Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

ТзОВ «Свеа Фінанс» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги аргументує тим, що 23 травня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем було укладено Договір про надання фінансового кредиту №35055-05/2023, відповідно до якого товариство надало особі фінансовий кредит у сумі 15000грн із зобов`язанням повернути його разом з відсотками за користування терміном на 30 днів. ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором; [PERSON] не повернув своєчасно товариству грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у додатку до Договору про надання фінансового кредиту №35055-05/2023 та Розрахунку заборгованості. Надалі на підставі Договору факторингу №3072023 від 03.07.2023р. укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Стар файненс Груп», останнє набуло право вимоги за вказаним кредитним договором; у наступному на підставі Договору факторингу №01.02-79/23 від 29.11.2023р. право вимоги перейшло до ТОВ «Росвен Інвест Україна», яке перейменовано на ТОВ «Свеа Фінанс. Ураховуючи порушення зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту №35055-05/2023 [PERSON] має заборгованість в сумі 64125грн, з яких 15000грн заборгованість за тілом кредиту та 49125грн заборгованість за відсотками. Крім того 13 червня 2023 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено Договір позики №4485791, відповідно до якого товариство надало особі фінансовий кредит в сумі 10000грн із зобов`язанням повернути його разом із відсотками за користування терміном на 30 днів. ТзОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором; [PERSON] не повернув своєчасно товариству грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у додатку до Договору Позики та Розрахунку заборгованості; надалі на підставі Договору факторингу від 27.12.2023р. укладеного між ТзОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «Росвен Інвест Україна», яке перейменовано на ТОВ «Свеа Фінанс», останнє набуло право вимоги заборгованості за вказаним Договором позики. Враховуючи порушення зобов`язання за Договором позики №4485791 [PERSON] має заборгованість в сумі 40000грн, з яких 10000грн заборгованість за основною сумою боргу та 30000грн заборгованість за відсотками. Відтак просять стягнути із відповідача загальну суму 104125грн за двома кредитними договорами та понесені судові витрати. Представник відповідача адвокат Дащишак О.С. подала до суду відзив, в якому проти позову заперечила частково та просила стягнути із відповідача заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 46846грн; саме таку суму вважає обґрунтованою для стягнення враховуючи суму кредиту та нараховані відсотки в межах строку кредитування, оскільки відповідачем нараховані відсотки за період понад строк договору. У зв`язку з наведеним і, вивчивши матеріали справи, суд уважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав: Судом установлено, що 23 травня 2023 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №35055-05/2023, згідно з умовами якого товариство надало відповідачу кредит у розмірі 15000грн терміном на 360 днів строком до 16.05.2024р. із сплатою денної процентної ставки 2,5%, а він у свою чергу зобов`язувався повернути кошти із відсотками за користування. Згідно Додатку до Договору про надання фінансового кредиту №35055-05/2023 встановлено графік платежів, а саме чиста сума кредиту становить 150000грн, сума платежу з урахуванням знижки 143250грн, остання дата платежу 16.05.2024р. Згідно Договору факторингу №3072023 від 3 липня 2023 року ТзОВ «Стар Файненс Груп» набуло право вимоги заборгованості за вищевказаним кредитним договором. Із Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №3072023 від 3 липня 2023 року вбачається, що [PERSON] на час відчуження права вимоги ТзОВ «Стар Файненс Груп» має заборгованість, - 30750грн, з яких 15000грн - заборгованість за основним боргом та 15750грн заборгованість за відсотками. Відповідно до Договору факторингу №01.02-79/23 від 29 листопада 2023 року ТзОВ «Росвен Інвест Україна», яке перейменовано на ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги заборгованості Договором про надання фінансового кредиту №35055-05/2023. Відтак із Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №01.02-79/23 вбачається, що [PERSON] заборгував позивачу за Договором про надання фінансового кредиту №35055-05/2023, - 64125грн, з яких 15000грн - заборгованість за основним боргом та 49125грн сума заборгованості за відсотками. 13 червня 2023 року між ТзОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики №4485791, згідно з умовами якого товариство надало відповідачу кредит у розмірі 10000грн терміном на 30 днів строком до 13.07.2023р. із базовою процентною ставкою 2,5%, зниженою процентною ставкою 0,01%, а він у свою чергу зобов`язувався повернути кошти із відсотками за користування. Із Додатку №1 до Договору позики №4485791 вбачається, що чиста сума кредиту за розрахунковий період з 13.06.2023р. по 13.07.2023р. становить 13375грн, з яких 10000грн сума кредиту за договором та 3375грн проценти за користування кредитом. Згідно Договору факторингу №01.02-92/23 від 27 грудня 2023 року ТзОВ «Росвен Інвест Україна», яке перейменовано на ТОВ «Свеа Фінанс», набуло право вимоги заборгованості за вищевказаним Договором позики. Із Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №01.02-92/23 від 27 грудня 2023 року та розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] заборгував позивачу за Договором Позики №№4485791 40000грн, з яких 10000грн - заборгованість за основним боргом та 30000грн - заборгованість за відсотками. У відповідності до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено\~судом відповідач\~ [PERSON] \~порушив умови\~договорів,\~неналежно виконуючи\~взяті на\~себе зобов`язання.\~Даних про\~належне виконання\~відповідачем умов\~кредитних договорів\~суду не\~представлено. Зазначене\~підтверджується наданими\~розрахунками заборгованості. Статтею 514\~ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тлумачення наведених норм свідчить, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі №752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 21.01.2019 у справі №909/1411/13, від 13.10.2021 у справі №910/11177/20). Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 4 червня 2020 року в справі №910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійсними. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту між ним та ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» в обумовлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту №35055-05/2023 необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 30750грн, з яких 15000грн заборгованість за тілом кредиту та 15750грн нараховані проценти, - що існувало на момент відчуження кредиту первісним кредитором, - 3 липня 2023 року. Разом з тим, одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6) частини 1 статті 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Приписи частин другої та третьої статті 6 і статті 627 ЦК України\~визначають співвідношення між актами цивільного законодавства та договором, зокрема ситуації, коли сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, і коли вони не вправі цього робити. Тому сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення\~Конституції України, не відповідає передбаченим\~статтею 3 ЦК України\~загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням (див. близькі за змістом висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 1 червня 2021 року в справі №910/12876/19 (пункти 7.6-7.10)). Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 5 квітня 2023 року в справі №910/4518/16 зазначила, що очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання. Отже, у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. Аналогічних висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 (пункт 6.19). Отже, право кредитора (як первісних так і нового) нараховувати передбачені Договором позики №4485791 проценти за кредитом припинилися після спливу визначеного договором строку кредитування, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, загальна сума в межах строку кредитування 30 днів становить 13375грн, з яких 10000грн сума кредиту за договором та 3375грн проценти за користування кредитом, оскільки такі нараховані в межах строку кредитування, відтак з відповідача слід стягнути таку суму боргу. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Свеа Фінанс» до [PERSON] підлягають задоволенню частково в сумі 44125грн (30750грн+13375грн). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до вимог ч. 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. ТОВ «Свеа Фінанс» при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 2422грн40коп., що підтверджено наданою позивачем платіжною інструкцією №109 від 08.07.2025р. Оскільки позовні вимоги ТзОВ «Свеа Фінанс» задоволено частково, судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1017,4грн (44125грн х 100% : 104125грн = 42%; 2422,4грн х 42% = 1017,4грн).

Outcome: partial