Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, поданим представником позивача [PERSON] , до відповідачів, в якому просить визначити, що розмір частки [PERSON] у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] становить 1/4 частки; покласти на відповідачів судові витрати у справі, що складаються із розміру сплаченого судового збору 10663,30 грн та витрат на професійну правничу допомогу 15000 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29 січня 1999 року квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В зв`язку з тим, що між співвласниками квартири вже тривалий час існують напружені відносини, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 листопада 2010 року встановлено порядок користування квартирою та виділено в користування [PERSON] кімнату площею 9,4 кв.м. увказаній квартирі. На даний час відносини між співвласниками квартири не покращились, лишаються такими ж напруженими, а відтак укласти договір про визначення часток між співвласниками та вирішити спір в позасудовому порядку немає можливості. Оскільки квартира приватизована чотирма особами, частки співвласників у спільній сумісній власності є рівними, а відтак частка [PERSON] становить 1/4 частини квартири. Визначененя частки у спільному сумісному майні [PERSON] необхідно для отримання можливості реалізувати своє право власності на нерухоме майно - мати можливість розпорядитися своєю часткою (продати, подарувати тощо), що є неможливим без визначення його частки. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] позовну вимогу щодо визначення розміру частки 1/4 у спільній сумісній власності на квартиру визнав, однак не погоджується з вартістю розміру 1/4 частки 1066329,63 грн, яку зазначає позивач. Довідку про оціночну вартість об`єкта нерухомості, яку надав позивач, вважає неналежним та недопустим доказом. За висновком про вартість об`єкта оцінки від 23 вересня 2025 року ринкова вартість об`єкта оцінки складає 1899962 грн, відповідно ринкова вартість 1/4 частки [PERSON] складає 474990,50 грн. Тим самим, розмір судового збору мав би бути не 10663,30 грн, а 4749,91 грн. Конфліктним та таким, що не йде повністю на будь-який контакт, в тому числі щодо розгляду питання укладення договору про визначення часток між співвласниками та вирішення спору у досудовому порядку, є виключно сам позивач, який ігнорує будь-які мирні врегулювання та будь-які розмови з відповідачами, в тому числі і з ним. Нізхто з відповідачів ніколи не заперечував щодо розміру його частки на квартиру і не були проти володіння ним своєю часткою. Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, то позивачем не підтверджено обсягу надання послуг і виконаних робіт та їх вартості. У відповіді на відзив представник позивача зазначила, що між сторонами у справі вже протягом тривалого часу склалися вкрай погані та конфліктні відносини. Зі слів позивача, він намагався вирішити питання щодо квартири у мирний спосіб, проте відповідачі не бажають з ним спілкуватися. Твердження, що саме позитвач є винним у ситуації, що склалася у сім`ї, є голослівними, не підтвердженими жодними доказами. Відтак, за відсутності спілкування між позивачем та відповідачами, [PERSON] змушений обрати саме судовий захист свого права власності на нерухоме майно. Довідка про оціночну вартість об`єкта нерухомості сформована з використанням сервісу Фонду державного майна України, а відтак може використовуватись за основу для сплати судового збору. Витрати [PERSON] на правничу допомогу у справі про визначення частки у спільній сумісній власності є реальними, розмір витрат є обгрунтованим та таким, що відповідає складності справи, вартості майна, кваліфікації адвоката, яким надається правнича допомога позивачу. Ухвалою від 15 липня 2025 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі. Ухвалою від 02 жовтня 2025 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] позов визнала, але заперечує щодо відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу, оскільки він не звертався до неї з пропозицією укласти долговір про визначення часток у праві власності на квартиру, а відразу подав позов до суду. Відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву просить розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання вважається повідомленим своєчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило. Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 29 січня 1999 року, виданим Управлінням житлового господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради, зареєстрованим Рівненським міським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за № 134-241-37411 08 лютого 1999 року, та випискою з матеріалів інвентаризаційної справи № 1775 від 26 травня 2025 року. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 листопада 2010 року у справі № 2-12684/10 за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою виділено в користування [PERSON] в квартирі [ADDRESS] кімнату площею 9,4 кв.м, позначену в технічному паспорті на квартиру цифрою 9; виділено в спільне користування [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] кімнати площею 7,2 кв.м, 12,6 кв.м, 17,1 кв.м, позначених в технічному паспорті на квартиру цифрами 3, 6, 10, та лоджію площею 5,1 кв.м. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно). Згідно із ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власності двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними; розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом (ч.1, ч.2 ст.369 ЦК). За положеннями ст.361 ЦК України, розпорядження часткою у праві спільної часткової власності співвласником може здійснюватися самостійно. Отже, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності, необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і статті 370ЦКУкраїни щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Докази наявності між сторонами (співвласниками спірної квартири) будь-якої домовленості щодо розміру часток у праві спільної сумісної власності на квартиру у справі відсутні, а тому частки кожного співвласника у праві спільної власності на спірну квартиру є рівними та становлять 1/4 частки для кожного. Таким чином, вимога позивача про визначення його частки у спільній сумісній власності на квартиру в розмірі 1/4 обгрунтована, не суперечить вимогам закону, а отже, позов належить задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За положеннями п.9 ч.1 ст.176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, дійсною вартістю нерухомого майна . При визначенні розміру судового збору суд бере до уваги ринкову вартість 1/4 частки спірної квартири, встановлену звітом про оцінку майна № 27АІ-250923-017, а саме 474990,50 грн. З огляду на встановлену судом при вирішенні справи ціну позову, розмір судового збору становить 4749,90 грн та підлягає стягненню з відповідачів по 1583,30 грн (4749,90 грн : 3) з кожного. З огляду на визнання відповідачами [PERSON] (у підготовчому засіданні) та [PERSON] (у відзиві на позовну заяву) позову до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та [PERSON] належить стягнути на користь позивача по 791,65 грн (1583,30 грн : 2) у відшкодування витрат на оплату судового збору. Позивач відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" вправі звернутися до суду із заявою про повернення переплаченої суми судового збору та повернення 50 відсотків судового збору на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України. З відповідача [PERSON] , позиція якого щодо позову у справі відсутня, належить стягнути на користь позивача 1583,30 грн у відшкодування витрат на оплату судового збору. \~ Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). За приписами ч.1, 2 ст.137 ЦПК України,\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Частиною четвертою статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом рішення справи на репутацію сторонни або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторонни, зменшити розмір витрат на праничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України). \~ Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необгрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано: договір про надання правничої допомоги № 06/06 від 06 червня 2025 року, укладений між Адвокатським об`єднанням "Скорпіон" та [PERSON] , платіжну інструкцію № 0.0.4397218392.1 від 06 червня 2025 року про сплату [PERSON] 15000 грн згідно договору про надання правничої допомоги № 06/06 від 06 червня 2025 року. Повноваження представника позивача [PERSON] підтверджуються ордером серії ВК № 1177451 від 25 червня 2025 року. З огляду на те, що розмір винагороди за надання правничої допомоги визначений у п.3 договору про надання правничої допомоги № 06/06 від 06 червня 2025 року у сталій сумі, яка не залежить від витраченого адвокатом часу, відсутність детального опису робіт не впливає на визначення розміру витрат позивача на правничу допомогу. Враховуючи незначну складність справи, сталу судову практику щодо розгляду подібних справ, обсяг наданих адвокатом послуг, об`єм доказів у справі, визнання відповідачами позову до початку розгляду справи по суті, відсутність доказів вчинення позивачем дій щодо досудового вирішення спору, а також критерії розумності розміру витрат на правничу допомогу з огляду на обставини справи, суд зменшує розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 1500 грн. Оскільки суд позов задовольняє, з відповідачів належить стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі по 500 грн з кожного. На підставі наведеного та

Outcome: approved