Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

04.09.2025 від представника ТОВ "Цикл Фінанс" через систему\~"Електронний\~суд" до суду надійшла позовна заява до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 26208000397790 від 22.12.2018 у розмірі 43\~293\~грн 17\~коп.; - стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні втрати у розмірі 641 грн 48 коп., 3% річних у розмірі 104 грн 32 коп.; - стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 2\~422 грн 40\~коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 грн 00 коп. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.12.2018 між АТ "Банк Кредит Дніпро" та [PERSON] укладено кредитний договір № 26208000397790. Кредит надано шляхом встановлення кредитного ліміту на поточний рахунок клієнта відкритий в банку та до якого видано електронний платіжний засіб - картку. Відповідно до умов кредитного договору, цільове призначення кредиту: на споживчі потреби; процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом. Клієнт підтверджує, що він самостійно ознайомився з інформацією на офіційному сайті банку, необхідною для отримання споживчого кредиту, він усвідомлено прийняв рішення щодо укладення цього кредитного договору. Банк надав йому у письмовій формі актуальний на дату укладення цього кредитного договору Паспорт споживчого кредиту та всю передбачену чинним законодавством України інформацію про умови кредитування, в тому числі для порівняння різних пропозицій банку з метою прийняття клієнтом обґрунтованого рішення про укладення цього кредитного договору, а також, що банк не обмежував його у часі для ознайомлення із зазначеною інформацією та для прийняття рішення. АТ "Банк Кредит Дніпро" свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Разом з тим відповідачем належним чином не виконані кредитні зобов`язання за договором № 26208000397790 від 22.12.2018. 15.12.2021 між АТ "Банк Кредит Дніпро" та ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС" укладений договір факторингу № 15/12/21, за яким позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором \~№ 26208000397790 від 22.12.2018. Заборгованість за кредитним договором № 26208000397790\~від 22.12.2018 становить 43\~293 грн 17 коп., із яких: заборгованість по тілу кредиту - 18 131 грн 03 коп., заборгованість по відсотках - 17 768 грн 00 коп., заборгованість по комісії - 7 394 грн 14 коп. Також на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України відповідачу за період з 15.12.2021 по 23.02.2022 нараховано 3% річних в розмірі 104 грн 32 к. та інфляційні збитки в розмірі 641 грн 48 к. (а.с. 11-12). Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для пред`явлення в суді цього позову. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 24.09.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 20.10.2025, а також витребувано від АТ\~"Банк\~Кредит Дніпро"\~деталізований розрахунок\~заборгованості станом\~на дату\~відступлення права\~вимоги та\~виписки по\~особових рахунків\~ [PERSON] 26.09.2025 до суду надійшла витребувана інформація. 07.10.2025 представник позивача Кеню Д. В. надіслав клопотання про долучення доказів. 20.10.2025 у зв`язку з першою неявкою відповідача судовий розгляд відкладено на 05.12.2025. 05.12.2025 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися повторно. Представник позивача Кеню Д. В. у позовній заяві просив проводити судовий розгляд за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] не повідомила про причини повторного нез`явлення в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавала. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, яка повідомлялася про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, і від якої не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за її відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого представник позивача не заперечував і, що відповідає передбаченим статтею 2 ЦПК України завданням та основним засадам цивільного судочинства, в тому числі і щодо розумності строків розгляду справи судом. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі №\~361/8331/18). У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого заочного рішення, не відкладаючи розгляду справи. Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними кредитного\~договору №\~26208000397790\~про встановлення\~кредитного ліміту\~від 22.12.2018\~підтверджується,\~що 22.12.2019 між АТ "Банк Кредит Дніпро" та [PERSON] укладено кредитний договір за умовами якого відповідачу встановлений кредитним ліміт, до 200 000 грн 00 коп., з цільовим призначенням на споживчі потреби, а процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом у розмірі 48% річних та на прострочену заборгованість у розмірі 56% річних. Кредитний договір містить підпис [PERSON] в якості позичальника (а. с. 18). Відповідно до копії договору факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021, Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021, акту приймання - передачі прав вимоги за Договором факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021, акту приймання-передачі реєстру боржників від 15.12.2021 до Договору факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021, платіжної інструкції № 3251 від 15.12.2021, ТОВ "Цикл фінанс" набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 26208000397790\~від 22.12.2018 (а. с.9-12, 14, 20, 21, 29). З виписки по особовому рахунку за період з 22.12.2018 по 15.12.2021, розрахунку заборгованості за кредитним договором № 26208000397790 від 22.12.2018, довідки від 27.05.2024, виданої директором ТОВ "Цикл Фінанс", вбачається, що у відповідача [PERSON] мається заборгованість в розмірі 43 293\~грн 17\~коп.,\~з яких:\~18\~131\~грн 03\~коп.\~-\~заборгованість по\~тілу кредиту;\~17\~768\~грн 00\~коп.\~-\~заборгованість за\~відсотками;\~7\~394\~грн 14\~коп.\~-\~прострочена заборгованість\~по комісії (а. с. 25, 46-112, 117-134). У відповідності з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)\~припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3)\~сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За загальними правилами, що випливають з положень статей 11-14, 202, 509, 525, 526, 546, 549, 550, 610, 614, 622-625 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки, виникають, зокрема, з договорів, і повинні належно виконуватися; позичальник зобов`язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі вимагати виконання порушеного зобов`язання, стягнення неустойки; особа здійснює свої права та виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, зловживання правом не допускається; особа діє у цивільних відносинах вільно, на власний ризик і повинна діяти, в тому числі, вчиняючи правочин, добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку укладанням між АТ "Банк Кредит Дніпро" та [PERSON] кредитного договору №\~26208000397790\~від 22.12.2018, та подальшим\~укладанням 15.12.2021\~між АТ "Банк\~Кредит Дніпро" та ТОВ "Цикл Фінанс" договору факторингу №\~15/12/21, у результаті чого ТОВ\~"Цикл Фінанс" набуло право вимоги від [PERSON] за укладеним 22.12.2018 кредитним договором №26208000397790 з\~АТ "Банк\~Кредит Дніпро" та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором. Що стосується вимог в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення грошового зобов`язання, суд зазначає наступне. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. У позовній заяві наведений розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що на заборгованість за період з 15.12.2021 по 23.02.2022 було нараховано 641 грн 48 коп. - інфляційні нарахування; 104 грн 32 коп. - 3% річних. Відповідач [PERSON] не виконала зобов`язання по своєчасній оплаті кредитного договору, тому позов про стягнення з неї заборгованості, з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних, є обґрунтованим. Що стосується вимог в частині стягнення нарахованої комісії за кредитним договором №\~26208000397790 від 22.12.2018, суд зазначає наступне. Згідно умов кредитного договору №\~26208000397790\~від 22.12.2018 передбачена щомісячна комісія за користування кредитним лімітом: 2.0% від фактичної заборгованості за кредитом станом на останній банківський день поточного місяця суми кредиту (п. 1.2.4 Розділу 1 Договору) (а. с. 18). Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції станом на 01.01.2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України Про споживче кредитування), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10.06.2017 року набрав чинності Закон України "Про споживче кредитування" від 15.11.2016 року №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України Про захист прав споживачів текст статті 11 викладено в такій редакції: Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України Про споживче кредитування. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування", після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування", умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно частини другої статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10.06.2017) щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України Про споживче кредитування. Даного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19, провадження №14-44цс21. Пунктом 1.2.4 Розділу 1 Кредитним договором №\~26208000397790 від 22.12.2018,\~підписаного [PERSON] ,\~встановлено щомісячну\~комісію користування кредитним лімітом: 2.0% від фактичної заборгованості за кредитом станом на останній банківський день поточного місяця суми кредиту, тобто, фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України "Про споживче кредитування", отже ці положення договору є нікчемними. Враховуючи, що вимагається до стягнення 7 394 грн 14 коп. заборгованості за комісією, за кредитним договором №\~26208000397790 від 22.12.2018, щодо якого встановлено нікчемність, належить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ\~"ЦИКЛ ФІНАНС" в частині стягнення простроченої заборгованості за комісією. За таких обставин, позовна заява ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС" про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №\~26208000397790\~від 22.12.2018 у розмірі 36 644 грн 83\~коп., яка\~складається з: 18 131 грн 03 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 17 768 грн 00 коп. - заборгованість за відсотками; 641 грн 48 коп. - інфляційні нарахування; 104 грн 32 коп. - 3% річних. З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне. У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано: договір № 43453613 про надання правової допомоги від 02.01.2025, додаткову угоду № 26208000397790 від 25.08.2025 до Договору № 43453613 про надання правової допомоги від 02.01.2025, акт №\~26208000397790 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 25.08.2025, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Кеню Д. В., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС" щодо стягнення кредитної заборгованості (а.\~с.\~13, 19, 24, 26-28). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. На це вказав Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 13\~березня 2025 року по справі №275/150/22. За викладених обставин, згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial