Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

До суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», в якій представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. 14.09.2021 між ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та відповідачем укладено Договір № 77512896, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в розмірі 4 000,00 грн. та 1000 грн, зі сплатою процентів - 1,99% в день, яка нараховується за кожен день користування кредитом, та терміном користування 22 дні. У разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення Позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту Позику (або її частину) Товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування Позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення Позики (або її частини) та Процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. 22.02.2022 було укладено договір № 22/02/2022 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77512896. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77512896. Станом на 21.07.2025 заборгованість відповідача становить 16144.82 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 5000.00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 11144.00 грн, нараховані 3% річних -0.82 грн. У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, судовий збір 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу 9\~000 грн. Ухвалою суду від 06.08.2025 відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Представник позивача у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи без його участі, на позові наполягав. Не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідно ч. 8 ст.128, п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України відповідачу будо направлено ухвалу про відкриття провадження у справі та роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі. 03.09.2025 відповідач, в інтересах якого діє адвокат Лукомська В.В., подав відзив, згідно з яким позовні вимоги визав частково, зокрема у сумі 5000 грн тіла кредиту. Щодо стягнення нарахованих відсотків, зазначає, що проценти за користування кредитом нараховані до 06.10.2021 року та в подальшому з 07.10.2021 по 04.01.2022 року. Отже, проценти нараховані до 04 січня 2022 року (включно), тобто вже після закінчення строку кредитування (22 дні), що є безпідставним. Відповідач надав контрозрахунок заборгованості суми заборгованості за процентами, яка становить 2 189,00 грн (7 189,00 5 000,00 = 2 189,00 грн.) та 3% річних у розмірі 0,82 грн. У задоволенні вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу просить відмовити, оскільки до позовної заяви не було додано належних доказів на підтвердження факту оплати надання Позивачу правничої допомоги у сумі 9 000 грн. Зі змісту витягу з Акту №11 про надання юридичної допомоги від 30.06.2025 року достовірно вбачається лише про погодження сторонами надання правових послуг за списком, однак Позивачем не було надано квитанцію про оплату понесених витрат на професійну правничу допомогу. У зв`язку з наведеним, визнає позовні вимоги в частині стягнення з нього суми заборгованості за тілом кредиту 5000 грн, відсотками 2189 грн, 3 відсотків річних - 0, 82 грн. Також просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» в користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000, 00 грн. Позивач скористався правом подачі відповіді на відзив, згідно з яким підтримав позовні вимоги підтримав. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 14.09.2021 між ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та відповідачем укладено Договір № 77512896, відповідно до умов якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.\~Су ма кредиту 4 000,00 грн., зі сплатою процентів - 1,99% в день, яка нараховується за кожен день користування кредитом, та терміном користування 22 дні (а.с. 93). В п.5.2 договору зазначено, що позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайтіhttps://mycredit.ua/ua/documents-licensel, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою («пролонгація» або застосування автопролонгації, йому зрозумілі (а.с. 93) Відповідно до п. 6.5. Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики) у разі неповернення/повернення не в повному розмірі несвоєчасного повернення Позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту Позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування Позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення Позики (або її частини) та Процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування Процентів на Позику (або її частину) за понадстрокове користування Позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на Позику за понадстрокове користування (а.с. 48). Згідно з додатковою угодою 77512896 до Договору позики № 77512896 від 14.09.2021, збільшено суму позики з 4000 грн до 5000 грн (а.с. 30). Договір підписано одноразовими ідентифікаторами, про що зазначено у у договорі та додатковій угоді у пунктах «Реквізити сторін» (а.с. 30, 93). Фінансова установа зобов`язання за договором № 77512896 від 14.09.2021 виконала та зарахувала на банківську картку [PERSON] грошові кошти в сумі 4 000 грн та 1000 грн, що підтверджується повідомленнями директора ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» (а.с. 52,54). Таким чином судом встановлено, що первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі. Своєю чергою відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань, внаслідок чого згідно з розрахунком заборгованості станом на 22.02.2022 заборгованість відповідача за Договором становить 16144.82 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 5000.00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 11144.00 грн, нараховані 3% річних -0.82 грн (а.с. 75 - 76. 22.02.2022 було укладено договір № 22/02/2022 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77512896. ( а.с 80 85). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 22/02/2022 від 22.02.2022 TOB «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача (порядковий № 7166) за договором №77512896 у розмірі 16144,82 грн (а.с. 92). 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77512896, згідно з реєстру боржників у сумі 16144, 82 грн ( а.с. 9 16, 28) Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 у справі № 732/670/19. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, підписана відповідачем анкета-заява про приєднання разом із умовами та правилами банку складають укладений між сторонами у справі договір про надання кредиту у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку. Заявляючи позовні вимоги, ТОВ «Коллект Центр» посилається на те, що між первісними кредитодавцями та [PERSON] був укладений догововір позики, шляхом підписання електронним підписом позичальника, відповідно до яких було надало відповідачу грошові кошти зі сплатою відсотків за користування кредитом. На підтвердження умов договору надано суду також розрахунок заборгованості. Вказані документи підтверджують погодження між сторонами умов кредитування. Матеріали справи містять підтвердження, що саме ці Умови кредитування розумів Відповідач, був ознайомлений і погодився з ними, підписуючи договори своїм одноразовим електронним підписом, а також те, що вказані документи на момент отримання Відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані позивачем до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування. З відзиву вбачається, що відповідач визнав факт укладення договору та його умови. Заперечує проти суми заборгованості. За наведених обставин є підстави вважати, що ТОВ «Коллект Центр» як клієнт за договором факторингу набув право вимоги за вищенаведеним кредитним зобов`язанням до відповідача на умовах визначених договором кредитування. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1,2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив , якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із змісту ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. З матеріалів справи вбачається, що договір позики укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Таким чином судом встановлено доведеним факт отримання відповідачем грошових коштів за договорамиом позики та факт невиконання зобов`язання щодо їх повернення позивачу, врезультаті чого у відповідача виникла заборгованість. З цих підстав позовні вимоги позивача щодо стягнення основної суми заборгованості за кредитними договорами у сумі 5000 грн та 3%річних 0,82 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Що стосується вимог про стягнення відсотків за користування кредитами, суд зазначає таке. Згідно з умовами договору № 77512896 термін користування договору становить 22 днів зі сплатою 1,99 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Таким чином відсотки за користування кредитними коштами за 22 дні становлять 2189 грн (5000 грн*1,99%*22 дні). Також судом встановлено, що умовами договору передбачена пролонгація дії договору, яка не можу перевищувати загалом 90 днів. Так, відповідно до п. 5 договору позики №77512896 підписанням цього договору позичальник підтвердива, що він до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті (надалі Правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Згідно з п. 6.5 Правил передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Таким чином, хоч у договорі позики встановлено строк позики 22 дні, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. Також із наявного у справі розрахунку, позивачем нараховані проценти за користуванням кредитом за період з 14.09.2021 по 05.10.2021 (22 дні строку дії договору), та період з 07.10.2021 04.01.2022 включно (90 днів - строк пролонгації). Оскільки відповідно до п. 6.5 Правил нарахування процентів за понадстрокове користування починається з дня, наступного після закінчення строку дії договору, пролонгація повинна обчислюватися з 06.10.2021 року. У матеріалах справи встановлено, що позивач не нараховував проценти за 06.10.2021, тому цей день не може бути включений до пролонгаційного періоду. Відтак фактичний строк пролонгації становить 89 днів (а не 90) саме за які й підлягають стягненню проценти. Таким чином відсотки за пролонгований період користування коштами становить 8855,5 грн (5000 грн *1,99%*89 днів). Також суд вважає наданий контррозрахунок відповідача безпідставний, оскільки він здійснений за перші 22 дні користування кредитними коштами без врахування пролонгованого періоду. Враховуючи наведене суд приходить до висновку про часткове задоволення позову у сумі 16\~045,32 грн., з яких: 5000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 8855,5 грн + 2189 грн заборгованість за нарахованими процентами, 0,82 грн нараховані 3% річних. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, за безпідставністю. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1, ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено на 99% , тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2422,40 грн судового збору. Що стосується заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд зазначає таке. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Позивач у прохальній частині позову просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн. Однак суд вважає ці витрати необґрунтовано завищеними, з таких міркувань. Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат. Також слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Заїченко проти України»). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Судом досліджено договір про надання правничої допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024 року, заявкою на надання юридичної допомоги, описом послуг та їх вартість: надання усної консультації 3000 грн; складання позовної заяви 6000 грн. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги складність справи, ціну позову, заявлену суму витрат на правничу допомогу, витрачений представником позивача час на виконання ним відповідних робіт щодо правової консультації, збирання доказової бази, а тому суд виходить з конкретних обставин справи, вважає що визначений розмір оплати є завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг, ціною позову та складністю справи. Оцінюючи співмірність цих витрат суд зазначає, що в детальному описі наданих послуг не розкритий зміст усних консультацій адвоката, зважаючи на те, що позивач є фінансовою установою, а примусове стягнення заборгованості, яка була ним викуплена за договором факторингу, є основною його господарською діяльністю. Також суд вважає необґрунтовано завищеними витрати адвоката на складання позову, оскільки справа є типової та не вимагає значних зусиль для підготовки позовної заяви. Крім цього суд зауважує, що справа розглядалась у спрощеному провадженні без виклику сторін. Враховуючи викладене, приписи ч.2 ст. 141 ЦПК України, оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, значення справи для сторони, з урахуванням критеріїв співмірності необхідних і достатніх витрат суд приходить до висновку, що справедливим та виваженим буде стягнення з відповідачки витрат на правничу допомогу в сумі - 2000 грн. Така сума відповідає принципам розумності та справедливості.

Outcome: partial