Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

У травні 2025 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" про визнання договору укладеним. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач будучи власником квартири [ADDRESS] , здійснюючи волевиявлення щодо укладення індивідуального договору 04 вересня 2024 року засобами поштового зв`язку звернулась до відповідача з заявою про приєднання до договору про надання послуг з централізованого постачання та водовідведення, проте відповідач відмовив позивачу в укладенні індивідуального договору мотивуючи відмову тим, що в будинку реалізована договірна форма надання послуг з централізованого постачання та водовідведення на підставі договору з колективним споживачем - ОСББ «Олевський», а надання послуги в одному будинку одночасно на підставі договору з колективним споживачем та на підставі індивідуального договору законом не передбачено. На думку позивача, така відмова є порушенням права на укладення індивідуального договору. Ухвалою суду від 15.05.2025року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого засідання. 30.05.2025 через підсистему електронного суду ЄСІТС від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому Відповідач проти позову заперечував, вказавши, що між ПрАТ «АК «Київводоканал» та ОСББ «Олевський» наявні договірні правовідносини щодо надання послуг до об`єкту [ADDRESS], зауважуючи про неможливість укладення індивідуальних договорів, у зв`язку з відсутністю документів на підтвердження прийняття в експлуатації мереж новозбудованого будинку за адресою: [ADDRESS] . 16.07.2025 через підсистему електронного суду ЄСІТС від представника позивача надійшов відповідь на відзив в якому викладені заперечення щодо доводів відповідача, стверджуючи про те, що наданим сертифікатом позивач довів достатність необхідних умов для укладення договорів про постачання ресурсів, зокрема питної води, відповідно до обраної співвласниками ОСББ «Олевський» моделі організації договірних відносин. 22.07.2025 через підсистему електронного суду ЄСІТС від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив в якому відповідач заперечив щодо доводів позивача зауваживши, що необхідною умовою для підключення об`єктів до систем централізованого водопостачання та централізованого водовідведення є виконання технічних умов, які включають перелік технічно обґрунтованих вимог для належного водозабезпечення, гарантованого пожежогасіння і надійного каналізування об`єкта, а також недопущення погіршення режиму функціонування комунальних систем централізованого водопостачання та централізованого водовідведення після приєднання такого об`єкту, при цьому, прийняття в експлуатацію новозбудованого об`єкта та прокладення зовнішньобудинкових інженерних мереж з подальшим їх приєднанням до такого об`єкту є окремими процедурами й відповідно наданий позивачем сертифікат не може свідчити про виконання робіт з прокладення та прийняття в експлуатацію водопровідних та каналізаційних мереж. Ухвалою від 07.10.2025 судове засідання призначене на 14.10.2025р. о 11.00 год. у цивільній справі за позовом [PERSON] до приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" про визнання договору укладеним, вирішено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon». Ухвалою від 14.10.2025 закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" про визнання договору укладеним, призначено справу до судового розгляду по суті. Після закриття підготовчого провадження від позивача через підсистему електронного суду ЄСІТС надійшли додаткові пояснення з проханням долучити до матеріалів справи додані до заяви копії документів. В судове засідання представники сторін не з"явилися, подали заяви про слухання справи у їх відсутність. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . В будинку створене Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Олевський». ОСББ «Олевський» є експлуатуючою організацією, що надає житлово-комунальні та інші послуги (є виконавцем послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення) в будинку за адресою: [ADDRESS] . 05.08.2019 року між ОСББ «Олевський» та Приватним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» укладено договір № 21316/4-08-Т про надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі. Відповідно до ст. ст. 1, 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком - це вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку. Управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку). Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є споживач, управитель та виконавці комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключено на договірних засадах. Порядок та особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання житлово-комунальних послуг визначаються статтями 13-15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Перехід функцій виконавця послуг в односторонньому порядку не передбачений законодавством України та не можливий без урахування інтересів і прав житлово-експлуатаційної організації та усіх мешканців житлового будинку. Згідно з нормами законодавства України у сфері житлово-комунальних послуг вбачається, що в одному будинку може бути визначений лише один виконавець послуг для всіх мешканців житлового будинку. При цьому, згідно ч. 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги, який займає монопольне становище на ринку, за наявності у нього технічних можливостей надання комунальної послуги не вправі відмовити в укладенні відповідного договору споживачеві чи іншій особі, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, якщо інше не передбачено законом. Згідно п. 4 розділу І Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (далі - Правила користування № 190) технічні умови на приєднання до систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення (далі - технічні умови) - комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення об`єкта будівництва, реконструкції та заходів для забезпечення гідравлічних параметрів стабільної роботи систем централізованого питного водопостачання (з урахуванням забезпечення потреб пожежогасіння) та/або централізованого водовідведення. Пунктом 4 розділу ІІІ Правил № 190 передбачено, що передумовою для приєднання об`єктів до систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення є визначена виконавцем послуги з централізованого водопостачання / централізованого водовідведення технічна можливість доступу споживачів до відповідних послуг на основі оцінки впливу, визначеної Законом України «Про оцінку впливу на довкілля», підключення об`єкта за умови дотримання належного рівня надання послуг з урахуванням наявності мереж, їх пропускної здатності, параметрів тиску, спроможності очисних споруд. З наведеного вбачається, що забезпечення технічної можливості надання послуг гарантує відповідність нормативним характеристикам послуг, що будуть надаватись майбутнім користувачам, зокрема, для водопостачання, вимогам щодо: якості питної води, кількості води у кожній точці кінцевого споживання, пропускної здатності системи, забезпечення не застоювання води в трубопроводах, недопущення погіршення режиму водопостачання існуючих споживачів, нормативного тиску води на кожному поверсі об`єкта, надійності, безперебійності, корозійностійкості, хімічної безпечності матеріалів, функціональності побудованої системи, вимог щодо аварійності та ремонтопригодності, захисту від пошкоджень у різних режимах, міцності, стійкості, герметичності, забезпечення гарячого водопостачання та можливості відведення стоків, наявності обліку в кожній точці розподілу та телеметрії, пожежогасіння, тощо. Відповідно оформлення дозвільних документів на будівництво, отримання технічних умов та містобудівних обмежень, проектування, виконання монтажних робіт, передбачених проектом, перевірка, пусконаладка, гідравлічні випробування, хлорування, промивка та прийом в експлуатацію побудованого обладнання в експлуатацію - є комплексом заходів з приєднання (процедурою приєднання), яка і створює технічну можливість для надання послуг на побудованому об`єкті. Таким чином передумовою укладення договору у відповідності до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є забезпечення технічної можливості надання такої послуги конкретно визначеному житловому об`єкту. При цьому, позивачем не надано доказів щодо приймання введення в експлуатацію мереж новозбудованого будинку за адресою: [ADDRESS] . Положеннями ст. 23 Закону України Про питну воду питне водопостачання та водовідведення», ст. 30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», розділу ІV Правил № 190 визначено порядок приєднання об`єктів до систем централізованого питного водопостачання та водовідведення. Згідно з п. 4.1 Правил користування № 190 для приєднання об`єкта до мереж централізованого водопостачання та водовідведення замовнику надаються технічні умови з урахуванням потужностей споруд та пропускної спроможності мереж систем централізованого водопостачання та водовідведення із зазначенням умов для проєктування вводу: місця приєднання, місця розташування водомірного вузла, умов для влаштування проміжного резервуара і насосів-підвищувачів тиску. Отже, технічні умови, що надаються відповідачем замовникам, містять перелік технічно обґрунтованих вимог, що є необхідною умовою для належного водозабезпечення (постачання питної води відповідної якості, у встановленому режимі та обсязі) й гарантованого пожежогасіння об`єкта, а також недопущення погіршення режиму функціонування міських систем водопостачання у зв`язку з підключенням до них цього об`єкта. Відповідно до частини першої, абзацу першого частини другої, частини третьої та абзацу першого частини сьомої статті 30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» технічні умови - це комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення об`єкта будівництва, які мають відповідати його розрахунковим параметрам щодо водопостачання (з урахуванням потреб забезпечення пожежогасіння), тепло-, електро- і газопостачання, водовідведення, зовнішнього освітлення, відведення зливових вод та електронних комунікацій. З частини 1 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» вбачається, що технічні умови є основними складовими вихідних даних. За ч. 3 ст. 30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» технічні умови повинні відповідати законодавству, містити достовірну інформацію та обґрунтовані вимоги до об`єктів будівництва, а також відповідати намірам заявника щодо забудови земельної ділянки. Згідно з ч. 6 ст. 30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» склад, зміст, порядок надання технічних умов та порядок визначення вартості послуг з їх надання визначаються відповідними центральними органами виконавчої влади. Згідно з п. 13 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» (далі - Порядок № 461), підключення об`єкта, прийнятого в експлуатацію, до інженерних мереж здійснюється відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». У ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено заборону експлуатації закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію. У відповідності до п. 9 розділу ІІ Правил № 190 Споживач забезпечує виконання технічних умов та підключення об`єктів до систем централізованого питного водопостачання та водовідведення згідно Правилами № 190. У зв`язку з цим, а також на підставі норм Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», Правил технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 05.07.1995 № 30 (далі - Правила № 30), Правил користування № 190, Правил приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва, затверджених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.10.2011 № 1879, інших чинних нормативно-правових актів України, Відповідач зобов`язаний витребувати у потенційних споживачів документи, які є підтвердженням їх правового статусу як замовника (споживача) послуг з питного водопостачання та водовідведення і необхідні для реалізації договірних відносин з підприємством питного водопостачання, а також технічну документацію щодо об`єкта водоспоживання. При цьому, суд критично ставиться до доводів позивача щодо наданого ним сертифікату, оскільки останній не містить жодних відомостей щодо виконання робіт з прокладення та підключення інженерних мереж до новозбудованого житлового будинку. Так, згідно абз. 2 п. 13 Порядку № 461, підключення об`єкта, прийнятого в експлуатацію, до інженерних мереж здійснюється відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" протягом десяти днів з дня відповідного звернення замовника до осіб, які є власниками відповідних елементів інженерної інфраструктури або здійснюють їх експлуатацію. Відповідно процедура приєднання до інженерних мереж водопостачання та водовідведення об`єкта закінченого будівництва включає виконання імперативних вимог Закону України Про питну воду питне водопостачання та водовідведення», Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», розділу ІV Правил № 190, які реалізуються після отримання сертифікату на об`єкт будівництва. Наведене корелюється з Порядком приєднання до мереж централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.09.2025 № 1066, згідно з яким приєднання - це сукупність організаційних і технічних заходів, зокрема робіт з нового будівництва зовнішніх мереж водопостачання та/або водовідведення або реконструкції існуючих мереж, які здійснюються для створення технічної можливості для подачі води з мережі централізованого водопостачання виконавця до мережі водопостачання замовника та/або приймання стічних вод з мережі водовідведення замовника до мережі централізованого водовідведення виконавця. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Враховуючи, що позивачем не доведено факту наявності технічної можливості забезпечення кв. [ADDRESS] послугами з централізованого водопостачання та водовідведення в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог. Щодо поданих позивачем після закінчення підготовчого провадження доказів суд зазначає. Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. При цьому відповідно до приписів ч. 2, 3 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Таким чином, докази на підтвердження та/або спростування обставин і фактів, що входять до предмета доказування кожної сторони по справі, подаються разом з першими заявами по суті справи. Відповідно до ч. 8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Тобто, пропуск процесуального строку, встановленого для подання доказів по справі, має наслідком неприйняття судом таких доказів до розгляду. У свою чергу, відповідно до ч. 4, 5 ст. 83 ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Судом встановлено, що подані озивачем додаткові докази датовані лютим 2025 року, березнем та квітнем 2025 року, тобто такими що сформовані до звернення позивача до суду. При цьому, подана позивачем заява не містить обґрунтувань неможливості отримання та подачі таких доказів до закриття підготовчого провадження, як і доказів фактичної дати отримання таких доказів позивачем. Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Так, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи (у цьому випадку - позивача)». У постанові ВС від 12.01.2021 по справі № 753/9240/18 суд зазначив, що: «При цьому процесуальним обов`язком позивача є подання доказів разом з поданням позовної заяви (частина друга статті 83 ЦПК України), а в силу положень частини восьмої статті 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Таким чином, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи (у цьому випадку - позивача). Однак, наявності таких об`єктивних обставин позивачем не наведено, а судом не встановлено». Згідно висновку ВС від 20.10.2020 по справі № 756/671/19, «Відповідно до частини восьмої статті 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Основними засадами судочинства, закріпленими у ст. 129 Конституції України, є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен додержуватись норм процесуального права. За таких обставин, додані позивачем до заяви від 14.10.2025 додаткові докази судом до уваги не приймаються. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, розглянувши справу в межах визначених предметом спору та підстав позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається [PERSON] , як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову щодо визнання укладеним з 04 вересня 2024 року між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» індивідуального договору в редакції публічного договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення без обслуговування внутрішньобудинкових мереж за адресою приміщення споживача по [ADDRESS] .

Outcome: dismissed