Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

28.04.2025 [PERSON] (далі - Заявниця) звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва із заявою про оголошення померлим її чоловіка - [PERSON] , молодшого сержанта військової служби за мобілізацією номер обслуги 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 2 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , який вважається зниклим безвісти в селі Андріївка, Сватівського району Луганської області під час виконання бойового завдання щодо здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації. Заявниця просить вважати датою смерті [PERSON] [INFO] , а місцем смерті - село Андріївка Сватівського району Луганської області. Короткий зміст та узагальнені доводи заяви. За результатами службового розслідування встановлено, що 20.08.2024 близько 21:30 під час ротації на ПВ «ЧОВНИК» поблизу н.п. Андріївка Сватівського району Луганської області, виконуючи бойове розпорядження [NUMBER] ОМБр №64к/4089 від 19.08.2024, зник безвісти молодший сержант [PERSON] (ймовірно загинув). Згідно з поясненнями офіцерів і солдатів 1 мехбатальйону та витягу з журналу бойових дій, зв`язок з [PERSON] втрачено, евакуація тіла через активні бойові дії була неможлива. Наказом командира військової частини [NUMBER] від 26.09.2024 №1506 [PERSON] визнано зниклим безвісти за особливих обставин. За даними листа військової частини [NUMBER] від 04.04.2025 №3418/94, у зазначений час противник здійснював штурмові дії по ПВ «Фішка» та «ЧОВНИК» (мінометні обстріли 19:00-21:25, ураження мінометами 22:30-00:00, скиди БпЛА о 23:45). Після цього зв`язок із військовими, що перебували на позиції, не встановлено - вони рахуються зниклими безвісти (ймовірно загинули). Свідчення про неможливість евакуації підтвердив навідник [PERSON] , який брав участь у ротації й пізніше загинув. Він повідомив брату [PERSON] , що власними очима бачив тіло [PERSON] та намагався його евакуювати, але під час спроби здетонував снаряд, від чого сам був поранений і згодом помер у лікарні. Дружина [PERSON] . [PERSON] неодноразово зверталась до Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими. Згідно з витягом із системи №2025-07-2239 від 08.04.2025, [PERSON] не виявлено серед полонених. Оголошення [PERSON] померлим є необхідним заявниці для реалізації її законних прав та інтересів, таких як відкриття спадщини молодшого сержанта [PERSON] та у подальшому її прийняття заявницею, отримання одноразової грошової допомоги як члена сім`ї загиблого військовослужбовця, що є державної гарантією відповідно до ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також внесення ясності у правовідносини за участю свого чоловіка [PERSON] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07.05.2025 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено її розгляд у порядку окремого провадження. Ухвалою суду від 24.06.2025 року Міністерство оборони України залучено до справи як заінтересовану особу. У судовому засіданні представник заявниці заяву підтримав та просив її повністю задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у заяві. Заявниця [PERSON] підтримала свою заяву, просила її задовольнити. Представник Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надіслав письмові пояснення, у яких зазначив, що Міністерство оборони України вважає заяву про оголошення померлим молодшого сержанта [PERSON] поданою передчасно у зв`язку з тим, що відлік встановленого ч. 2 ст. 46 ЦК України шестимісячного строку ще не розпочався , відсутні докази щодо смерті молодшого сержанта [PERSON] . Просив суд прийняти пояснення та врахувати їх під час розгляду справи. Представник Солом`янського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник Військової частини [NUMBER] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, просив розглянути справу за його відсутності за наявними матеріалами, надіслав витребувані ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 30 вересня 2025 року докази. Суд, вислухавши пояснення заявниці, її представника та свідка, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 20.06.1992 року Московським районним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Києва було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено актовий запис № 582 та підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 20.06.1992. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 та який діє на даний час. [PERSON] з 24.04.2024 є військовослужбовцем за званням молодший сержант військової служби за мобілізацією номер обслуги 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 2 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] (далі - молодший сержант [PERSON] ), що підтверджується копією військового квитка. З 11.07.2024 молодший сержант [PERSON] приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що підтверджується Довідкою військової частини [NUMBER] від 11.12.2024 № 11544/94. Таким чином, молодший сержант [PERSON] здійснював виконання бойових завдань військового командування на межі зіткнення зі збройними формуваннями Російської Федерації, які характеризувались високим рівнем небезпеки для життя та здоров`я. 26.08.2024 Заявниця отримала від [INFO] Сповіщення № 509 про зникнення безвісти 20.08.2024 молодшого сержанта [PERSON] під час проведення ротації, виконуючи бойове розпорядження в районі н.п. Андріївка, Сватівського району Луганської області. У зв`язку з наведеним, Шевченківським управлінням поліції ГУ НП у м. Києві було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та відповідно відкрито кримінальне провадження № 12024100100003463 за фактом вчинення відносно молодшого сержанта [PERSON] кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України, в рамках якого наразі проводиться досудове розслідування, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань. До Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, було внесено інформацію щодо розшуку молодшого сержанта [PERSON] , що підтверджується витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20240916-1253 від 16.09.2024 Відповідно до витягу з інформаційної системи з питань поводження з військовополоненими № 2025-07-2239 від 08.04.2025молодший сержант [PERSON] не виявлений серед військовослужбовців, що перебувають у полоні. З моменту зникнення місцезнаходження молодшого сержанта [PERSON] невідоме, на зв`язок не виходить. Наказом командира військової частини [NUMBER] від 26.08.2024 №1631 було призначено проведення службового розслідування за фактом зникнення безвісти молодшого сержанта [PERSON] . За результатами проведеного службового розслідування заступником командира мінометної батареї з морально-психологічного забезпечення 1 механізованого батальйону військової частини [NUMBER] було складено Акт службового розслідування за фактом зникнення безвісти 20.08.2024 р. військовослужбовця [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] молодшого сержанта [PERSON] (далі - Акт службового розслідування) та встановлені наступні факти та обставини щодо зникнення безвісти останнього. Згідно рапорту майора [PERSON] командира [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] вбачається, що 20.08.2024 р. близько о 21:30 години, виконуючи бойове розпорядження [NUMBER] ОМБр № 64к/4089 від 19.08.2024 під час проведення ротації військовослужбовців на ПВ «ЧОВНИК» поблизу н.п. Андріївка Сватівського району Луганської області, зник безвісти молодший сержант [PERSON] (з високою вірогідністю загинув). Подальша доля молодшого сержанта [PERSON] невідома, на зв`язок не виходить (п. 3.7. Акта службового розслідування). З пояснень лейтенанта [PERSON] , офіцера [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] відомо, що 20.08.2024 близько 21:30 години, виконуючи бойове розпорядження [NUMBER] ОМБр № 64к/4089 від 19.08.2024 під час проведення ротації військовослужбовців на ПВ «ЧОВНИК» поблизу н.п. Андріївка Сватівського району Луганської області, зник безвісти молодший сержант [PERSON] . Подальша доля молодшого сержанта [PERSON] невідома, на зв`язок не виходить (п. 3.9. Акта службового розслідування). З пояснень солдата [PERSON] , старшого водія 2 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] відомо, що 20.08.2024 близько 21:30 години, виконуючи бойове розпорядження [NUMBER] ОМБр № 64к/4089 від 19.08.2024 під час проведення ротації військовослужбовців на ПВ «ЧОВНИК» поблизу н.п. Андріївка Сватівського району Луганської області, зник безвісти молодший сержант [PERSON] (з високою вірогідністю загинув). Подальша доля молодшого сержанта [PERSON] невідома, на зв`язок не виходить. У зв`язку з активними бойовими діями тіло молодшого сержанта [PERSON] 20.08.2024 евакуювати не було можливим (п. 3.10. Акта службового розслідування). Відповідно до витягу із журналу бойових дій військової частини [NUMBER] за 20.08.2024 молодший сержант [PERSON] значиться таким, що зник безвісти під час ротації на ПВ «ЧОВНИК» поблизу н.п. Андріївка Сватівського району Луганської області. Згідно із Витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] від 26.09.2024 №1506 встановлено, що на час проведення службового розслідування тіло молодшого сержанта [PERSON] не було евакуйоване та правовий статус визначається як безвісти зниклий. Наказано визнати молодшого сержанта [PERSON] таким, що 20.08.2024 зник безвісти за особливих обставин під час виконання бойового завдання згідно бойового розпорядження [NUMBER] ОМБр № 64к/4089 від 19.08.2024 поблизу н.п. Андріївка Сватівського району Луганської області. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, с. Андріївка Сватівського р-ну Луганської області з 08.03.2022 та по дату ухвалення рішення є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України. З метою отримання додаткової інформації щодо оперативної обстановки на позиціях в час зникнення безвісти молодшого сержанта [PERSON] представником Заявниці було подано до військової частини [NUMBER] , в які проходив службу молодший сержант [PERSON] , адвокатський запит з проханням надати копії відповідних службових документів та інформації щодо вогневого зіткнення між арміями ЗСУ та військовими формуваннями РФ. Відповідно до листа-відповіді військової частини [NUMBER] №3418/94 від 04.04.2025 на адвокатський запит представника Заявниці повідомлено, що молодший сержант [PERSON] ,будучи вірним військовій присязі, захищаючи Батьківщину, виконуючи бойове завдання згідно бойового розпорядження командира військової частини [NUMBER] №64к/4089дск від 19.08.2024 під час проведення ротації особового складу [INFO] на ПВ «ЧОВНИК» поблизу н.п. Андріївка Сватівського р-н Луганської обл. близько 21:30 зник безвісти (з високою вірогідністю загинув). По оперативно-черговій лінії від 1 механізованого батальйону військової частини [NUMBER] 20.08.2024 надходила інформація про штурмові дії з 19:00-21:25 противника у складі до відділення на ПВ «Фішка», з 22:30-00:00 нанесення противником ураження з мінометів невідомого калібру по групі ротації, які повинні були здійснити заміну особового складу на ПВ «ЧОВНИК» та 23:45 скиди невідомих боєприпасів БпЛА по позиції ПВ «ЧОВНИК». Враховуючи зміст листа-відповіді військової частини [NUMBER] № 3418/94 від 04.04.2025 та пояснення представника Заявниці ПВ «Фішка» та ПВ «ЧОВНИК» як пункти спостереження за противником та ведення бою перебували у значній близькості один від одного, а тому штурмові дії які проводились військовими формування РФ проти позицій ЗСУ на ПВ «Фішка» стосувались відповідно і ПВ «ЧОВНИК». У листі-відповіді № 3418/94 від 04.04.2025 військова частина [NUMBER] пояснила, що безпосередньо особовий склад, який перебуває на позиції, доповідає про початок та закінчення обстрілів, використовуючи засоби зв`язку. З листі-відповіді № 3418/94 від 04.04.2025 встановлено, що саме військовослужбовці, які перебували на позиціях ПВ «ЧОВНИК», серед яких був і молодший сержант [PERSON] , мали доповісти про здійснення противником 20.08.2025 з 19:00 до 21:25 год. штурмових дій, зокрема, бомбардування та ураженням летальною зброєю. Однак від групи військовослужбовців ПВ «ЧОВНИК» подібних доповідей не надійшло, а у подальшому з ними не було встановлено зв`язку та наразі вони рахуються особами зниклими безвісти (з великою ймовірністю загинули). Далі через невеликий проміжок часу (близько 1 години) з 22:30-00:00 год. збройні формування РФ здійснили ураження з мінометів невідомого калібру по групі ротації, які повинні були здійснити заміну особового складу на ПВ «ЧОВНИК», серед якого був і молодший сержант [PERSON] . Також о 23:45 год. збройні формування РФ здійснили скиди невідомих боєприпасів БпЛА по позиції ПВ «ЧОВНИК». Як вбачається з п. 3.10 Акта службового розслідування, у зв`язку з активними бойовими діями неможливо було здійснити евакуацію поранених та загиблих військовослужбовців, що перебували 20.08.2024 на позиціях ПВ «ЧОВНИК», серед яких був і молодший сержант [PERSON] . З наведеного вбачається, що після здійснення штурмових дій з застосуванням летальної зброї (мінометів та БпЛА) військовими формуваннями РФ по позиціях ПВ «Фішка» та ПВ «ЧОВНИК» та враховуючи відсутність зв`язку з військовослужбовцями, які перебували на позиції ПВ «ЧОВНИК», ймовірно останні зазнали уражень, що були несумісні з життям або з перебуванням у свідомості, що відповідно не давало змоги здійснити бойове донесення щодо оперативно-бойової обстановки на позиції. Рідний брат молодшого сержанта [PERSON] - [PERSON] - був допитаний як свідок у судовому засіданні 25.11.2025 року та з приводу досліджуваних обставин підтвердив, що після 20.08.2024 з метою вияснення обставин зникнення та подальшої долі рідного брата свідок [PERSON] мав телефонну розмову зі старшим солдатом [PERSON] - навідником 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 2 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] (далі - старший солдат [PERSON] ), який був в складі групи ротації військовослужбовців спостережного пункту ПВ «ЧОВНИК», яка ввечері 20.08.2024 йшла на заміну групі військовослужбовців, що перебували на бойовій позиції ПВ «ЧОВНИК», зокрема, і молодший сержант [PERSON] . Старший солдат [PERSON] у телефонній розмові повідомив свідку, що їх група чула радіообмін, з якого вбачається, що молодший сержант [PERSON] , прямувавши до них із радіостанціями для заміни акумуляторів, потрапив під вогневий обстріл противника, отримав поранення нижніх кінцівок, через що виникла крововтрата та він був вимушений накласти турнікети. У подальшому молодший сержант [PERSON] також засобами радіозв`язку повідомив про погіршення стану, зокрема про те, що його «обливає холодним потом», після чого були чутні хрипи, а згодом він зовсім перестав виходити на зв`язок. Надалі у зв`язку з розрядженням акумуляторів радіостанцій групи військовослужбовців у складі зі старшим сержантом [PERSON] виникла гостра необхідність здійснити вихід на позиції, де перебував молодший сержант [PERSON] для отримання радіостанцій, під час чого старшим сержантом [PERSON] було виявлено тіло молодшого сержанта [PERSON] без ознак життя, а спроба перемістити його, потягнувши за рюкзак, що був на останньому, призвела до детонації вибухового пристрою, після чого старший сержант [PERSON] , отримавши важкі поранення, втратив свідомість. Подальші події йому невідомі як і доля молодшого сержанта [PERSON] . Після 21.08.2024 старший солдат [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні та через отримане поранення під час виконання бойового завдання щодо здійснення ротації на ПВ «ЧОВНИК» [INFO] помер. Через лікування та смерть [PERSON] отримати від нього письмові свідчення та пояснення не було можливим. Покази свідка відповідають відомостям Акта службового розслідування та листа-відповіді військової частини [NUMBER] № 3418/94 від 04.04.2025. Тож неможливість евакуації поранених та загиблих військовослужбовців, що перебували 20.08.2024 на позиціях ПВ «ЧОВНИК», серед яких був і молодший сержант [PERSON] , через активні бойові дії з застосуванням летальної зброї армією РФ опосередковано підтверджені у телефонній розмові старшим солдатом [PERSON] , який був в складі групи ротації військовослужбовців спостережного пункту ПВ «ЧОВНИК» та у подальшому загинув у зв`язку з отриманими бойовими травмами несумісними з життям. Оскільки суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, суд надає також оцінку електронному доказу - роздруківці з веб-сайту електронних петицій https://petition.president.gov.ua/petition/242236, де розміщена петиція №22/242236-еп про «Присвоєння почесного звання Герой України (посмертно) військовослужбовцю Збройних сил України [PERSON] ». В тексті петиції йдеться, що «Під час виконання бойового завдання [INFO] внаслідок наступу на ворожу міну поблизу н.п. Андріївка, Сватівського району, Луганської області отримав бойове поранення, яке стало несумісне з життям. Помер [INFO] під час лікування в наслідок поліорганної недостатності, комбінованої травми декількох ділянок тіла, ушкоджень отриманих внаслідок військових дій, вибухів та осколків». Таким чином, вказані обставини співпадають із обставинами, повідомленими свідком [PERSON] . Ухвалою від 24 червня 2025 року судом витребувано у військової частини [NUMBER] (код ЄДРПОУ: [NUMBER] , адреса невідома) належним чином засвідчені копії: - Акта настання смерті військовослужбовця [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] молодшого сержанта [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) у разі його наявності; - бойового розпорядження [NUMBER] ОМБр № 64к/4089 від 19.08.2024 відносно військовослужбовця [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] молодшого сержанта [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ); - підсумкового бойового донесення щодо виконання бойового розпорядження [NUMBER] ОМБр №64к/4089 від 19.08.2024; - інформацію щодо виконання/невиконання старшим солдатом навідником 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 2 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] [PERSON] бойового завдання 20.08.2024 щодо ротації групи військовослужбовців на ПВ «ЧОВНИК» поблизу н.п. Андріївка Сватівського району Луганської області. На виконання ухвали суду від 24 червня 2025 року заявою №10347/94 від 29.09.2025 представником військової частини [NUMBER] повідомлено, що акт настання смерті військовослужбовця стосовно молодшого сержанта [PERSON] не складався. Щодо витягу із бойового розпорядження [NUMBER] ОМБр №64к/4089 від 19.08.2024р. зазначили, що запитуване бойове розпорядження не стосується виконання завдань військовослужбовцем [PERSON] . Таким чином встановлено, що в акті службового розслідування міститься описка щодо номеру бойового розпорядження. Щодо надання інформації відносно виконання/невиконання старшим солдатом навідником 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 2 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] [PERSON] бойового завдання 20.08.2024 щодо ротації групи військовослужбовців на ПВ «ЧОВНИК» поблизу н.п. Андріївка Сватівського району Луганської області, Військова частина [NUMBER] повідомила, що перебуваючи на бойовій позиції поблизу вказаного населеного пункту військовослужбовець [PERSON] 21.08.2024р. отримав поранення, від наслідків якого помер [INFO] . Ухвалою від 30 вересня 2025 року судом витребуваноу військової частини [NUMBER] (код ЄДРПОУ: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) належним чином засвідчену копію належного бойового розпорядження про віддання командиром наказу про виконання військовослужбовцями бойового завдання, зокрема, виконання військовослужбовцем [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] молодшим сержантом [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) відповідного бойового завдання, під час виконання якого 20.08.2024 військовослужбовець [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] молодший сержант [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) зник безвісти/з великою ймовірністю загинув на бойовій позиції ПВ «ЧОВНИК». На виконання ухвали суду від 30 вересня 2025 року із заявою №10629/94 від 13.10.2025 представником військової частини [NUMBER] надано витяги із журналу бойових дій №1152/115дск від 16.08.2024 та бойового наказу командира 1 мб [NUMBER] омбр №503/73/116дск від 04.08.2024. Повідомлено, що відповідно до зазначеного бойового наказу, завдання ставилося не особисто [PERSON] , а підрозділу в якому він проходив службу. Згідно з витягом з бойового наказу від 04.08.2024 №1 мб [NUMBER] омбр №503/73/116дск батальйон отримав бойове завдання стійко обороняти батальйонний район оборони (зазначаються відповідні координати), завдати вогневе ураження противнику під час його висування, розгортання та атаки переднього краю; не допустити прориву техніки та піхоти противника в глибину оборони. Наступ противника відбити нанесенням ураженням його силам та засобам усіма вогневими засобами роти, з метою змусити його зупинити атаку. З витягу із журналу бойових дій №1152/115дск від 16.08.2024 судом з`ясовано: «під час виконання бойового завдання на підставі бойового наказу командира [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] №503/73/116дск від 04.08.2024 р в результаті мінометного обстрілу 20.08.2024 р. об 23:00 зі сторони супротивника по групі ротації в районі моста (37U DQ .............. ) пропав зв`язок та рахуються безвісті зниклими, молодший сержант [PERSON] та ******* , в спробі їх пошуку 21.08 об 17: [NUMBER] , наступив на міну та отримав важкі поранення, в районі населеного пункту Андріївка Сватівського р-ну Луганської обл.». Під час розгляду вказаної цивільної справи було виявлено, що в пунктах 3.7., 3.9., 3.10., 5.2. Акта службового розслідування за фактом зникнення безвісти молодшого сержанта [PERSON] від 25.09.2025 та на сторінках 1-3 Витягу із наказу від 26.09.2024 № 1506 міститься описка: помилково зазначено «бойове розпорядження [NUMBER] ОМБр №64к/4089 від 19.08.2024», яке насправді стосується виконання технічного, а не бойового завдання [PERSON] під час якого він зник безвісти, тоді як правильним є «бойовий наказ 1 мб [NUMBER] омбр №503/73/116дск від 04.08.2024». Ця обставина підтверджується заявою представника військової частини [NUMBER] Михна Анатолія Олександровича 13.10.2025 про виконання ухвали суду. Вищевстановлене дає підстави суду вважати, що молодший сержант [PERSON] в час свого зникнення перебував в обставинах, які значною мірою загрожували його життю, а подальша відсутність зв`язку з ним та відсутність в переліку полонених осіб, дають можливість з високою ймовірністю припустити, що [INFO] молодший сержант [PERSON] міг загинути під час виконання бойового завдання, захищаючи територіальну цілісність та суверенітет України від збройної агресії російської федерації. Заявниця звернулася з цією заявою до суду з метою оформлення свідоцтва про смерть, яке необхідне для відкриття й оформлення спадщини, що була залишена молодшим сержантом [PERSON] , а також реалізації права на отримання державних гарантій як члена сім`ї військовослужбовця, зокрема, одноразової грошової допомоги в разі загибелі військовослужбовців. Від оголошення молодшого сержанта [PERSON] померлим залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав Заявниці, як члена сім`ї військовослужбовця, а також усунення невизначеності, яка виникла у зв`язку зі зникненням безвісти її чоловіка молодшого сержанта [PERSON] під час виконання бойового завдання. Згідно із частиною третьою статті 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством. Відповідно до преамбули Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» для цілей цього Закону особливими обставинами вважаються збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру. Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України, фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі №755/11021/22 прийшла до наступних висновків: «38. Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. 39. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. 40. Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність». Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 02 квітня 2025 року у справі № 753/11685/24 розмежував способи захисту прав заявників наступним чином: «Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема: - встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); - визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України). Вказані процедури різняться між собою та мають певні особливості. Пунктом 8 частини статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. При цьому слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10 червня 2021 року у справі № 591/1461/19. Отже, встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної реєстрації факту смерті… Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. З огляду на викладене, виходячи зі змісту статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, Верховний Суд дійшов висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України). Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено також у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23, від 15 січня 2025 року у справі №760/857/22, від 02 квітня 2025 року у справі №465/3147/22. У правових позиціях у постанові від 28.02.2024 у справі № 506/358/22, від 13.03.2024 у справі №204/7924/23 Верховний Суд також дійшов висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України). З наведеного вбачається, що зауваження представника Міністерства оборони України щодо необхідності подання стверджуючих доказів щодо факту смерті молодшого сержанта [PERSON] (довідки про загибель, виданої командуванням військової частини, колективного акта про настання смерті тощо), є незастосовними, адже Заявниця за встановленням факту смерті молодшого сержанта [PERSON] не зверталась. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Обраний заявницею спосіб захисту відповідає зазначеним вище правовим позиціям Верховного Суду. Оскільки у справі Заявниці немає незаперечних доказів про смерть особи (а є лише ряд непрямих доказів), відсутні будь-які підстави для звернення до органів реєстрації актів громадянського стану, а отже відсутня і відмова в реєстрації події смерті, бо наразі юридично така подія не відбулась - у Заявниці немає підстав звертатись до суду із заявою про встановлення факту смерті. А отже, нею обрана належна у обставинах, що склались, процедура оголошення особи померлою. Варто зауважити, що Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 15.01.2025 у справі № 760/857/22 про оголошення військовослужбовця померлим виснував, що: «Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме». Частиною другою 46 ЦК України встановлено, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Міністерство оборони України у своїх поясненнях стверджує про передчасність подання заяви про оголошення особи померлою у зв`язку з неодноразовим продовженням дії на території України воєнного стану. На думку Міністерства оборони України у частині другій статті 46 ЦК України законодавець визначив, з настанням якої події пов`язаний початок перебігу строку, коли суд може оголосити фізичну особу померлою, а саме день закінчення воєнних дій. У зв`язку з тим, що воєнні дії на території України тривають, відлік встановленого шестимісячного строку відповідно, за твердженнями Міністерства оборони України, ще не розпочався, тому звернення Заявника до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою є передчасним і виключає можливість визнання особи померлою в порядку частини другої ст. 46 ЦК України. Однак таке трактування частини другої ст. 46 ЦК України не знаходить свого підтвердження у висновках Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі №755/11021/22 вказала на те, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким. Потрібно наголосити на тому, що законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні (п. 57). Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи (п.62). Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що у частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України (п.96). Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом (п.98). Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376, Сватівська міська територіальна громада, до якої належить с. Андріївка, що розташоване в Сватівській міській громаді Сватівського району Луганської області, з 08.03.2022 та по дату ухвалення рішення є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України. Отже, загальновідомим фактом, який не підлягає доведенню, суд вважає те, що станом на день розгляду справи територія с. Андріївка Сватівського району Луганської області є тимчасово окупованою, і ця територія входить до затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України переліку тимчасово окупованих Російською Федерацією територій. Також судом враховано, що Заявниця звернулась до суду із заявою 28.04.2025 року, тож на момент звернення Заявниці до суду з такою заявою сплинув шестимісячний строк, зазначений у реченні другому частини 2 статті 46 ЦК України, а тому з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у вищевказаних постановах, суд зазначає, що заява про оголошення особи померлою подана у відповідності до строків, що визначені чинним законодавством України. Згідно з частиною першою ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина четверта статті 46 ЦК України). Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Особливості цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. При цьому заявник має мати особисту цивільну-правову заінтересованість у зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини, тобто матеріально-правовий зв`язок, або за відсутності такого зв`язку дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків. Враховуючи викладене, оцінивши наведені заявницею докази та мету, з якою їй необхідно оголосити особу померлою, суд вважає наявними підстави для висновку про існування між заявницею та особою, яку вона просить оголосити померлою, матеріально-правового зв`язку. Заявниця звернулася до суду з метою реалізації права на здійснення державної реєстрації смерті молодшого сержанта [PERSON] органом реєстрації актів цивільного стану та на оформлення спадщини й належних соціальних виплат. При ухваленні рішення суд враховує, що в Акті службового розслідування встановлено, що [INFO] близько 21:30 години, виконуючи бойове розпорядження під час проведення ротації військовослужбовців на ПВ «ЧОВНИК» поблизу н.п. Андріївка Сватівського району Луганської області, зник безвісти молодший сержант [PERSON] (з високою вірогідністю загинув). Подальша доля молодшого сержанта [PERSON] невідома, на зв`язок не виходить. У зв`язку з активними бойовими діями тіло молодшого сержанта [PERSON] 20.08.2024 евакуювати не було можливим (п. 3.7 - 3.10 Акта службового розслідування). Суд бере до уваги лист військової частини [NUMBER] № 3418/94 від 04.04.2025, у якому йдеться, що по оперативно-черговій лінії від 1 механізованого батальйону військової частини [NUMBER] 20.08.2024 надходила інформація про штурмовій дії з 19:00-21:25 противника у складі до відділення на ПВ «Фішка», з 22:30-00:00 нанесення противником ураження з мінометів невідомого калібру по групі ротації, які повинні були здійснити заміну особового складу на ПВ «ЧОВНИК» та 23:45 скиди невідомих боєприпасів БпЛА по позиції ПВ «ЧОВНИК». Суд звертає увагу на той факт, що безпосередньо особовий склад, який перебував на позиції, серед яких був і молодший сержант [PERSON] , мав доповісти про початок та закінчення обстрілів, штурмових дій, зокрема, бомбардування та ураженням летальною зброєю. Однак від групи військовослужбовців ПВ «ЧОВНИК» подібних доповідей не надійшло, а у подальшому з молодшим сержантом [PERSON] не було встановлено зв`язку та наразі він рахується зниклим безвісти (з великою ймовірністю загинули). З наведеного вбачається, що після здійснення штурмових дій з застосуванням летальної зброї (мінометів та БпЛА) військовими формуваннями Російської Федерації по позиціях ПВ «ЧОВНИК» та враховуючи відсутність зв`язку з військовослужбовцями, які перебували на позиції ПВ «ЧОВНИК», логічно припустити, що останні зазнали уражень, що були несумісні з життям або з перебуванням у свідомості, що відповідно не давало змоги здійснити бойове донесення щодо оперативно-бойової обстановки на позиції. Міномети та озброєні БпЛА, якими здійснювався обстріл військовими формуваннями Російської Федерації, є різновидом летальної зброї, тобто зброї направленої на здійснення руйнівних ударів по противнику, шляхом ураження вибуховими снарядами значної потужності, які спричиняють значні руйнування та загрозу життю/смерть. Свідчення неможливості евакуації поранених та загиблих військовослужбовців, що перебували 20.08.2024 на позиціях ПВ «ЧОВНИК», серед яких був і молодший сержант [PERSON] , через активні бойові дії з застосуванням летальної зброї армією Російської Федерації, надав в телефонній розмові навідник 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 2 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] [PERSON] , який був в складі групи ротації військовослужбовців спостережного пункту ПВ «ЧОВНИК» та у подальшому при спробі евакуювати тіло молодшого сержанта [PERSON] загинув у зв`язку з отриманими бойовими травмами несумісними з життям. Брат молодшого сержанта [PERSON] [PERSON] , що допитаний у судовому засіданні як свідок, повідомив, що мав телефонну розмову зі старшим солдатом [PERSON] - навідником 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 2 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] (далі - старший солдат [PERSON] ), який був в складі групи ротації військовослужбовців спостережного пункту ПВ «ЧОВНИК», яка ввечері 20.08.2024 йшла на заміну групі військовослужбовців, що перебували на бойовій позиції ПВ «ЧОВНИК», зокрема, і молодший сержант [PERSON] . Старший солдат [PERSON] у телефонній розмові повідомив свідку, що їх група чула радіообмін, з якого вбачається, що молодший сержант [PERSON] , прямувавши до них із радіостанціями для заміни акумуляторів, потрапив під вогневий обстріл противника, отримав поранення нижніх кінцівок, через що виникла крововтрата та він був вимушений накласти турнікети. У подальшому молодший сержант [PERSON] також засобами радіозв`язку повідомив про погіршення стану, зокрема про те, що його «обливає холодним потом», після чого були чутні хрипи, а згодом він зовсім перестав виходити на зв`язок. Надалі у зв`язку з розрядженням акумуляторів радіостанцій групи військовослужбовців у складі зі старшим сержантом [PERSON] виникла гостра необхідність здійснити вихід на позиції, де перебував молодший сержант [PERSON] для отримання радіостанцій, під час чого старшим сержантом [PERSON] було виявлено тіло молодшого сержанта [PERSON] без ознак життя, а спроба перемістити його, потягнувши за рюкзак, що був на останньому, призвела до детонації вибухового пристрою, після чого старший сержант [PERSON] , отримавши важкі поранення, втратив свідомість. Подальші події йому невідомі як і доля молодшого сержанта [PERSON] . Покази свідка відповідають відомостям Акта службового розслідування та листа-відповіді Військової частини [NUMBER] № 3418/94 від 04.04.2025. Акт службового розслідування, факти, повідомлені військовою частиною, та пояснення свідка не є суперечливими щодо обставин загибелі молодшого сержанта [PERSON] . Військова частина [NUMBER] не висловила заперечень щодо фактів, наведених Заявницею у заяві, підтвердила виконання старшим солдатом навідником 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 2 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] [PERSON] бойового завдання 20.08.2024 щодо ротації групи військовослужбовців на ПВ «ЧОВНИК» поблизу н.п. Андріївка Сватівського району Луганської області. Військова частина [NUMBER] повідомила, що перебуваючи на бойовій позиції поблизу вказаного населеного пункту військовослужбовець [PERSON] 21.08.2024р. отримав поранення, від наслідків якого помер [INFO] . З урахуванням наведеного, у суду відсутні підстави ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених Заявницею у заяві, вони об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Матеріали справи дають підстави зробити можливим вірогідне припущення про загибель молодшого сержанта [PERSON] під час виконання бойового завдання щодо здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про оголошення фізичної особи померлою є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Відповідно до ст. 48 ЦК України, у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Оскільки матеріали справи дають можливість встановити день і місце вірогідної смерті громадянина України [PERSON] , його слід оголосити померлим з [INFO] в селі Андріївка Сватівського району Луганської області. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved