Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Позивач ОСББ "Фрітаун, 74/28 корпус 2" 27.09.2021 року звернулося до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути з [PERSON] заборгованість по внескам з утримання будинку та прибудинкової території станом на 31.05.2024 року у розмірі 19658,64 грн, з яких: заборгованість по членським внескам за період з 01.02.2021 року по 31.05.2024 року в розмірі 16751,06 грн, заборгованість по резервному фонду за період з 01.02.2021 р. по 31.05.2024 р. в розмірі 2800,00 грн, інфляційні збитки за період з 01.10.2020 року по 31.02.2024 року в розмірі 107,58 грн. Позов мотивовано тим, що 06.01.2016 р. співвласниками житлових приміщень створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фрітаун, 74/28 корпус 2». Рішенням загальних зборів ОСББ «Фрітаун, 74/28 корпус 2», оформленого протоколом №2 від 06.02.2016 р. затверджено внесення обов`язкових платежів на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 2,083 грн. за один квадратний метр загальної площі приміщення. Рішенням загальних зборів ОСББ «Фрітаун, 74/28 корпус 2», оформленого протоколом №5 від 21.01.2018 р. затверджено внесення обов`язкових платежів на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 3,2058 грн. за один квадратний метр загальної площі приміщення. Рішенням загальних зборів ОСББ «Фрітаун, 74/28 корпус 2», оформленого протоколом №9 від 07.03.2020 р. затверджено внесення обов`язкових платежів на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 4,1320 грн. за один квадратний метр загальної площі приміщення. [PERSON] є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка не виконувала обов`язок зі сплати внесків на утримання будинку і прибудинкової території та внесків в резервний фонд, в результаті чого утворилась заборгованість, яка відповідачкою не сплачена. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.10.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд. 25.11.2021 року представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог. 24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому було неодноразово продовжено. Розпорядженням голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ підсудну Херсонському міському суду Херсонської області. Рішенням Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30.05.2023 р. «Про відновлення роботи Херсонського міського суду Херсонської області, зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Херсонської області, відтермінування початку відновлення роботи Білозерського районного суду Херсонської області», зокрема вирішено відновити з 1 червня 2023 року роботу Херсонського міського суду Херсонської області, територіальну підсудність судових справ якого змінено розпорядженнями Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), від 10 січня 2023 року № 2. Датою початку процесуальної діяльності, зокрема, Херсонського міського суду Херсонської області визначено 12 червня 2023 року. Після відновлення роботи суду, проведення інвентаризації, продовжено розгляд справи. 12.09.2024 року представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.09.2024 року розгляд справи відкладено за заявою представника відповідача адвоката Беспалова О.С. 04.11.2024 р. по справі ухвалене заочне рішення. Ухвалою від 15.01.2025 р. заочне рішення скасовано, вирішено розгляд справи за суттю проводити в порядку загального позовного провадження, призначене судове засідання. 02.06.2025 р. від представника відповідачки адвоката Токаленко В.М. надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідачка повинна відповідати за вимогами з урахуванням лише її частки у спільному майні, однак частки співвласників не визначені. Крім того, позивачем пропущений строк позовної давності за вимогами до 27.09.2018 р. Співвласник [PERSON] мав право на 75% знижку як ветеран війни-учасник бойових дій. Просила відмовити у задоволенні вимог в повному обсязі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.07.2025 р. залучено до участі в справі в якості третіх осіб співвласників квартири - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В судовому засіданні 14.10.2025 р. представник позивача адвокат Петряєв В.В. підтримав позов в повному обсязі та дав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, заявах про збільшення позовних вимог. Представник відповідачки Проскуренко Т.Я. позов не визнала, зазначила про те, що [PERSON] володіє лише 2/5 частиною домоволодіння, пропущення строку позовної давності, неврахування статусу [PERSON] та його пільг, факт заборони стягнення заборгованості з 01.03.2022 до припинення чи скасування воєнного стану, необґрунтованості стягнення по резервному фонду. Представник відповідачки адвокат Токаленко В.М. позов не визнала та дала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов. В судовому засіданні оголошено перерву, зобов`язано представника відповідача надати відомості щодо звернення про застосування пільг [PERSON] . В судове засідання 03.12.2025 р. представник позивача та треті особи не прибули про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Матеріали справи містять заяву сторони позивача про розгляд справи у їх відсутність. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] є власником 2/5 частини квартири [ADDRESS] , що підтверджено інформацією №42956551 від 02.06.2025 р., копією свідоцтва про право власності виданого Фондом комунального майна м. Херсона від 21.07.2008 р. Іншими співвласниками по частці 1/5 є треті особи - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 06.01.2016 р. співвласниками житлових приміщень створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фрітаун, 74/28 корпус 2», що підтверджено випискою з протоколу №2 від 06.02.2016 року загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку. Додатково, з вказаної виписки слідує, що співвласниками затверджено розмір членських внесків на утримання будинку та прибудинкової території в сумі 2,4483 грн, за один квадратний метр площі (в тому числі квартир, що не обслуговуються ліфтами (1 поверх) 2,083 грн. Рішенням загальних зборів ОСББ «Фрітаун, 74/28 корпус 2», оформленого протоколом №5 від 21.01.2018 р. затверджено внесення обов`язкових платежів на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 3,2058 грн за один квадратний метр загальної площі приміщення. Рішенням загальних зборів ОСББ «Фрітаун, 74/28 корпус 2», оформленого протоколом №9 від 07.03.2020 р. затверджено внесення обов`язкових платежів на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 4,1320 грн. за один квадратний метр загальної площі приміщення. Рішенням загальних зборів ОСББ «Фрітаун, 74/28 корпус 2», оформленого протоколом №5 від 21.01.2018 р. затверджено розмір внесків в резервний фонд 500,00 грн. Рішенням загальних зборів ОСББ «Фрітаун, 74/28 корпус 2», оформленого протоколом №8 від 18.06.2019 р. затверджено розмір внесків в резервний фонд 400,00 грн. Рішенням загальних зборів ОСББ «Фрітаун, 74/28 корпус 2», оформленого протоколом №10 від 20.03.2021 р. затверджено розмір внесків в резервний фонд 2400,00 грн. (по 50 грн. в місяць з кожної квартири). Відповідачкою або іншими співвласниками квартири [ADDRESS] оплата за надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території та внесків до резервного фонду здійснювалася не в повному обсязі, що слідує із розрахунку заборгованості членських внесків. 19.02.2021 року головою правління ОСББ «Фрітаун, 74/28 корпус 2» направлено на адресу відповідачки [PERSON] та третіх осіб [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] досудове попередження-претензію про стягнення боргу, у якій просили в десятиденний термін з моменту отримання вимоги повністю сплатити існуючу заборгованість в розмірі 5389,06 грн. Вказана вимога отримана Мединською 22.02.2021 року, однак проігнорована, заборгованість відповідачкою не сплачена. Згідно розрахунку заборгованості членських внесків за період з 01.01.2017 р. по 31.01.2023р., по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , заборгованість по членським внескам станом на 01.02.2021 р. становить 5389,06 грн. Розрахунок заборгованості по резервному фонду за період з 01.02.2021 р. по 31.05.2024 по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , свідчить, що станом на 01.06.2024 р. заборгованість по резервному фонду становить 2800,00 грн. З розрахунку заборгованості по резервному фонду за період з 01.01.2017 р. по 31.01.2021 по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що станом на 31.01.2021 р. заборгованість по резервному фонду становить 900,00 грн. (на встановлення металопластикових вікон 500,00 грн 31.03.2018, 400,00 грн на лічильник води - 01.08.2019). При цьому слід зазначити, що відповідно до пояснень сторони позивача [PERSON] від нарахування пільги відмовився та отримував субсидію до 01.05.2017 р., а з 01.05.2017 отримував і пільги, і субсидію, а тому отримані від УПСН кошти на оплату пільг та субсидії враховані у розрахунках. Стороною відповідачки доказів щодо неврахування будь-яких платежів не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року споживач зобов`язаний, зокрема, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Відповідно до п. 5 та п. 10 ч. 1 ст.7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані виконувати рішення зборів співвласників та своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Відповідно до частин 1-3 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 2-1) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься: - затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; - визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Згідно з ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи. Згідно ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання: встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. На підставі ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів. Статтею 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» врегульовано визначення часток внесків і платежів на утримання, експлуатацію та ремонт спільного майна. Так, частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення. Відповідачкою та іншими співвласниками квартири претензій щодо якості та кількості наданих послуг по обслуговуванню будинку [ADDRESS] та прибудинкової території у передбаченому законом порядку не оформлено. Рішення загальних зборів, які покладені в основу розрахунку недійсними не визнавалися. Відповідно до частини третьої статті 13 Конституції України, з якою кореспондується частина четверта статті 319 ЦК України, власність зобов`язує, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Відповідно до ч. 1 ст. 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. У відповідності до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлені строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. ст. 610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок неналежного виконання відповідачкою та третіми особами свого обов`язку щодо сплати витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території та внесків до резервного фону, у співвласників квартири [ADDRESS] утворилась заборгованість. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, заборгованість відповідачки за період з 01 січня 2017 року по 31 травня 2024 року зі сплати внесків (на утримання будинку та прибудинкової території) 22\~140,12 грн. та заборгованість по резервному фонду 3700,00 грн. Матеріали справи не містять даних на спростування розрахунку заборгованості. В той же час з урахуванням вимог ст. 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка відповідачки повинна складати 2/5 від сум нарахувань. Постановою Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 №1405 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг» п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану викладено у новій редакції, чим з 30.12.2023 скасовано дію мораторію на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням, за виключенням територій, де ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації). Тобто, позивач не має право на здійснення інфляційних нарахувань на заборгованість, яка виникла щодо сплати житлово-комунальних послуг у м.Херсоні з 24.02.2024 р. до теперішнього часу. Також забороняється стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 р. з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 Про облік внутрішньо переміщених осіб (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312; 2016 р., № 46, ст. 1669; 2022 р., № 26, ст. 1418), або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, документи, що підтверджують факт перетинання державного кордону України (на виїзд з України і в`їзд в Україну) у відповідний період часу), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285). В той же час, відповідачкою доказів надання виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 Про облік внутрішньо переміщених осіб не надано. Таким чином, позов є частково обґрунтованим з урахуванням положень ст. 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» щодо стягнення заборгованості в розмірі 2/5 від загальної заборгованості, нараховану на квартиру [ADDRESS] , а вимоги щодо стягнення інфляційних втрат задоволенню не підлягають. Стороною відповідачки заявлено про застосування строку позовної давності у спірних правовідносинах. Відповідно до ст.256, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність у три роки, відповідно до ст.253, 261 цього Кодексу перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У відповідності до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а також у разі пред`явлення особою позову до боржника, після переривання перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини. Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України. Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої коронавірусом SARS-CоV-2» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року, дія якого постановами Кабінету Міністрів України неодноразово продовжувалася. Тобто, виходячи з вищенаведених положень закону, пропущеною слід вважати позовну давність лише за вимогою позивача до відповідачки, що виникла до 12 березня 2017 року, тобто, з січня 2016 року по 12 березня 2017 року. Строк позовної давності за вимогами, що виникли після 12 березня 2017 року, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважаються продовженим на підставі п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Оскільки, з 12 березня 2017 року строк позовної давності продовжений, відтак, борг у період з 12 березня 2017 року по 27.09.2018 року нарахований в межах строку позовної давності, а відповідно подана відповідачкою заява про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності слід застосувати лише до частини заявлених позивачем позовних вимог щодо членських внесків у період з січня 2017 року по 11 березня 2017 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. У постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22) Верховний Суд зазначив про те, що у пункті 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України в редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540 - ІХ перелічені всі статті Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). З позовом позивач звернувся до суду у вересні 2021 року. Крім того, у відповідності до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а також у разі пред`явлення особою позову до боржника, після переривання перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового. Частиною першою статті 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому, якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Таких доказів стосовно відповідачки позивачем суду не надано. Таким чином, заборгованість по квартирі [ADDRESS] по членським внескам з квітня 2017 року по 31.01.2021 р. з урахуванням сплачених сум складає 6265,25 грн (нараховано 11\~471,49 грн. сплачено 6265,25 грн), з 01.02.2024 р. по 31.05.2024 р. 11\~362,00 грн. (нараховано 12\~762,00 грн, сплачено 1400,00 грн). Тобто сума заборгованості складає загалом 17\~627,25 грн, частка відповідачки у квартирі складає 2/5, тому її відповідальність за заборгованість 7050,90 грн. Заборгованість квартири [ADDRESS] по резервному фонду за період з 30.04.2021 р. по 31.05.2024 р. складає 1900 грн, за період з 31.03.2018 р. до 01.08.2019 р. 900грн, разом 2800,00 грн, оплата не здійснювалася. Вимоги в межах строку позовної давності. З урахуванням частки відповідачки в межах її частки на квартиру стягненню підлягає 1\~120,00 грн. З урахування викладеного вище позов підлягає частковому задоволенню, загальна сума задоволених вимог 8170,90 грн. Щодо стосується вимоги позивача про стягнення сум понесених витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (42%). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно витягу з договору про надання правничої допомоги від 01.02.2021 р., укладеного між ОСББ «Фрітаун 74/28, корпус 2» та адвокатом Пуляєвою Н.С., ОСББ уповноважило адвоката Пуляєву Н.С. вести від імені ОСББ будь які цивільні справи в судах. Згідно детального розрахунку наданих послуг, адвокатом надано наступні роботи: складання досудового попередження (вимоги) про сплату боргу в розмірі 600,00 грн, складання позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] в розмірі 1200,00 грн, загальна вартість наданих робіт склала 1800,00 грн, які були ОСББ сплачені адвокату за платіжним дорученням №2026 від 24.02.2021 р. Заяв щодо необґрунтованості витрат на правничу допомогу, зменшення тощо від сторони відповідачки не надходило. Відповідачка [PERSON] є інвалідом ІІ групи безстроково, що підтверджено довідкою сер 2-18 АЗ № 027324 від 26.09.2005 р. За п. 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю II групи. Витрати на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам 1044,00 грн. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Окрім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, позивачеві компенсуються витрати щодо сплаченої суми судового збору пропорційно задоволеним вимогам в розмірі з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при зверненні з позовом у сумі 1316,6 грн. Про наявність судових витрат відповідачкою не заявлено. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.

Outcome: partial