Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення аліментів на утримання їх спільної повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з дати подання позову і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення дитиною 23 річного віку, обґрунтовуючи підставність позову тим, що вони є батьками [PERSON] , який на даний час досяг повноліття, утім продовжує навчання у Іллінецькому аграрному фаховому коледжі, денної форми навчання, за спеціальністю облік і оподаткування, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги, яку в добровільному порядку відповідач не надає, хоча є фінансово спроможним, що послугувало підставою звернення до суду із даним позовом. Відповідач у визначений судом строк не подав до суду відзиву. Ухвалою суду від 21.08.2025 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що згідно із свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.5), батьками [PERSON] , [INFO] , зазначено сторін спору [PERSON] та [PERSON] . Згідно тВитягу з реєстру терниторіальної громади [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до довідки про склад сім`ї від 12.08.2025 №09-17-01/105 виданої виконавчим комітетом Липовецької міської ради (а.с.13) [PERSON] проживає зі своєю матір`ю [PERSON] за однією адресою в [ADDRESS] . Відповідно до договору №17/23 про надання освітніх послуг закладом фахової перед вищої освіти (а.с.10,11), [PERSON] з 01.09.2023 зарахований на перший курс Іллінецького аграрного фахового коледжу, денної форми навчання, за спеціальністю облік і оподаткування. Із довідки виданої Іллінецьким аграрним фаховим коледжем від 17.06.2025 за №1397/25 (а.с.12) встановлено, що [PERSON] є студентом 2 курсу, денної форми навчання, спеціальність облік і оподаткування, термін навчання з 01.09.2023 по 30.06.2026. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання регулюються Главою 16 СК України. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст.199 СК України). Встановлені судом обставини підтверджують право позивача на звернення до суду із даним позовом. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги визначений зокрема у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201\~цього\~Кодексу). При цьому, при визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню\~статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Аналогічний висновок міститься у пункті 20\~постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Статтею 200 СК України\~передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Відповідно до частини першої\~статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Обов`язок щодо доведеності обставин вказаних у позові чи відзиві покладено на сторони спору та визначено ст.76, 77, 81 ЦПК України. Аналізуючи зібрані у справі докази, судом встановлено, що [PERSON] досяг повноліття, навчається у навчальному закладі, строк навчання до 30.06.2026. Матеріали справи не містять доказів, що дитина [PERSON] має самостійний заробіток (дохід), майно, отож потребує матеріальної допомоги. Вирішуючи питання щодо можливість батька надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, суд враховує, що відповідач не надав відзиву у межах визначеного судом строку, не надав доказів на спростування обставин наведених у позові. Визначаючи розмір аліментів на повнолітню дитину, які слід стягувати із відповідача, суд враховує встановлені вище обставини, можливість надання матеріальної допомоги дитині матір`ю, а також обставини, зазначені у ст. 182 СК України, та вважає, що з урахування зібраних у справі доказів, визначеного законодавцем прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 2025 рік, відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу дитині у спосіб обраний позивачем у розмірі 1/4 частки від його заробітку (всіх його доходів) щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення до суду позову і до закінчення дитиною навчання, тобто до 30.06.2026. Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме фінансовим можливостям та обов`язку обох батьків забезпечити умови життя та розвитку їх повнолітньої дитини та спроможність останніх її надавати. З огляду на викладене, суд задовольняє позов у повному обсязі. Питання судових витрат, суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Outcome: approved