Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

І. Описова частина Стислий зміст позовних вимог позивача та позиції відповідача До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 03 лютого 2023 року надійшла позовна заява, в якій позивач просить встановлення порядку спілкування з дитиною, а саме донькою [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову представник позивача, адвокат Скрекотень О.В. зазначає, що [PERSON] проживає окремо від своєї дружини, [PERSON] . Сторони перебувають у шлюбі з 04.03.2003. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , народжену [INFO] , яка на даний час проживає з відповідачкою. Через складні стосунки між позивачем та відповідачкою виникли труднощі щодо порядку спілкування з дитиною. Позивач вважає це порушенням свого батьківського права та просить суд встановити наступний обов`язковий порядок спілкування з дитиною: - забирати доньку [PERSON] на суботу та неділю з 18:00 п`ятниці до 20:00 неділі з проживанням разом з [PERSON] протягом усього часу; - забирати дитину один раз на рік на 30 календарних днів для проведення відпустки з проживанням разом з батьком протягом усього цього періоду; - щороку брати дитину у зв`язку з її Днем народження на три дні: 30, 31 травня та 01 червня, з проживанням разом з батьком цілком; - забезпечити необмежене спілкування з дитиною по телефону та відеозв`язку; - забирати дитину для відвідування розважальних заходів, гуртків, атракціонів, театрів, кінотеатрів за попереднім узгодженням з відповідачкою за день до відвідування. Також просить один раз на місяць забирати дитину на один календарний тиждень: з понеділка по неділю з 18:00 до 20:00 наступної неділі з проживанням разом з батьком за попередньою домовленістю з відповідачкою. Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Обґрунтували свої доводи аналогічно змісту позовної заяви. Водночас позивач в судовому засіданні повідомив, що дружина разом із дитиною проживають за кордоном. За його неофіційними даними в РФ. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце слухання справи неодноразово повідомлялась, поштовий конверт повернувся з відміткою "Адресат відсутній за вказаною адресою". Крім того, судом неодноразово здійснювалися оголошення на офіційному сайті суду. Третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування служба у справах дітей Помічнянської міської ради в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, надали до суду заяву про слухання справи за їх відсутності. Третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування служба у справах дітей та сім`ї Добровеличківської селищної ради в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, надали до суду заяву про слухання справи за їх відсутності. Також надали лист-повідомлення про неможливість надати висновок щодо вирішення спору у цій справі, так як малолітня дитина не проживає на території Добровеличківської ОТГ. Процесуальні дії суду Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 01.03.2023 було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 10.03.2023, 13.06.2023, 30.06.2023, 13.01.2025, 13.02.2025, 08.04.2025, 16.05.2025, 23.06.2025, 16.09.2025 вирішено проводити судові засідання в режимі відеоконференцзв`язку. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 17.03.2023 в забезпечені позову було відмовлено. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 18.05.2023 прийнято справу до свого провадження. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 29.08.2023 зупинено провадження по справі. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 10.12.2024 поновлено провадження у справі. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 23.06.2025 закрито підготовче судове засідання. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 16.09.2025 залучено співвідповідача. ІІ. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, доходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданого Добровеличківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04.03.2003 у виконавчому комітеті Гнатівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, актовий запис №1, прізвище дружини після одруження [PERSON] ( а.с.7). Зі свідоцтва про народження, виданого повторного Добровеличківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьки [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). З довідки, виданої Добровеличківською селищною радою Кіровоградської області від 24.01.2023 № 38, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані на території Гнатівського старостинського округу [ADDRESS] , але фактично за місцем реєстрації не проживають з листопада 2022 року (а.с. 16). З довідки КНП Помічнянська міська лікарня Помічнянської міської ради встановлено, що [PERSON] , [INFO] , житель м. Помічна, на психіатричному та наркологічному обліку не знаходиться (а.с. 55). З довідки ВЧ [NUMBER] від 12.06.2023 встановлено, що молодший солдат [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] (а.с. 99). З інформації Кулажинської загальноосвітньої школи I-III ступенів від 23.01.2025 № 01-17/05 з`ясовано, що [PERSON] , [INFO] , навчалася з 01.09.2023. На даний час перебуває на сімейній формі навчання. Навчальний заклад відвідує постійно. З 02 грудня 2024 року [PERSON] перестала відвідувати школу за сімейними обставинами (а.с. 147). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частина друга статті 159 СК України). Конструкція ст. 159 СК України свідчить про те, що законодавець розмежовує вимоги про встановлення способу участі у вихованні дитини та про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Повага до приватного і сімейного життя є важливими правами, захист яких гарантується Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. У прецедентній практиці Європейського суду з прав людини поняття «сімейне життя» у розумінні статті 8 Конвенції отримало достатньо широке тлумачення, не обмежується лише шлюбними відносинами, а може охоплювати й інші фактичні «сімейні зв`язки», зокрема, відносини між дитиною та близькими родичами, оскільки останні можуть відігравати суттєву роль у сімейному житті. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Не встановлено судом і обставин, які перешкодили б нормальному розвиткові дитини, чи могли б загрожувати її життю і здоров`ю,спілкуванням з позивачами. Враховуючи те, що позивач бажає приймати участь у вихованні дитини і спілкуванні з нею в спосіб, зазначений у позовній заяві, що відповідає забезпеченню інтересів самої дитини, спілкування [PERSON] , з батьком жодним чином не може зашкодити її інтересам, жодних перешкод з огляду на інтереси самої дитини у такому спілкуванні судом не встановлено. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 19 СК України у випадках, передбачених цим кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Тому суд враховує доводи позивача, що відповідачка із дитиною [PERSON] тривалий час проживають за кордоном і це суду необхідно враховувати вирішуючи спір по суті. У постанові Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19 (провадження № 61-19210св20) зроблено висновок, що «при оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню наступні базові елементи: (а) погляди дитини, (б) індивідуальність дитини, (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин, (г) піклування, захист і безпека дитини, (ґ) вразливе положення, (д) право дитини на здоров`я, (е) право дитини на освіту. Возз`єднання дитини з біологічним батьком є важливим позитивним обов`язком держави, і право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя. Право батька на проживання з його малолітньою дитиною має бути захищене, й у правовідносинах, що складаються між батьком і дитиною, бабою і дитиною, він має переважне право на проживання з дитиною. Як встановили суди попередніх інстанцій, і позивач, і відповідач мають позитивні характеристики, належні умови для проживання дитини, баба має дохід від здійснення підприємницької діяльності, а відомостей про постійний дохід батька матеріали справи не містять. Проте визначальним у цих правовідносинах є те, що негайне відібрання дитини може негативно позначитися на самій дитині, а тому необхідне вжиття попередніх та поступових заходів. Тому враховуючи процесуальну поведінку відповідачки [PERSON] та той факт, що вона разом із малолітньою донькою сторін [PERSON] залишила територію України, й на постійній основі проживає за кордоном, не дає в телефонному режимі Позивачу спілкуватися із донькою фактично свідчить про чинення позивачу перешкод у спілкуванні з донькою з боку відповідачки [PERSON] . Такий фактичний стан речей об`єктивно унеможливлює активну участь батька дитини - [PERSON] у вихованні такої дитини і встановлення нормальних контактів із донькою. В той же час, враховуючи специфіку заявлених позовних вимог [PERSON] , їх задоволення в об`єктивних умовах, що склалися є неможливим. Так, позивач просив зобов`язати встановити обов`язковий порядок спілкування з дитиною: -забирати доньку [PERSON] на суботу та неділю з 18:00 п`ятниці до 20:00 неділі з проживанням разом з [PERSON] протягом усього часу; - забирати дитину один раз на рік на 30 календарних днів для проведення відпустки з проживанням разом з батьком протягом усього цього періоду; - щороку брати дитину у зв`язку з її Днем народження на три дні: 30, 31 травня та 01 червня, з проживанням разом з батьком цілком; - забезпечити необмежене спілкування з дитиною по телефону та відеозв`язку; - забирати дитину для відвідування розважальних заходів, гуртків, атракціонів, театрів, кінотеатрів за попереднім узгодженням з відповідачкою за день до відвідування. Також просить один раз на місяць забирати дитину на один календарний тиждень: з понеділка по неділю з 18:00 до 20:00 наступної неділі з проживанням разом з батьком за попередньою домовленістю з відповідачкою. Обраний позивачем спосіб захисту його прав як батька дитини прямо передбачає фізичне перебування малолітнього [PERSON] та його матері [PERSON] на території України, оскільки лише на території України таке рішення може бути реалізоване, у тому числі, примусово за участю органів опіки та піклування. Згідно з положеннями ч.ч.1,2 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Суд зазначає, що захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства. Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на виховання дитини. Навпаки, міжнародні договори та національне законодавство гарантують батькам реалізацію принципу рівності щодо виховання дитини. У відповідності до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (стаття 157 СК України). Згідно з положеннями частини першої та другої статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Суд зазначає, що поки в Україні тривають воєнні дії, продовжуються обстріли її міст та селищ, на її території немає жодного безпечного з воєнної точки зору місця, що є достатньою підставою для застосування підпункту «b» п.1 ст.13 Гаазької конвенції 1980 року, який унеможливлює повернення дитини до країни місця постійного проживання, якщо повернення загрожує їй заподіянням фізичної або психічної шкоди або іншим шляхом створить для дитини нетерпиму обстановку. [PERSON] , який проживає окремо від дочки, звертаючись до суду з цим позовом, посилався на необхідність забезпечення йому права на спілкування з дитиною та участь у її вихованні. Суд повинен враховувати місце перебування малолітньої доньки позивача в тому числі за кордоном, тому частково задовольняючи позовні вимоги, суд враховує рівність прав батьків щодо виховання та спілкування з дочкою, а також відсутність об`єктивних відомостей, які б підтверджувати факт негативного впливу зі сторони батька на виховання та розвиток дочки. Суд звертає увагу на те, що тимчасовий виїзд дитини за кордон не повинен використовуватися як спосіб обмеження прав батька на спілкування з дитиною, яке повинно реалізовуватися задля підтримки родинних зв`язків та емоційного контакту малолітньої дитини з батьком. Подібного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2024 року у справі № 696/299/23. При цьому суд з урахуванням обставин встановлених у цій справі, в межах своєї компетенції, з метою врахування найкращих інтересів дитини має передбачити спілкування батька з дитиною в режимі відеозв`язку, а саме шляхом спілкування з дитиною [PERSON] на час її перебування за кордоном, а саме, без присутності матері [PERSON] : кожної суботи та неділі тижня в часовий проміжок з 18:00 години по 20:00 години (за київським часом), за допомогою телефонного сервісу та відеозв`язку через програми (Telegram, Viber, WhatsApp, Zoom, Skype) в інші дні та години місяця, спілкування можуть відбуватися за попередньою домовленістю між батьками [PERSON] та [PERSON] . Суд зазначає, що так як дитина наразі перебуває за кордоном, тому зобов`язує відповідачку на цей період організувати спілкування дитини із батьком у режимі відеозв`язку, що буде сприяти підтриманню зв`язку дитини із батьком до того часу, як вони повернуться до України. У постанові Верховного Суду від 12.03.2025 року в справі №487/2960/23 Верховний Суд зауважує, що військова агресія росії проти України, воєнний стан та пов`язані з ним обмеження, об`єктивно впливають на обсяг і способи спілкування не лише позивача із дочкою, а й багатьох інших батьків з їх дітьми, які також вимушено, внаслідок війни, опинилися за межами України. В цій ситуації обов`язок обох батьків полягає в тому, щоб підтримати дитину, мінімізувати психологічний тиск на неї пов`язаний із сімейними конфліктами, налагодити комунікацію та співпрацювати в інтересах дитини. Той із батьків, який проживає окремо від своєї дитини, має право на особисте спілкування з нею, а інший не повинен перешкоджати у цьому, якщо тільки таке спілкування не супроводжується фізичним чи психічним насильством та/або буде доведено його негативний вплив на розвиток дитини (див. постанови Верховного Суду: від 05 жовтня 2022 року у справі № 196/1202/19, від 26 червня 2023 року у справі № 753/5374/22, від 09 жовтня 2024 року у справі № 753/7011/23). Суд також враховує, що розвиток сімейної ситуації може бути динамічним, а отже і визначені у розглядуваній справі способи участі батька у вихованні дитини мають бути змінені в подальшому, а саме на час перебування доньки на території України встановити такі способи спілкування з дитиною [PERSON] : - забирати доньку [PERSON] першу, третю суботу або неділю місяця з 14:00 до 20:00 години за відсутності матері; - забирати дитину один раз на рік на 30 календарних днів для проведення відпустки з проживанням разом з батьком протягом усього цього періоду; - брати дитину у день її народження у час та місці визначених за попередньою домовленістю батьків; - забезпечити необмежене спілкування з дитиною по телефону та відеозв`язку за умови, що це не зашкодить навчанню доньки та її дозвіллю; - забирати дитину для відвідування розважальних заходів, гуртків, атракціонів, театрів, кінотеатрів за попереднім узгодженням з відповідачкою за день до відвідування. Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справах про права дітей та забезпечення їхніх найкращих інтересів, взаємна потреба батьків і дітей у сімейному контакті один з одним є чи не найважливішою складовою поняття «сімейне життя», і заходи, що перешкоджають задоволенню таких потреб, є втручанням у відповідне право, захищене статтею 8 Конвенції. Тому такі заходи мають обов`язково відповідати нагальній соціальній потребі, що переслідується, та не порушувати справедливий баланс, який повинен бути досягнутий між відповідними конкуруючими інтересами, з пріоритетом забезпечення найкращих інтересів дитини (див. рішення у справі Странд Лоббен та інші проти Норвегії, № 37283/13, 30 листопада 2017 року; рішення у справі Хаддад проти Іспанії, № 16572/17, 18 червня 2019 року). Стаття 8 Конвенції про права дитини передбачає, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. У § 54 рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Водночас суд зазначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)). Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)). Отже суд у даному випадку захищає цивільні права та інтереси позивача з вищевикладених фактичних обставин справи, які встановив суд. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судові витрати сплачені при подачі позову позивачем, необхідно стягнути з відповідачки, так як суд задовольняє позов частково в контексті формулювання позовних вимог, зміни судом графіку спілкування позивача з дитиною, з врахування факту виїзду доньки позивача за кордон саме в період розгляду судом справи. На підставі ст.ст. 7, 141, 150, 153, 155, 159 СК України, Закону України «Про охорону дитинства» практики Європейського суду з прав людини та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,

Outcome: partial