Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , яка діє в інтересах позивача [PERSON] ,звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном на 4 місяці. Позовну заяву мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , останнє місце проживання: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно. 24.07.2020 року [PERSON] складено заповіт, посвідчений в.о. старости села Мостище Калуської міської об`єднаної територіальної громади Івано-Франківської області Пукіш Г.В., зареєстрований в реєстрі за №2, за яким усе своє майно вона заповіла онуці, позивачці у справі [PERSON] . На момент складення [PERSON] заповіту [PERSON] знаходилася за кордоном і про факт його складення не знала та не підозрювала. Після смерті спадкодавця із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася, оскільки не є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] (залишився син спадкодавця [PERSON] , який є спадкоємцем першої черги). Позивачка не була обізнана про факт існування вищевказаного заповіту, а також протягом строку, наданого законом для подання заяви про прийняття спадщини, перебувала за кордоном. Про існування складеного на її користь заповіту дізналася лише після повернення в Україну 19.10.2025. Повернувшись отримала примірник заповіту, яким змогла скористатися та реалізувати своє спадкове право, звернувшись із заявою до нотаріуса, де отримала відмову. Таким чином, [PERSON] пропустила строк на прийняття спадщини з поважних причин та наявні підстави для його поновлення для подання відповідної заяви. Просить вважати строк для прийняття спадщини пропущеним з поважних причин і визначити додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю 4 місяці. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.11.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. На стадії підготовчого провадження Калуська міська рада Івано-Франківської області у встановлений судом строк подала відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що не заперечує щодо задоволення позовної вимоги про визначення додаткового строку позивачу для подання заяви про прийняття спадщини, однак вимогу позивача про стягнення судових витрат з відповідача є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню. 02.12.2025 представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якому представник позивача просить позовну заяву в частині про визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити, а судові витрати залишити за позивачем. Крім того, представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] [INFO] , останнє місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01.04.2025 року серія [NUMBER] (копія додається). Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно. 24 липня 2020 року [PERSON] складено заповіт, посвідчений в.о. старости села Мостище Калуської міської об`єднаної територіальної громади Івано-Франківської області Пукіш Галиною Василівною, зареєстрований в реєстрі за №2 (копія додається), за яким усе своє майно вона заповіла онуці, [PERSON] , [INFO] ; місце реєстрації: [ADDRESS] ; паспорт № [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] ). На момент складення [PERSON] заповіту [PERSON] знаходилася закордоном та про факт його складення не знала і не підозрювала. Після смерті спадкодавця із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася, оскільки не є спадкоємцем за законом після смерті залишився син спадкодавця [PERSON] (копія свідоцтва про народження додається), який є спадкоємцем першої черги. З квітня 2025 року [PERSON] перебувала закордоном та лише 19.10.2025 року в`їхала в Україну, що підтверджується відміткою в закордонному паспорті № [NUMBER] (копія додається), після чого вперше дізналася про факт існування та змогла ознайомитися зі змістом знайденого заповіту [PERSON] , за яким вона є спадкоємцем всього майна померлої. У зв`язку із цим, 29.10.2025 позивачка звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Гаврилюка О.І., яким їй роз`яснено, що нею пропущено шестимісячний строк, встановлений для прийняття спадщини, передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України. 29 жовтня 2025 року заведено спадкову справу №74792554 (копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі додається). Також з пояснень нотаріуса стало відомо, що жодних інших заяв про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не подано, іншими спадкоємцями спадщину не прийнято. Представник позивача просить визначити позивачу [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини. З урахуванням інших вчинених позивачем дій, спрямованих на реалізацію її спадкових прав, як спадкоємця є поважною причиною пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У частині 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Узагальнення судової практики розгляду судами справ про надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженням, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу № 315/386/19, в якій акцентував увагу на тому, що за загальним правилом, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Отже, передбачений законом строк на прийняття спадщини позивач пропустив з поважних причин, оскільки вони пов`язані з об`єктивними непереборними та істотними труднощами (позивач перебувала закордоном в період з квітня 2025 до 19.10.2025 року). Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно з правовою позицією Верховного Суду у справі ВС/КЦС № 681/203/17-ц від 17 жовтня 2018 року вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. При ухваленні цього рішення суд також виходить із конкретних обставин цієї справи, відповідно до яких пропущений для подання заяви про прийняття спадщини строк є незначним, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом, ніхто інший не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини і позбавлення її права на прийняття спадщини з наступним оформленням своїх прав не відповідатиме принципам розумності, справедливості та пропорційності. Також суд враховує позицію Калуської міської ради Івано-Франківської області, яка не заперечила щодо можливості задоволення позову в частині визначення додаткового строку позивачу. Враховуючи викладене, позовні вимоги про надання додаткового строку на прийняття спадщини є такими, що підлягають задоволенню, але без вказівки, що строк встановлюється для подання заяви конкретному нотаріусу. На підставі викладеного та

Outcome: approved