Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~суду із\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~боргу за\~договором позики,\~в якому\~просить суд\~стягнути з\~відповідача на\~його користь\~неповернуту суму\~позики у\~розмірі 66000,00\~грн.\~В обґрунтування\~позову позивач\~зазначив,\~що 02.09.2024\~року між\~ним (позикодавець)\~і [PERSON] \~(позичальник)\~був укладений\~договір позики,\~відповідно до\~якого останній\~отримав грошові\~кошти у\~розмірі 66000,00\~гривень і\~зобов`язався повертати\~позикодавцеві суму\~позики до\~20.11.2024\~року включно,\~з наступним\~графіком погашення:\~20.09.2024\~року \~33000,00\~гривень,\~20.10.2024\~року \~33000,00\~гривень.\~На підтвердження\~отримання грошових\~коштів за\~договором позики\~в розмірі\~66000,00\~гривень [PERSON] \~02.09.2024\~року було\~складено розписку.\~Договір позики\~є чинним,\~його умови\~є обов`язковими\~для виконання\~сторонами.[PERSON] свої зобов`язання за договором позики належним чином не виконав, суму позики в обумовлений строк не повернув. 19.03.2025 року позикодавець направив позичальнику лист-вимогу про повернення позики, однак кошти за договором позики позичальником так і не були повернуті, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. Ухвалою суду від 11.07.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Позивач і його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце проведення судового засідання були повідомлені судом своєчасно і належним чином. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, в якій підтримав викладене в позовній заяві, а також просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. У судові засідання відповідач, будучи належним чином повідомленим судом про час і місце розгляду справи, не з`явився та не повідомив суд про причини неявки. Відзиву з приводу поданої позовної заяви від відповідача до суду не надходило. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, його представника та відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Суд, вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, доходить таких висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.\~\~ Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 02.09.2024 року між [PERSON] (позикодавець) і [PERSON] (позичальник) був укладений договір позики, відповідно до якого останній отримав у власність грошові кошти у розмірі 66000,00 гривень (позику) і зобов`язався повертати позикодавцеві суму позики до 20.11.2024 року включно, з наступним графіком погашення: 20.09.2024 року 33000,00 гривень, 20.10.2024 року 33000,00 гривень (а.с.10). Відповідно до п.2.1 договору позики від 02.09.2024 року, позика надається готівкою на руки позичальника. Згідно з п.2.2 договору позики від 02.09.2024 року позика вважається наданою позикодавцем позичальнику з моменту отримання позикодавцем розписки на своє ім`я від позичальника. На підтвердження отримання грошових коштів [PERSON] 02.09.2024 року було власноручно написано розписку про отримання готівкою грошових коштів за договором позики в розмірі 66000,00 гривень (а.с.8). Однак, [PERSON] вимоги договору позики належним чином не виконує, в обумовлені строки суму позики не повернув. Позивач звертався до відповідача із досудовою вимогою про повернення позики у семиденний термін з моменту отримання листа (а.с.12-13), однак зазначені вимоги відповідачем виконані не були. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~ст.1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з\~ч.1\~ст.1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. На підставі ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі договору позики від 02.09.2024 року позивач надав відповідачу позику у розмірі 66000 гривень, що підтверджується власноручно написаною останнім розпискою. Однак, [PERSON] порушив вимоги договору позики від 02.09.2024 року, а саме не виконав в обумовлені строки зобов`язання щодо повернення позики. У зв`язку з цим, є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в розмірі 66000,00 гривень. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: approved