Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільчої системи «Черкасигаз» (м. Черкаси, вул. Максима Залізняка, 142) про стягнення заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у період з 06.07.2016 по 17.07.2025 року вона знаходилася у трудових відносинах із відповідачем. Трудові відносини припинені 17.07.2025 року на підставі ст. 38 КЗпП України згідно наказу № 132-к від 17.07.2025 року. Вказаним наказом передбачена виплата компенсації за 71 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період з 06.07.2022 по 17.07.2025. В день звільнення нараховані їй кошти виплачені не були. Впродовж липня-жовтня 2025 року відповідачем було перераховано на її користь заробітну плату за квітень 2025 та за травень 2025 року в розмірі 31\~754,76 грн. Загальна сума заборгованості становить 96\~429 грн, які просить стягнути з відповідача. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.10.2025 року відкрито провадження справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 05.12.2025 року від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог та просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 86\~799,56 грн. В судове засідання позивач не з`явилася, направила до суду клопотання про розгляд справи в її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань до суду не направи. Належним чином повідомлений про час та місце слухання справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України\~передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 43 Конституції України передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов`язки, в рівній мірі кореспондується обов`язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. В судовому засіданні встановлено, що в період із 06.07.2016 по 17.07.2025 року позивач [PERSON] знаходилася у трудових відносинах із відповідачем. Трудові відносини припинені 17.07.2025 року на підставі ст. 38 КЗпП України згідно наказу № 132-к від 17.07.2025 року, що підтверджено наданими до суду доказами, а саме копією трудової книжки та копії наказу про припинення трудового договору № 132-к. Згідно з ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Як вказано у ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення працівником вимоги про розрахунок.Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювань ним суму. Відповідно до довідки про нараховані суми, належні позивачці до виплати при звільнені 17.07.2025 року, борг відповідача перед позивачкою за невиплачену заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку становив 128\~184,63 грн. В період між звільненням позивача та розгляду справи по суті, відповідачем частково погашено заборгованість по заробітній платі перед позивачкою, а тому, станом на момент розгляду справи, борг відповідача перед позивачем становить 86\~799,56 грн, які підлягають стягненню з відповідача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положенням ст. 141 ЦПК України. Судові витрати складаються зі судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПУ України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на ухвалення судом рішення на користь позивача, який при зверненні до суду з позовом був звільнений від його сплати за вимогу про стягнення заробітної плати, на підставі положення ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 3028 грн.

Outcome: approved