Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10 жовтня 2009 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2791. Позов мотивує тим, що перебувають у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народились діти: син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього часу відносини між ними, як подружжям, погіршились через постійні суперечки, відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства. Зазначені обставини носять триваючий, системний характер, негативно відбивається на емоційному стані та здоров`ї сім`ї, дітей. Втратили душевний спокій, відчуття домашнього комфорту та затишку, що призвело до фактичного припинення сімейних відносин, відносин як чоловік і дружина, спільно не проживають, спільного господарства не ведуть. Сім`я розпалась остаточно, будь-які заходи, спрямовані на відновлення шлюбу є марними, не приведуть до збереження сім`ї, оскільки намір розірвати шлюб є обдуманим та остаточним, сформованим протягом останнього року та відповідає інтересам та таким, що спрямовані на збереження комфорту та здоров`я. Примирення є неможливим та недоцільним. Просить позов задоволити. Позивачка в судове засідання не з`явилась, представник останньої на адресу суду скерував заяву, за змістом якої просить розгляд справи проводити у його відсутності та у відсутності позивачки, просив позов задоволити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомив та не подав відзив на позовну заяву, а тому відповідно до\~ст.280 ЦПК України, за згодою позивача, судом здійснено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 27 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до озгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено до судового розгляду на 18 листопада 2025 року. Ухвалою суду від 18 листопада 2025 року розгляд справи відкладено до 03 грудня 2025 року, у зв`язку з неявкою сторін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони зареєстрували шлюб 10 жовтня 2009 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2791. В шлюбі у сторін народились діти: [INFO] син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21 липня 2010 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану ЛМУЮ; 23 червня 2016 року донька [PERSON] , у відповідності до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30 червня 2016 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного территориального управління юстиції у Львівській області. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є небажання позивачки будувати у подальшому сімейні стосунки через різне відношення до інституту сім`ї, внаслідок яких втрачено почуття любові, поваги у подружжя, припинено подружні стосунки, не ведеться спільне господарство, шлюб існує формально. Регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Положення ст.24 СК України визначають, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Зокрема, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» від 12 червня 2014 року наголошено на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. Частина перша ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «Приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява N 44647/98). Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені і відновлювати позивачка такі наміру не має. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім`ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі\~сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права подружжя та дітей. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки такий носить виключно формальний характер. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved