Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

24 червня 2025 року до суду надійшла позовна заява ТОВ "ФК "ЄАПБ" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а/с 2-5). Позивач ТОВ "ФК "ЄАПБ" посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідно до умов Договору про надання фінансового кредиту № 09904-06/2024 від 07 червня 2024 року ТОВ "Аванс Кредит" надало відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 5000,00 грн., строком на 120 днів - до 04 жовтня 2024 року, з сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1,50 % в день. Відповідач [PERSON] не виконав свої договірні зобов`язання, внаслідок чого в нього виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 22125,00 грн., в тому числі: кредит - 5000,00 грн., проценти за користування кредитом - 7125,00 грн., штрафні санкції - 10000,00 грн. 19 листопада 2024 року між ТОВ "Аванс Кредит" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу № 191124/2, за умовами якого ТОВ "Аванс Кредит" передало (відступило) ТОВ "ФК "ЄАПБ" право вимоги відносно боржників ТОВ "Аванс Кредит", в тому числі відносно боржника - відповідача [PERSON] за Договором про надання фінансового кредиту № 09904-06/2024 від 07 червня 2024 року. Внаслідок цього ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором. На підставі викладеного позивач ТОВ "ФК "ЄАПБ" просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 09904-06/2024 від 07 червня 2024 року в сумі 22125,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн. 25 червня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень (ухвала суду - а/с 34-35). 11 липня 2025 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив (а/с 78-81), яким представник відповідача заперечив проти позову. Так, представник відповідача [PERSON] вважає, що позов ґрунтується на припущеннях про правонаступництво, яке жодним чином не підтверджено належними доказами, а саме: не надано повного тексту договору факторингу № 191124/2 від 19 листопада 2024 року; не надано акту приймання-передачі прав вимоги щодо [PERSON] ; не надано належно засвідчених документів, які б підтверджували існування, обсяг, строковість та прострочення заборгованості (зокрема: кредитного договору або заявки на отримання кредиту, графіку платежів, розрахунку процентів та санкцій). Крім того, відповідач не отримував жодної інформації про зміну фінансової установи (відступлення прав вимоги), тому відповідачу невідомо, чи були надані суду всі необхідні документи. Відповідач [PERSON] перебуває на військовій службі, що підтверджується військовим квитком. Відповідно до приписів ст.251 ЦПК України залучення до військової служби за мобілізацією унеможливлює реалізацію права на судовий захист в повному обсязі та є підставою для зупинення провадження у справі. Представник відповідача [PERSON] вважає, що оскільки з 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан, тому відповідач [PERSON] звільнений від сплати процентів за користування кредитом та штрафних санкцій, відповідно до приписів п.15 ст.14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Крім того, представник відповідача [PERSON] вважає неприпустимим, що розмір нарахованих штрафних санкцій вдвічі перевищує розмір основного боргу. Нарахування штрафів понад розумні межі є проявом зловживання правом та порушує принцип добросовісності, закріплений в ст.3 ЦК України. На підставі викладеного представник відповідача [PERSON] просить суд відмовити повністю в задоволенні позову через недоведеність правонаступництва, відсутність належних доказів існування зобов`язання та зловживання правом, а у разі задоволення позову - зменшити суму штрафних санкцій до розумних меж або виключити їх повністю. До відзиву на позовну заяву представник відповідача [PERSON] додав копію посвідчення офіцера серії [NUMBER] та копію посвідчення учасника бойових дій серії [NUMBER] від 26 грудня 2024 року, виданих на ім`я [PERSON] (а/с 82). 18 липня 2025 року від позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ" надійшла відповідь на відзив (а/с 76-91), якою позивач підтримав заявлені позовні вимоги. 31 липня 2025 року суд запропонував відповідачу [PERSON] надати суду та позивачу ТОВ "ФК "ЄАПБ" в строк до 20 серпня 2025 року документи для застосування пільг, визначених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а також роз`яснив положення ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ухвала суду - а/с 102). 26 серпня 2025 року від представника відповідача [PERSON] надійшов витяг з наказу начальника інституту Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" від 28 березня 2022 року № 76, для застосування відносно відповідача пільг, передбачених п.15 ст.14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (а/с 109-110). 28 серпня 2025 року суд запропонував позивачу ТОВ "ФК "ЄАПБ" надати суду в строк до 30 вересня 2025 року додаткові пояснення щодо застосування/незастосування відносно відповідача [PERSON] пільг, визначених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (ухвала суду - а/с 113-114). 10 вересня 2025 року від позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ" надійшли додаткові пояснення про те, що відповідач [PERSON] не надав документи, які необхідні для застосування пільг, передбачених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (а/с 118-119). В судове засідання представник позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ" не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - позивач просить суд розглядати справу за відсутності їхнього представника, позовні вимоги підтримує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача, на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином - причин своєї неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їхньої відсутності не подавали, проти задоволення позову заперечують. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та представника відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Укладення кредитного договору. 07 червня 2024 року між ТОВ "Аванс Кредит" (кредитодавцем, товариством) та відповідачем [PERSON] (позичальником, клієнтом) укладено Договір про надання фінансового кредиту № 09904-06/2024 (а/с 6-10) (надалі - Кредитний договір), за умовами якого ТОВ "Аванс Кредит" надало [PERSON] кредит. Відповідно до п.1.1 Кредитного договору: товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 5000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п.1.2 Кредитного договору: тип кредиту - кредит. Мета отримання кредиту - на власні потреби клієнта, не пов`язані з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту - 07 червня 2024 року. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту - 04 жовтня 2024 року. Відповідно до п.1.4 Кредитного договору: за користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки - фіксована. Відповідно до п.1.4.1 Кредитного договору: денна процентна ставка становить 1,50 % та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 цього Договору. Загальні витрати, орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом та орієнтовна загальна вартість кредиту станом на день його оформлення вказуються в Графіку платежів до цього Договору. Відповідно до п.1.5 Кредитного договору: детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього Договору. Відповідно до п.2.1 Кредитного договору: перед укладенням цього Договору товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію клієнта з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу, шляхом отримання через систему BankID НБУ ідентифікаційних даних клієнта. Відповідно до п.2.2 Кредитного договору: видача кредитів клієнту-фізичній особі товариством здійснюється онлайн, використовуючи мережу "Інтернет", тобто через веб-сайт товариства. Відповідно до п.2.18 Кредитного договору: укладання Договору відбувається згідно Закону України "Про електронну комерцію". Після здійснення акцепту позичальником оферти товариства, що є укладенням Договору відповідно до ч.3 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію", товариство накладає на оригінал Договору кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника товариства із кваліфікованою електронною позначкою часу, а оригінал Договору завантажується (надсилається) в Особистий кабінет клієнта. Відповідно до п.7.1 Кредитного договору: цей Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє протягом строку, вказаного в п.1.2 цього Договору. Відповідно до п.7.2 Кредитного договору: кожна сторона несе повну відповідальність за правильність вказаних ними у Договорі реквізитів, і зобов`язується своєчасно у письмовій формі або по електронній пошті повідомляти іншу сторону про їх зміну, а у разі неповідомлення - несе ризик настання пов`язаних із цим несприятливих наслідків. Клієнт погоджується, що інформацію про зміну своїх реквізитів товариство розміщує на сайті товариства та/або в особистому кабінеті клієнта. Згідно ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 - ч.6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ч.2 ст.1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.1046 - ст.1053 ЦК України), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.3 ст.1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ч.1 ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Згідно п.5 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно п.6 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно п.7 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Згідно п.12 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно ч.3 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч.4 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Згідно ч.6 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" в ідповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч.7 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" е лектронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" я кщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Позичальник (відповідач) [PERSON] підписав Договір про надання фінансового кредиту № 09904-06/2024 від 07 червня 2024 року електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора W2519, що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Позичальник (відповідач) [PERSON] , підписавши Договір про надання фінансового кредиту № 09904-06/2024 від 07 червня 2024 року, повністю погодився з всіма його умовами. Суд звертає увагу, що на підставі положень, визначених ст.1051 ЦК України, в установленому законом порядку відповідач [PERSON] не оспорював Договір про надання фінансового кредиту № 09904-06/2024 від 07 червня 2024 року На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в установленому законом порядку між кредитодавцем ТОВ "Аванс Кредит" та позичальником (відповідачем) [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 09904-06/2024 від 07 червня 2024 року. Сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, зокрема: розмір кредиту, строк кредиту, розмір процентів, які позичальник зобов`язаний сплатити за користування кредитом, тощо. Позичальник (відповідач) [PERSON] погодився на укладення кредитного договору на умовах, запропонованих кредитодавцем ТОВ "Аванс Кредит", що підтверджено електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора W2519. Виконання кредитодавцем своїх зобов`язань за кредитним договором. 07 червня 2024 року на виконання своїх зобов`язань за Договором про надання фінансового кредиту № 09904-06/2024 від 07 червня 2024 року кредитодавець ТОВ "Аванс Кредит" надав позичальнику (відповідачу) [PERSON] кредит в сумі 5000,00 грн. шляхом переказу грошових коштів на картковий рахунок позичальника № [NUMBER], вказаний ним в кредитному договорі. Відповідно до п.1.6 Кредитного договору: кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за вказаними реквізитами. Відповідно до п.2.21 Кредитного договору: після підписання Договору товариство надає кредит шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок клієнта за реквізитами банківської картки клієнта, зазначеної клієнтом в заявці та цьому Договорі. З листа ТОВ "Універсальні платіжні рішення" від 23 квітня 2025 року № 3466_250423100848 (а/с 12, 98) вбачається, що ТОВ "Універсальні платіжні рішення" надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Для цього підприємство внесене в державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серії ФК № 342 від 02 жовтня 2012 року) та отримало ліцензію Національного банку України від 01 травня 2023 року № 21/788-рк. Між ТОВ "Універсальні платіжні рішення" та ТОВ "Аванс Кредит" укладено договір на переказ коштів № ФК-П-2022/01-1 від 12 січня 2022 року. Відповідно до зазначеного договору було успішно прийнято платежі на користь ТОВ "Аванс Кредит": 07 червня 2024 року о 17:30:03 годин на суму 5000,00 грн., маска картки [NUMBER], номер транзакції в системі iPay.ua - 418817955, призначення платежу - зарахування 5000 грн. на карту [NUMBER]. За таких обставин суд приходить до висновку, що кредитодавець ТОВ "Аванс Кредит" належним чином виконав свої зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту № 09904-06/2024 від 07 червня 2024 року, перерахувавши 07 червня 2024 року грошові кошти кредиту в сумі 5000,00 грн. на картковий рахунок позичальника (відповідача) [PERSON] за № [NUMBER], який він особисто вказав у кредитному договорі. Заміна кредитора у зобов`язанні. 19 листопада 2024 року між ТОВ "Аванс Кредит" (клієнтом) та ТОВ "ФК "ЄАПБ" (фактором) укладено Договір факторингу № 191124/2 (а/с 13-15), за умовами якого ТОВ "Аванс Кредит" передало (відступило) ТОВ "ФК "ЄАПБ" право вимоги відносно боржників ТОВ "Аванс Кредит". Відповідно до п.1.1 Договору факторингу - за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до п.1.2 Договору Факторингу - перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. 19 листопада 2024 року між клієнтом ТОВ "Аванс Кредит" та фактором ТОВ "ФК "ЄАПБ" складено Акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 191124/2 від 19 листопада 2024 року (а/с 16), з якого вбачається, що ТОВ "Аванс Кредит" передало, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" прийняло Реєстр боржників, після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників, фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. 19 листопада 2024 року між клієнтом ТОВ "Аванс Кредит" та фактором ТОВ "ФК "ЄАПБ" складено Реєстр боржників до Договору факторингу № 191124/2 від 19 листопада 2024 року (а/с 17), з якого вбачається, що ТОВ "Аванс Кредит" передало ТОВ "ФК "ЄАПБ" право вимоги відносно боржника (відповідача) [PERSON] (порядковий номер 2701) за кредитним договором № 09904-06/2024 в загальній сумі 22125,00 грн., в тому числі: кредит - 5000,00 грн., проценти за користування кредитом - 7125,00 грн., штрафні санкції - 10000,00 грн. 22 листопада 2024 року фактор ТОВ "ФК "ЄАПБ" сплатив клієнту ТОВ "Аванс Кредит" грошові кошти в сумі 4209773,02 грн., як оплату за відступлення прав вимоги згідно Договору факторингу № 191124/2 від 19 листопада 2024 року (платіжна інструкція № 545 від 22 листопада 2024 року - а/с 100). Згідно ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Згідно ч.2 ст.512 ЦК України к редитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Згідно ч.3 ст.512 ЦК України к редитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.514 ЦК України д о нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.516 ЦК України з аміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст.516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ч.2 ст.1078 ЦК України м айбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно ч.1 ст.1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно ч.2 ст.1082 ЦК України б оржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Згідно ч.3 ст.1082 ЦК України в иконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Заміна кредитора є внутрішньою зміною у зобов`язанні, а тому не впливає на обсяг прав та обов`язків сторін у зобов`язанні. У разі існування (дійсності) боргового зобов`язання, у якому відбулося договірне відступлення права вимоги кредитора, визначеними законом способами захисту чи поновлення порушених прав боржника є висунення проти вимоги нового кредитора заперечень, які боржник мав проти первісного кредитора, або пред`явлення проти вимоги нового кредитора зустрічної вимоги до первісного кредитора. При цьому, в силу прямої вказівки закону саме первісний кредитор відповідає за недійсність переданої ним вимоги. Наслідком неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у платі новому кредиторові, а може впливати на визначення боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредиторові за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Таким висновок зробив Верховний Суд у своїй постанові від 28 листопада 2019 року в справі № 555/2428/15-ц (провадження № 61-33585св18). Суд критично оцінює пояснення представника відповідача [PERSON] про недоведеність правонаступництва, оскільки ці пояснення повністю спростовуються доказами, які були надані позивачем та досліджені в судовому засіданні. За таких обставин суд приходить до висновку, що в установленому законом порядку ТОВ "Аванс Кредит" передало ТОВ "ФК "ЄАПБ" право вимоги відносно боржника (відповідача) [PERSON] за Договором про надання фінансового кредиту № 09904-06/2024 від 07 червня 2024 року. Внаслідок цього ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за Договором про надання фінансового кредиту № 09904-06/2024 від 07 червня 2024 року. Щодо застосування положень Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Представник відповідача [PERSON] вважає, що оскільки відповідач [PERSON] є військовослужбовцем, тому він звільнений від сплати штрафних санкцій та процентів за користування кредитом на підставі п.15 ст.14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Згідно п.1 ст.3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" д ія цього Закону поширюється на: 1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, розвідувального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (далі - військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів), які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, у тому числі на території держави-агресора, під час їх безпосередньої участі у здійсненні та/або забезпеченні здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією проти України, а також на членів їх сімей; 2) військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти; 3) військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей; 4) членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони України. Згідно п.15 ст.14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Згідно ч.1 ст.1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно ч.1 ст.1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно ч.8 ст.4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій. Згідно ч.1 ст.1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Указом Президента України "Про введення воєнного стану" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану в Україні постійно продовжувався та діє до цього часу. Отже, особливий період охоплює собою мобілізацію, воєнний час та частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, починаючи з 24 лютого 2022 року по теперішній час в Україні діє режим воєнного стану, який є особливим періодом. В постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року в справі № 199/3051/14 зазначено: Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Тобто на вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. В постанові Верховного Суду від 04 вересня 2024 року в справі № 426/4264/19 зазначено: у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей", який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. Матеріали справи не містять доказів, що на дату укладення кредитного договору, чи то в період виконання його умов, а також на момент ухвалення судового рішення на відповідача поширювалися пільги, передбачені п.15 ст.14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", тобто у нього відсутній обов`язок по сплаті штрафних санкцій та процентів за користування кредитом. 31 липня 2025 року суд запропонував відповідачу [PERSON] надати суду та позивачу ТОВ "ФК "ЄАПБ" документи, необхідні для застосування пільг, визначених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а також роз`яснив положення ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ухвала суду - а/с 102). Проте, відповідач [PERSON] не надав відповідних документів. Так, на підтвердження статусу особи, яка має право на пільги, визначені п.15 ст.14 Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей", відповідач [PERSON] надав суду копії наступних документів: посвідчення офіцера серії [NUMBER] та посвідчення учасника бойових дій серії [NUMBER] від 26 грудня 2024 року, виданих на ім`я [PERSON] , а також наказ начальника Інституту Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" від 28 березня 2022 року № 76. Посвідчення офіцера в Україні це документ, що підтверджує статус військовослужбовця та його офіцерське звання. Проте, в наданій суду копії посвідчення офіцера (а/с 82) зазначено лише прізвище, ім`я та по батькові офіцера, його особистий номер та підпис власника посвідчення. В наданій суду копії посвідчення немає жодних службових відміток про проходження відповідачем військової служби. Відтак, наданий суду документ не може бути підставою для звільнення відповідача, як позичальника, від нарахування штрафних санкцій та процентів за користування кредитом. Посвідчення учасника бойових дій (а/с 82) дає право на пільги відповідно до положеньЗакону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". При цьому, вказаний Закон не містить норм, які б звільняли позичальника від нарахування штрафних санкцій та процентів за користування кредитом протягом особливого періоду у зв`язку з наявністю у нього статусу учасника бойових дій. З наказу начальника Інституту Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" від 28 березня 2022 року № 76 (а/с 110) вбачається, що з 28 березня 2022 року резервіст капітан 3 рангу [PERSON] призначений на посаду начальника навчального курсу Інституту Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія". Кінаш Ю.П. вважається таким, що залучається до безпосередньої участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. Проте, оскільки в цьому наказі немає конкретних відомостей про безпосередню участь відповідача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, суд вважає, що цей наказ не може бути підставою для звільнення відповідача, як позичальника, від нарахування штрафних санкцій та процентів за користування кредитом. Отже, відповідач [PERSON] не надав документи, які необхідні для звільнення від нарахування штрафних санкцій та процентів за користування кредитом в розумінні п.15 ст.14 Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей", хоча суд надавав відповідачу додатковий строк для надання необхідних документів (ухвала суду - а/с 102). За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність у відповідача, як військовослужбовця, пільг щодо сплати штрафних санкцій та процентів за користування кредитом на підставі п.15 ст.14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Заборгованість позичальника за кредитним договором по кредиту та процентам за користування кредитом. В судовому засіданні встановлено, що позичальник (відповідач) [PERSON] не виконав свої договірні зобов`язання, внаслідок чого в нього виникла заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 09904-06/2024 від 07 червня 2024 року. Згідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, позивач ТОВ "ФК "ЄАПБ", як кредитор, має право вимагати від відповідача [PERSON] , як позичальника, який прострочив виконання зобов`язань, повернення суми заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № 09904-06/2024 від 07 червня 2024 року. З розрахунку ТОВ "Аванс Кредит" (а/с 18-19, 92-94) вбачається, що заборгованість позичальника (відповідача) [PERSON] за Договором про надання фінансового кредиту № 09904-06/2024 від 07 червня 2024 року становить: кредит - 5000,00 грн., проценти за користування кредитом - 7125,00 грн. Суд погоджується з вказаним розрахунком. Так, заборгованість по кредиту в сумі 5000,00 грн. відповідає розміру виданого кредиту. Заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 7125,00 грн. нарахована за період з 07 червня 2024 року по 04 жовтня 2024 року за процентною ставкою 1,50 % в день, тобто з повним дотриманням умов кредитного договору. На підставі викладеного суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ" заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 09904-06/2024 від 07 червня 2024 року в сумі 12125,00 грн., в тому числі: кредит - 5000,00 грн., проценти за користування кредитом - 7125,00 грн. Заборгованість позичальника за кредитним договором по штрафним санкціям. У зв`язку з порушенням позичальником (відповідачем) [PERSON] своїх зобов`язань за Договором про надання фінансового кредиту № 09904-06/2024 від 07 червня 2024 року, кредитодавець ТОВ "Аванс Кредит" застосував до боржника неустойку - штраф в сумі 10000,00 грн. Відповідно до п.5.3 Кредитного договору: у випадку прострочення клієнтом терміну сплати чергового платежу, визначеного в Графіку платежів, товариство у перший день прострочення нараховує штраф у розмірі 200,00 % від суми, одержаної клієнтом за цим Договором, при цьому загальний розмір нарахованого штрафу не може перевищувати граничні обмеження, встановлені нормами чинного законодавства України про споживче кредитування. Штраф підлягає оплаті клієнтом протягом строку кредитування. Згідно ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою. Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. Разом з тим, згідно ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. Згідно пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). В постанові Верховного Суду від 12 червня 2024 року в справі № 910/10901/23 зазначено: тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) у періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит, тобто договори, відповідно до яких позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем); 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки - звільнення від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу. Зміст пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України не свідчить, що при застуванні вказаних норм судам необхідно оцінювати причини невиконання особою зобов`язання щодо повернення суми позивачу та/або процентів за користування позикою, та, у випадку встановлення того, що таке невиконання є неодноразовим, систематичним, умисним та без наявності на те будь-яких підстав, і що, за наслідками такої оцінки, надає суду право виснувати, що до таких правовідносин положення вказаного пункту не можуть бути застосовані. З 24 лютого 2022 року по даний час в Україні діє режим воєнного стану. Оскільки кредитодавець ТОВ "Аванс Кредит" нарахував штрафні санкції за Договором про надання фінансового кредиту № 09904-06/2024 від 07 червня 2024 року в період дії воєнного стану в Україні, тому вимоги про стягнення штрафних санкцій з позичальника (відповідача) [PERSON] є безпідставними. На підставі викладеного суд вважає можливим відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ "ВК "ЄАПБ" до [PERSON] про стягнення штрафних санкцій за Договором про надання фінансового кредиту № 09904-06/2024 від 07 червня 2024 року в сумі 10000,00 грн., через необґрунтованість. Відшкодування судових витрат. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.1 ст.1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Згідно пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, розмір ставки судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно ч.1 ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" установлено з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 3028 грн. Позивач ТОВ "ФК "ЄАПБ" сплатив за подання позовної заяви судовий збір в сумі 3028,00 грн. (платіжна інструкція кредитового переказу коштів № 114732 від 20 травня 2025 року - а/с 1). Позивач ТОВ "ФК "ЄАПБ" пред`явив позов, ціна якого становить 22125,00 грн. Суд задовольнив позов ТОВ "ФК "ЄАПБ" на суму 12125,00 грн., що становить 54,80 % від позовних вимог. Суд відмовив в задоволенні позову ТОВ "ФК "ЄАПБ" на суму 10000,00 грн., що становить 45,20 % від позовних вимог. На підставі викладеного суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ" понесені останнім та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1659,34 грн., що становить 54,80 % від сплаченої суми судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В задоволенні решти вимог позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ" про відшкодування витрат по сплаті судового збору в сумі 1368,66 грн., що становить 45,20 % від сплаченої суми судового збору, слід відмовити, пропорційно розміру позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено.

Outcome: partial