 по 18.07.2025. 16.09.2025 ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» уклали договір факторингу № 16/09/25, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі до відповідача [PERSON] за договором кредиту № 71443785 від 20.04.2025. Відповідно до реєстру прав вимог №18/09/25-02 від 18.09.2025 ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» право вимоги заборгованостей до боржників, в тому числі до відповідача [PERSON] в сумі 13\~312,00 грн., з яких 4\~000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 712,00 грн. сума заборговансті за відсотками, 600,00 грн. сума заборгованості за комісією, 8\~000,00 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою. Згідно платіжної інструкції № 579935864.1 від 18.09.2025 позивач сплатив ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» 596\~701,84 грн. згідно вказаного вище договору факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025 та реєстру прав вимог №18/09/25-02 від 18.09.2025. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1,2 ст. 1046 ЦК). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію»(далі - Закон). У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно статті 1056 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України). Судом встановлено, що договір про надання коштів у кредит №71443785 від 20.04.2025, а також додаткову угоду № 14934763 від 14.05.2025 сторони уклали в електронній формі. З огляду на викладені норми права, у позичальника виникає зобов`язання повернути кредитодавцю позику (кредит) в порядку, на умовах та в строк, що передбачені кредитним договором та сплатити проценти за користування кредитними коштами. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Таким чином, виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року по справі № 496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку). Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд вважає, що обставини на які посилається позивач в частині надання кредиту відповідачу, переходу права вимоги від первісного кредитора до позивача, стягнення з відповідача боргу за кредитом, процентів, комісії за надання кредиту та пені підтверджуються належними та допустимими доказами, дослідженими судом в судовому засіданні, визнаються відповідачем, узв`язку з чим такі вимоги підлягають до задоволення судом. Таким чином, суд вважає за необхідне заявлені вимоги позивача задовольнити повністю та стягнути на його користь з відповідача заборгованість на загальну суму 13\~312,00 грн., з яких 4\~000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 712,00 грн. сума заборговансті за відсотками, 600,00 грн. сума заборгованості за комісією, 8\~000,00 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою. Позивач в прохальній частині позову просить стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Згідно доданої до позовної заяви платіжної інструкції №579936269.1 від 29.09.2025 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, про що свідчить наявна в матеріалах справи відповідна заява, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з тим, що суд повертає позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 1211,20 грн, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1211,20 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500,00 грн. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження№ 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копії наступних документів: договору про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025, витягу з акту № 1-ДІЛ від 22.09.2025 приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025, акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, платіжної інструкції № 579935868.1 від 24.09.2025. Згідно наданих доказів витрати позивача на професійну правничу допомогу складають 4 500,00 грн. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з врахуванням доведеності понесення позивачем вказанихвитрат, у відповідності до\~ст.\~141\~ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 5000,00 грн. На підставі\~вищевикладеного,\~

Outcome: approved