Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

04 червня 2025 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] , в якому просять скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області від 09.12.2015 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 26883897 та свідоцтво про право власності на нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , індексний номер 49385812 від 09.12.2015. Обгрунтовано позов,\~зокрема,\~тим,\~що 04\~серпня 1995\~року між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] був\~укладений договір\~дарування,\~за яким\~ [PERSON] набув\~у власність\~(прийняв\~у дар)\~незакінчений будівництвом\~та не\~зданий в\~експлуатацію жилий\~будинок з\~надвірними будівлями,\~процент зносу\~становить 10%,\~процент готовності\~-\~100%,\~що знаходиться\~по [ADDRESS] . [PERSON] розпочав будівництво і не закінчив його, після чого подарував незакінчений будівництвом будинок [PERSON] , який протягом багатьох років закінчував будівництво цього будинку. На час підписання договору дарування від 04 серпня 1995 року діяли норми Цивільного кодексу Української РСР щодо обов?язку реєстрації договору за місцезнаходженням будинку у Чернігівському міжміському бюро технічної інвентаризації після здачі будинку в експлуатацію. Тобто, на час укладення договору дарування [PERSON] не міг зареєструвати договір дарування та здійснити реєстрацію будинку, у зв`язку з незакінченням його будівництва. Згідно із дозволом Чернігівської міської ради [PERSON] побудував ще один будинок на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] . У 2000 році була проведена технічна інвентаризація, згідно з якою на земельній ділянці розташовані: житловий будинок «A-2», житловий будинок «Б-2», «В,в,в',Г» - навіс. 05.09.2019 [PERSON] довідався, що право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] . Підставою реєстрації стало свідоцтво про право власності № [NUMBER] , видане 22.10.2015 Реєстраційною службою Чернігівського міського управління юстиції. Відповідач знав, що не має ніякого права на будинок [ADDRESS] , однак звернувся та отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 09.12.2015, згідно з яким зареєстрував право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , хоча на момент реєстрації такої адреси не існувало. 23.02.2015 відповідач звернувся до Чернігівської міської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,080 га по [ADDRESS] . 27.04.2015 відповідачу надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) на земельну ділянку, яка знаходиться по [ADDRESS] , орієнтовною площею 0,0800 га. У серпні 2015 року відповідач звернувся до Чернігівської міської ради із заявою про передачу йому у власність земельної ділянки площею 0,0800 га в [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Пунктом 1.20 рішення Чернігівської міської ради від 07.10.2015 затверджено технічну документацію та передано відповідачу у власність безоплатно земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] , площею 0,0800 га (кадастровий номер 7410100000:02:051:0044). 22.10.2015 відповідачу видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] на земельну ділянку, площею 0,08 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 7410100000:02:051:0044, а 09.12.2015 відповідач отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно - житловий будинок, загальною площею 116,4 кв.м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягу з рішення виконкому Чернігівської міської ради від 18.01.2016 № 13 вирішено присвоїти поштову адресу, в тому числі власній земельній ділянці з кадастровим номером 7410100000:02:051:0044, загальною площею 0,08 га та власному житловому будинку, загальною площею 116,4 кв.м з господарськими будівлями [PERSON] - [ADDRESS] . Відповідач незаконно отримав оспорюване свідоцтво, оскільки на момент реєстрації об?єкта, нерухомого майна по [ADDRESS] взагалі не існувало. [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцями, які прийняли спадщину, є позивачі. Відповідач своїми незаконними діями, увівши в оману орган реєстрації речових прав на нерухоме майно, який у свою чергу порушив вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», здійснивши незаконну реєстрацію позбавив позивачів права власності на будинок [ADDRESS] , а також на земельну ділянку, на якій знаходиться належне позивачам нерухоме майно, у зв`язку з чим позивачі звернулися до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 червня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов. Відповідач подав відзив на позов, у якому просить відмовити позивачам у його задоволенні. Зокрема, у відзиві відповідач зазначив, що позивачами обраний неналежний спосіб захисту. Обрання позивачем неналежного способу захисту є самостійною підставою для відмови в позові. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Позивачі зазначають, що правовою підставою для звернення до суду є договір дарування на незакінчений будівництвом об`єкт, який не зданий в експлуатацію - жилий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться по [ADDRESS] .\~Однак,\~цей договір дарування стосується об?єкту нерухомого майна, який знаходиться за іншою адресою, ніж будинок відповідача. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 вересня 2025 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження в справі і призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача Колесника А.Ю. вказав, що позивач позовні вимоги підтримує та просив суд їх задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином. Представник відповідача у судовому засіданні вказала, що відповідач позов не визнає з підстав, вказаних у відзиві. Представник третьої особи - Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином. Заслухавши доводи представника позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. 04 серпня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування, згідно з яким [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар незакінчений будівництвом, але не зданий в експлуатацію жилий будинок з надвірними будівлями, процент зносу становить 10% і процент готовності становить 100%, що знаходиться по [ADDRESS] . З надвірних будівель наявні: Б-сарай, В-І сарай, навіс ВІ-І, туалет Г-I, огорожа № 1-2. Указаний договір посвідчений державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори Пилипенко Н.С. і зареєстрований в реєстрі за № 1-3919 (а.с. 17-18). Згідно з копією інформаційної довідки № 6617 від 25 вересня 2023 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації», станом на 31 грудня 2012 року Комунальним підприємством «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради право власності за [PERSON] на об`єкт нерухомого майна, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 19). 22 жовтня 2015 року [PERSON] видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] на земельну ділянку площею 0,08 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 7410100000:02:051:0044 (а.с. 41). 09 грудня 2015 року [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно - житловий будинок загальною площею 116,4 кв.м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 36). Також, 09 грудня 2015 року [PERSON] зареєстрував право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить копія Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15 грудня 2015 року (а.с. 37-38) та копія Витягу з Державного реєстру речових прав від 18 квітня 2023 року (а.с. 39-40). Відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 18 січня 2016 року № 13 присвоєно поштову адресу, в тому числі, власній земельній ділянці з кадастровим номером 7410100000:02:051:0044, загальною площею 0,08 га та власному житловому будинку, загальною площею 116,4 кв.м з господарськими будівлями [PERSON] по [ADDRESS] (будівельна адреса) - [ADDRESS] (а.с. 47). [PERSON] помер [INFO] (а.с. 33), у зв`язку з чим відкрилася спадщина на належне йому майно. З копії інформаційної довідки від 01 грудня 2023 року, виданої приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Матвієнко Оксаною Василівною, слідує, що 16 листопада 2021 року відкрита спадкова справа № 89/2021 після смерті [PERSON] . Спадкоємцями після його смерті є син [PERSON] та дружина [PERSON] . Інших спадкоємців немає (а.с. 35). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20 серпня 2025 року власником будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з 11 жовтня 2024 року є [PERSON] на підставі договору довічного утримання (догляду) від 11 жовтня 2024 року (а.с. 123, 124). За частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною першою статтті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частинами першою, другою, третьою статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. За змістом норм процесуального права з урахуванням принципів диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін, саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача/відповідачів у справі. При цьому, суд під час розгляду справи має виходити зі складу тих осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Суд повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і щодо тих відповідачів, які зазначені в ньому. Суд з власної ініціативи позбавлений права залучати до участі у справі належного відповідача/співвідповідача. Позивачем відповідно до статті 51 ЦПК України до закінчення підготовчого провадження не було заявлено клопотання про залучення співвідповідача. Верховний Суд у своїх постановах неодноразово вказував, що у разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та має вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення інших співвідповідачів, це є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Визначення відповідачів, предмета спору та підстав позову є правом позивача. Разом з тим, установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Аналогічний висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року в справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року в справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року в справі № 570/3439/16-ц, від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц, від 05 травня 2019 року в справі № 554/10058/17. З огляду на встановлені судом обставини та вказані норми чинного законодавства, враховуючи, що до участі в справі в якості відповідача не було залучено [PERSON] , яка з 11 жовтня 2024 року є власником спірного житлового будинку, на права та інтереси якої безпосередньо впливає рішення в даній справі, а тому наявні підстави для відмови в задоволенні позову. Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed