Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

У липні 2025 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг» зазначило, що 02.08.2021 року між [PERSON] та ТОВ «Сучасний Факторинг» був укладений Договір позики №20210044568, згідно з умовами якого сума Позики за даним Договором становить 20 000 гривень. Плата за оформлення договору позики складає 3 000 гривень. Відповідно до п.3.5 строк користування Позикою становить 24 календарних місяців, та починається з моменту (дати) зарахування суми Позики на картковий рахунок або поточний Позичальника. Згідно з п.2.3 - п.2.5 даного Договору - зарахування суми Позики на картковий або поточний рахунок зазначений в п.1.4 є фактом отримання Позики Позичальником та фактом виконання своїх зобов`язань до Договору з боку Позикодавця, датою надання Позики вважається день зарахування Позики на картковий або поточний рахунок зазначений Позичальником та є датою вступу даного Договору у дію. Особливості нарахування відсотків визначені п.3.6 - п.3.7 Договору позики, відповідно до яких проценти за користування Позикою встановлюються на рівні 0,01% (нуль цілих одна сота відсотки) річних від загальної суми Позики за календарний місяць та нараховуються авансом на початку кожного місяця користування Позикою. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 68,91% річних від загальної суми Позики. Комісія за управління (обслуговування) Позики встановлюється на рівні 5% відсотків від загальної суми Позики за календарний місяць та нараховується авансом на початку кожного місяця користування Позикою. Відповідно до п.3.9 сукупна вартість Позики за даним Договором становить - 50 602 гривні 4 копійок, а щомісячний платіж 2 108 гривні 52 копійок оплачується Позичальником щомісячно в дату, що відповідає даті зарахування суми Позики на картковий або поточний рахунок Позичальника. П.1.4. Договору позики №20210044568 від 02.08.2021 року визначає, що підписанням даного Договору Позичальник підтверджує своє волевиявлення та бажання отримати Позику на картковий або поточний рахунок [NUMBER] , та уповноважує Позикодавця здійснити таке перерахування та одночасно підтверджує, що є кінцевим правонабувачем результатів послуг, що оплачуються за рахунок Позики та за зазначеним картковим рахунком. Заборгованість Відповідача перед Товариством з обмеженою діяльністю «Сучасний Факторинг» за Кредитним договором №20210044568 від 02.08.2021 р. станом на 13.06.2025 р. (включно) становить 47 112 гривні 33 копійок, а саме: загальна заборгованість за тілом кредиту становить: 21 950,19 (грн. коп.), заборгованість за сумою комісії/відсотків становить 25 162,14 грн.. Отримано оплат в сумі: 2 200,00 грн. Зважаючи на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 47 112 грн. 33 коп. за кредитним договором №20210044568 від 02.08.2021 року та судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2025 року дана цивільна справа розподілена головуючому судді. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 25.07.2025р. позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання 25.09.2025 року відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. 25.09.2025р. суд констатував необхідність відкладення розгляду справи, у зв`язку з першою неявкою відповідача відповідно до ст. 223 ЦПК на 08.12.2025р. У судове засідання 08.12.2025р. представник позивача та відповідач, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не з`явились. Від представника позивача в прохальній частині позову вказано, що в разі його неявки він не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення судом заочного рішення. Зважаючи на відсутність заперечень представника позивача, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, який вважається належним чином повідомленим про розгляд справи відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, з можливістю ухвалення заочного рішення по справі (ч. 4 ст. 223 ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що 02.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг» та [PERSON] був укладений Договір позики №20210044568, який [PERSON] підписав власноручним підписом, згідно з умовами якого сума Позики за даним Договором становить 20 000 гривень . Сторони визначили такі умови надання позики: Плата за оформлення договору позики складає 3 000 гривень; строк користування Позикою становить 24 календарних місяців, та починається з моменту (дати) зарахування суми Позики на картковий рахунок або поточний Позичальника (пункт п.3.5 договору); датою надання Позики вважається день зарахування Позики на картковий або поточний рахунок зазначений Позичальником та є датою вступу даного Договору у дію; проценти за користування Позикою встановлюються на рівні 0,01% річних від загальної суми Позики за календарний місяць та нараховуються авансом на початку кожного місяця користування Позикою (п.3.6 - п.3.7 Договору позики); реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 68,91% річних від загальної суми Позики; комісія за управління (обслуговування) Позики встановлюється на рівні 5% відсотків від загальної суми Позики за календарний місяць та нараховується авансом на початку кожного місяця користування Позикою. Відповідно до п.3.9 сукупна вартість Позики за даним Договором становить - 50 602,04 гривні, а щомісячний платіж 2 108 гривні 52 копійок оплачується Позичальником щомісячно в дату, що відповідає даті зарахування суми Позики на картковий або поточний рахунок Позичальника. П.1.4. Договору позики №20210044568 від 02.08.2021 року визначає, що підписанням даного Договору Позичальник підтверджує своє волевиявлення та бажання отримати Позику на картковий або поточний рахунок [NUMBER] , та уповноважує Позикодавця здійснити таке перерахування та одночасно підтверджує, що є кінцевим правонабувачем результатів послуг, що оплачуються за рахунок Позики та за зазначеним картковим рахунком. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив, що відповідач не повернув позику та не сплачував відсотки, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за договором позики у розмірі 47 112 грн. 33 коп. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отримавши кошти в позику, відповідач вніс 2200 грн., потім припинив вносити платежі на погашення заборгованості, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за позикою та платою за видачу позики у розмірі 21 950,19 грн. та зі сплати відсотків 25 162,14 грн. (а.с. 17). Таким чином, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитом на загальну суму 37 530 грн. 50 коп., яка складається з: 32 317 грн. 13 коп. - заборгованості за тілом кредиту, 5 213 грн. 37коп. заборгованості за простроченими відсотками., а відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження понесення втрат на правову допомогу позивач надав: договір №20/06-СФ про надання правової допомоги від 20.06.2025 року; акт надання послуг №96 від 20 червня 2025 року. Суд не має права вирішувати питання про зменшення суми витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. На це вказав КЦС Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн., але пропорційно задоволеній частині позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією №623047 від 23.06.2025 року про сплату судового збору у розмірі 2422 грн.40 коп., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved