Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - адвокат Яцків М.В. 6 червня 2025 року звернувся до суду із позовом до Брошнів-Осадської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області, [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно, а саме на: будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, до складу якого входять: житловий будинок площею 47,7 кв.м (площа забудови 59,7 кв.м.), стайня площею 25,0 кв.м., стодола площею 34,5 кв.м., сарай площею 4,0 кв.м., сарай площею 12,4 кв.м., вбиральня площею 1,0 кв.м., літня кухня площею 35,1 кв.м., криниця площею 8 мПг., огорожа площею 59,2 кв.м., огорожа площею 46,1 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що вказаний вище житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами станом на 15 квітня 1991 року, відносився до суспільної групи колгоспний двір та в ньому проживали і були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] - голова двору (батько позивачки); [PERSON] , [INFO] (мати позивачки); [PERSON] , [INFO] (рідна сестра [PERSON] ; [PERSON] , [INFO] (позивачка -донька [PERSON] ); [PERSON] , [INFO] (дочка позивачки); [PERSON] , [INFO] (дочка позивачки). [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Позивачка (дочка спадкодавця) та її мати [PERSON] (дружина спадкодавця), як спадкоємці першої черги за законом прийняли спадщину після смерті [PERSON] , однак не оформили своїх спадкових прав. [INFO] померла [PERSON] , яка спадкоємців не мала. [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . Після смерті матері позивачка як спадкоємиця першої черги за законом фактично прийняла спадщину, оскільки проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] від своїх часток у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами відмовилися на користь позивачки. 15 квітня 2025 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Лесик В.Б. із заявою про прийняття спадщини, проте листом від 15 квітня 2025 року нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом посилаючись на те, що спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами зареєстровано за членами колгоспного двору, головою якого був [PERSON] . Ця обставина змушує позивачку звернутися до суду із позовом за захистом своїх спадкових прав. Ухвалою судді від 10 червня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання. Відповідно до ухвали суду від 20 серпня 2025 року від приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Лесик В.Б. витребувано належним чином засвідчені копії спадкових справ початих після смерті: [PERSON] , [PERSON] ; [PERSON] . Віповідно до ухвали суду від 15 вересня 2025 року від державного нотаріуса Першої Рожнятівської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Ничипорчук І.Б. витребувано належним чином засвідчені копії спадкових справ початих після смерті: [PERSON] , [PERSON] . Віповідно до ухвали суду від 22 жовтня 2025 року від Обласного комунального підприємства «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» витребувано належним чином засвідчені копії рішення виконкому Калуської районної Ради народних депутатів від 14 лютого 1990 року № 17 та свідоцтва про право власності на жилий будинок [ADDRESS] . Відповідно до ухвали суду від 13 листопада 2025 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду на 5 грудня 2025 року. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Яцків М.В. у судове засідання не прибули, однак представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки. Позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Представник відповідача Брошнів-Осадської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області - Сокирко В.Р. у судове засідання не прибув, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, щодо задоволення позовних вимог позивачки не заперечував. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не прибули, однак кожен окремо подали заяви про визнання позовних вимог позивачки. Справу просили розглянути за їх відсутності. Зважаючи на неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до матеріалів справи, а саме: довідки Брошнів-Осадської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області № 32/16-12 від 6 травня 2025 року, копії рішення виконкому Калуської районної Ради народних депутатів від 14 лютого 1990 року № 17 та свідоцтва про право власності на жилий будинок [ADDRESS] , цей житловий будинок зареєстровано за членами колгоспного двору, головою якого був [PERSON] . Станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспу двору були [PERSON] , [INFO] - голова двору, (батько позивачки); [PERSON] , [INFO] (мати позивачки); [PERSON] , [INFO] (рідна сестра [PERSON] ); [PERSON] , [INFO] (донька [PERSON] (позивачка); [PERSON] , [INFO] (дочка позивачки); [PERSON] , [INFO] (дочка позивачки). Після того, як будинковолодіння втратило статус колгоспного двору зазначені вище особи набули право власності на нього у рівних частках - по 1/6 частки. Відповідно до свідоцтва про смерть (серія [NUMBER] ) [PERSON] помер [INFO] в селі Кадобна Калуського району Івано-Франківської області. Згідно листа завідувача Першої Рожнятівської державної нотаріальної контори Ничипорчук І.Б. № 620/01-16 від 23 вересня 2025 року, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Із довідки для оформлення спадщини Брошнів-Осадської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області № 19/16-12 від 4 березня 2025 року убачається що, на день смерті [PERSON] ( [INFO] ), разом із ним за адресою: [ADDRESS] проживали та були зареєстровані: [PERSON] (дружина); [PERSON] (рідна сестра [PERSON] ); [PERSON] (донька); [PERSON] (внучка); [PERSON] (внучка). Таким чином, після смерті [PERSON] спадщину прийняли його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] , спадкоємці першої черги, однак своїх спадкових прав не оформили. Відповідно до свідоцтва про смерть (серія [NUMBER] ) [PERSON] померла [INFO] в селі Кадобна Калуського району Івано-Франківської області. Згідно листа завідувача Першої Рожнятівської державної нотаріальної контори Ничипорчук І.Б. № 620/01-16 від 23 вересня 2025 року, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Із довідки для оформлення спадщини Брошнів-Осадської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області № 18/16-12 від 4 березня 2025 року убачається що, на день смерті [PERSON] ( [INFO] ), разом із нею за адресою: [ADDRESS] проживали та були зареєстровані: [PERSON] (рідна сестра); [PERSON] (племінниця); [PERSON] (внучка); [PERSON] (племінниця). Із довідки Брошнів-Осадської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області № 31/16-12 від 6 травня 2025 року убачається, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] не була одружена, дітей не мала. Таким чином після смерті [PERSON] спадщину прийняла її рідна сестра [PERSON] , спадкоємиця другої черги, однак своїх спадкових прав не оформила. Відповідно до свідоцтва про смерть (серія [NUMBER] ) [PERSON] померла [INFO] в селі Кадобна Калуського району Івано-Франківської області. Після смерті [PERSON] , приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Лесик В.Б. було заведено 5 березня 2025 року спадкову справу № 66/2025. Із матеріалів спадкової справи убачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 5 березня 2025 року звернулася [PERSON] (позивачка по справі) та 15 квітня 2025 року останній видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, а саме земельну ділянку. Щодо іншої частини спадкового майна (частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами), то своїм листом від 15 квітня 2025 року нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом посилаючись на те, що спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами зареєстрований за членами колгоспного двору, головою якого був [PERSON] . Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 Цивільного кодексу Українп. Судом встановлено, що спадщина, яка відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] складається із частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та це нерухоме майно відносилося до суспільної групи колгоспний двір. В зв`язку з наведеним суд зазначає, що до введення в дію Закону України «Про власність» частка майна померлого члена колгоспного двору з майна колгоспного двору не виділялась, а залишалась в спільній власності решти членів колгоспного двору. Майно колгоспного двору спадкувались тільки в разі смерті останнього члена колгоспного двору. Такий порядок спадкування поширюється на випадки припинення колгоспного двору з цих підстав до 1 липня 1990 року. З введенням в дію Закону України «Про власність» в разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його членів, проте з 15 квітня 1991 року двір втратив статус колгоспного двору. Згідно з п. 6 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовом про захист права приватної власності» від 22 грудня1995 року, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими що втратили це право вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у введені спільного господарства двору. Відповідно до статті 120 Цивільного кодексу України (у редакції 1963 року), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювалося з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (частина друга статті 123 Цивільноно кодексу України (в редакції 1963 року)). Таким чином, з 1 липня 1990 року при спадкуванні частки майна колишнього колгоспного двору застосовувалися загальні правила щодо спадкування. Такий правовий висновок відображено у постанові Верховного суду від 17 червня 2020 року у справі №156/482/17 провадження 61-25814св18. Позивачка фактично прийняла спадщину після смерті матері як спадкоємець за законом першої черги, оскільки на час відкриття спадщини проживала із нею. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Відповідно до п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року за №24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 Цивільного кодексу України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. На підставі викладеного вище та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивачки на спадкове майно, суд дійшов висновку про захист її права, як спадкоємиці, шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті матері. Щодо визнання за позивачкою права власності на житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами в цілому суд виходить з наступного. Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] фактично є співвласниками спірного майна - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами так як їм як членам колгоспного двору належить по 1/6 частці цього майна. Однак, відповідачі свої частки у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно не зареєстрували, із заявами про прийняття спадщини після смерті членів колгоспного двору не зверталися, натомість подали до суду кожен окремо заяви про визнання позовних вимог позивачки та зазначили, що відмовляються від своїх часток на користь позивачки, яка є їхньою матір`ю, суд з урахуванням вимог статтей 346, 347 Цивільного кодексу України приходить до висновку про визнання за позивачкою права власності на житлового будинку з погосподарськими будівлями та спорудами в цілому.

Outcome: approved