Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 (однієї третьої) частини його заробітку (доходу), починаючи з 09.09.2025 і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що з 15.02.2011 вона перебувала у шлюбі з [PERSON] . За період перебування у шлюбі у них народилося двоє спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 19.12.2023 шлюб, зареєстрований 15 лютого 2011 року Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №34 розірвано. Зокрема зазначає, що з моменту розлучення їх спільні діти [PERSON] та [PERSON] проживають з нею за адресою: [ADDRESS] . Позивач стверджує, що протягом 2024 року відповідач намагався допомагати дітям матеріально, розмір фінансової допомоги становив 2500 грн. на кожну дитину, однак станом на сьогоднішній день ця сума надзвичайно мала для утримання, розвитку та підтримки нормального фізичного і морального стану дітей, проте навіть за ці виплати їй доводиться звертатись з проханнями до батька дітей. Відтак, просить позов задоволити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03.10.2025 відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11.11.2025 розгляд справи відкладено та надано відповідачу час на підготовку та скерування відзиву на позовну заяву. 09.12.2025 відповідач [PERSON] через канцелярію Галицького районного суду м. Львова подав заперечення на позовну заяву, в яких покликається на те, що з моменту офіційного розлучення він та його колишня дружина [PERSON] мали усну домовленість про сплату мінімум 5000 грн. кожного місяця на прожиття їх спільних дітей, про що свідчать квитанції перерахування коштів на особисту картку [PERSON] . Відповідач стверджує, що кожного місяця він вчасно перераховував обумовлені кошти не лише протягом 2024 року, але й протягом 2025 року, тобто далі сумлінно виконував їх домовленості. Окрім того, зазначає, що при розлученні залишив квартиру для проживання своїй колишній дружині та дітям з усіма вигодами, меблями, технікою, купленим майном та початковим ремонтом, а також після розлучення неодноразово приймав участь у підтримці належного порядку у квартирі ремонтними чи профілактичними заходами, забезпечував додаткові витрати на ліки, поїздки дітей закордон та інше. Позивач вважає, що й надалі приймає активну фінансову участь у розвитку та вихованні своїх дітей. Також, з 15.03.2025 перебуває в офіційному шлюбі, де у нього на утриманні знаходиться неповнолітня дитина теперішньої дружини. Відтак, просить відмовити в позові про стягнення аліментів. Сторони у справі про судовий розгляд даного позову повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Як вбачається з матеріалів справи, 15.02.2011 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, який зареєстровано Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №34. Судом встановлено, що за період перебування у шлюбі у позивача та відповідача народилося двоє спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (повторне) серії [NUMBER] від 16.04.2024 /а.с.4/ та свідоцтвом про народження (повторне) серії [NUMBER] від 16.04.2024 /а.с.5/. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 19.12.2023 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 15 лютого 2011 року Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №34 розірвано. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з мамою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою з місця проживання та склад сім`ї №102 від 04.09.2025, виданою ОСББ «Квартал Головацького» /а.с.9/. Окрім того, відповідач також не заперечує той факт, що станом на дату ухвалення рішення суду діти проживають разом із позивачем. Відповідно до ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 СК України). Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (до\~ст. 180 СК України). Пред`явлення позивачем позову про стягнення аліментів свідчить про те, що батьки не досягли домовленості щодо способів виконання кожним із батьків обов`язку утримувати дітей, однак оскільки відповідальність за виховання та утримання дітей покладено на їх матір [PERSON] , відтак остання має право на отримання матеріальної допомоги від батька дітей, відповідача у справі, на їх утримання. Згідно частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини;\~стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;\~наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;\~наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;\~доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;\~інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.\~Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що двоє малолітніх дітей проживають разом з матір`ю, перебувають на її утриманні, тоді як відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох своїх батьків. Відповідно до\~ст. 183 СК України\~частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги обов`язок обох батьків утримувати до повноліття своїх дітей, повноцінно забезпечувати їх інтереси, враховуючи те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також той факт, що обмеження мінімального розміру визначено законом та його зміна є поза межами дискреційних повноважень суду, судом встановлено наявність підстав для задоволення позову шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 (однієї третьої) частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.09.2025 і до досягнення дітьми повноліття. Суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України). За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1\~ст. 141 ЦПК України). Враховуючи те, що позивач в силу п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~при зверненні до суду з цим позовом звільнена від сплати судового збору, в такому разі судовий збір по справі необхідно стягнути з відповідача у дохід держави. Відтак, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий у розмірі 1211,20 гривень.

Outcome: approved