Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ФК «Профіт Капітал» адвокат Ушакевич М.П. звернулася до Новокодацького районного суду міста Дніпра з вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 49 247,24 гривень та вирішити питання розподілу судових витрат. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що 04.07.2018 року між ПАТ «Ідеа Банк» та [PERSON] укладений Договір кредиту № Z75.00400.004077994, за умовами якого, остання отримала кредит. Банк свої зобов`язання за Договором кредиту виконав у повному обсязі надавши Позичальнику кредитні кошти в розмірі 25 000,00 гривень в строки визначені умовами Договору. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. 19.02.2023 року між ПАТ «Ідеа Банк» та ТОВ «ФК «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу №19/12-2023, у відповідності до умов якого ПАТ «Ідеа Банк» відступає ТОВ «ФК «Оптіма Факторинг» належні йому права вимоги, а ТОВ «Оптіма Факторинг» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження AT «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. ТОВ «ФК «Оптіма Факторинг» зобов`язання за Договором факторингу виконало в повному обсязі та перерахував суму на користь ПАТ «Ідеа Банк». 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» прийняв права вимоги за Кредитним договором №Z75.00400.004077994 від 04.07.2018 року. За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22.12.2023 року відповідно до договору факторингу №22/12-2023 перейшло право за Договором № Z75.00400.004077994 від 04.07.2018 року, що укладено між ПAT «Ідея Банк» та [PERSON] . У зв`язку із не виконанням [PERSON] зобов`язань за Договором №Z75.00400.004077994 від 04.07.2018 року, що станом на 19.12.2023 року, відповідно до довідки розрахунку заборгованість складає 49 247,24 гривень, з яких: заборгованість за основним боргом - 12 139,54 гривень;заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 5 387,62 гривень;заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту - 31 720,08 гривень. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду. Ухвалою суду від 23.07.2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в прохальній частині позову просив розглядати справу у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином. Відповідно до вимог ст.190, ст. 272 ЦПК України відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористався, про причини неявки суду не повідомив. Таким чином, суд, на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України, ухвалив у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне. 04.07.2018 року між ПАТ «Ідеа Банк» та [PERSON] укладений Кредитний договір № Z75.00400.004077994, за умовами якого, остання отримала кредит у розмірі 25 000,00 гривень (включаючи витрати на страховий платіж) за наступними умовами кредитування: строк кредитування за договором складає 36 місяців; мета поточні потреби; процентна ставка - змінювана, процентна ставка за користування кредитом: 9,99% річних, плата за обслуговування кредитної заборгованості 2,89% щомісячно від початкової суми кредиту. Приймаючи умови кредитного договору, відповідач підтверджує, що умови договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану, а інформація надана йому кредитодавцем з дотриманням умов законодавства та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав?язування її придбання. Відповідно до кредитного договору, банк відкриває позичальнику банківський поточний рахунок № [NUMBER] у гривні в рамках пакету послуг, що обслуговується на умовах договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Позикодавець виконав свої зобов`язання у повному обсязі, надавши кредитні кошти позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок відповідача. В свою чергу позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною. Проте відповідач свої зобов`язання не виконував, що призвело до утворення заборгованості. 19.02.2023 року між ПАТ «Ідеа Банк» та ТОВ «ФК «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу №19/12-2023, у відповідності до умов якого ПАТ «Ідеа Банк» відступає ТОВ «ФК «Оптіма Факторинг» належні йому права вимоги, а ТОВ «Оптіма Факторинг» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження AT «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. ТОВ «ФК «Оптіма Факторинг» зобов`язання за Договором факторингу виконало в повному обсязі та перерахував суму на користь ПАТ «Ідеа Банк». Відповідно до реєстру боржників №1 від 19.12.2023 року до вищезазначеного договору факторингу, ТОВ «ФК «Оптіма Факторинг» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] (362) в сумі 49 247,24 гривень. 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» прийняв права вимоги за Кредитним договором №Z75.00400.004077994 від 04.07.2018 року. За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22.12.2023 року відповідно до договору факторингу №22/12-2023 перейшло право за Договором № Z75.00400.004077994 від 04.07.2018 року, що укладено між ПAT «Ідея Банк» та [PERSON] . Відповідно до реєстру боржників №1 від 22.12.2023 року до вищезазначеного договору факторингу, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] (362) в сумі 49 247,24 гривень. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач [PERSON] не виконала свого зобов?язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача [PERSON] , остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок попереднього кредитора, ні на рахунок позивача. У зв`язку із не виконанням [PERSON] зобов`язань за Договором №Z75.00400.004077994 від 04.07.2018 року станом на 19.12.2023 року, відповідно до довідки розрахунку заборгованість складає 49 247,24 гривень, з яких: заборгованості за основним боргом - 12 139,54 гривень;заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 5 387,62 гривень;заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту - 31 720,08 гривень. Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений документ сформований в системі іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, позивач ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набув право належного кредитора до відповідача [PERSON] за Договором кредиту № Z75.00400.004077994 від 04.07.2018 року. За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 509 ЦК України зазначено, що зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610 ЦК України зазначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із частиною 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кредитодавець свої зобов?язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок відповідача, що підтверджується доказами, наданими позивачем. Доказів визнання кредитного договору недійсними до матеріалів справи не надано, як і не надано доказів на спростування факту їх підписання відповідачем. Відповідачем, наданий стороною позивача розрахунок заборгованостей не спростований, власних розрахунків останнім не подано, тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний. На час розгляду справи відповідачем не надано доказів сплати боргу та не спростовано зазначених позивачем обставин. Проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку, що факт набуття права позивачем ТОВ «ФК «Профіт Капітал» грошової вимоги до відповідача [PERSON] підтверджений матеріалами справи, факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором доведений, внаслідок чого виникла заборгованість у загальному розмірі 49 247,24 гривень, з яких: заборгованість за основним боргом - 12 139,54 гривень;заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 5 387,62 гривень;заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту - 31 720,08 гривень, вказана заборгованість відповідачем не спростована, тому позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача в частині стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У позовній заяві позивачем зазначається що витрати на правничу допомогу складають 7 000,00 гривень. Позивачем на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу надано копію договору про надання правничої допомоги № 02-24 від 01.07.2024 року, копію додаткової угоди № 1/1 від 01.07.2024 року до договору про надання правничої допомоги, акт №1 прийому-передачі виконаних послуг за таким договором, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КВ №6416 від 23.05.2019 року. Клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та будь-яких доказів їх неспівмірності від відповідача не надійшло. Отже, оскільки позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу пов`язану зі зверненням до суду з даним позовом надано належні докази, тому відшкодуванню на користь останнього підлягають понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 гривень. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 3028,00 гривень.

Outcome: approved