Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та її утримання до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позову вказала, що у шлюбі з відповідачем народився син [PERSON] , [INFO] . Станом на день подання позову шлюбні стосунки припинені, проживають окремо, позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Дитина залишилась проживати з матір`ю, перебуває на її утриманні, батько дитини добровільно сплачувати кошти на утримання сина відмовляється. Відповідач працездатний, тому може сплачувати аліменти. На даний час позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, через що позбавлена працювати для свого забезпечення, тому вважає, що відповідач має сплачувати аліменти на її утримання до досягнення сином трьох років. За таких обставин, просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття та аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку. Провести розгляд справи без її участі. Ухвалою Подільського районного суду міста Кропивницького від 10.10.2025 року прийнято позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 13.11.2025 року за вх. № 34970 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги визнав частково. Вказав, що він добровільно сплачує кошти на утримання сина, щодо сплати аліментів на утримання дитини не заперечує. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини в заявленому позивачем розмірі заперечує, оскільки не має такої можливості. Зазначає, що проживає у м. Києві, орендує житло, за яке кожного місяця сплачує 14000,00 грн. Має незадовільний стан здоров`я, потребує постійного лікування та діагностики, на що витрачається значна частина доходу. Погоджується сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 1/10 частини всіх видів його доходу до досягнення дитиною трирічного віку. Просив провести розгляд справи без його участі. 28.11.2025 року за вх. № 36570 до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач просила відхилити прохання відповідача про зменшення розміру аліментів на її утримання, просила позов задовольнити в повному обсязі. Вказала, що обставини викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву не відповідають дійсності, відповідач має високий реальний дохід. Він використовує автомобіль преміум класу, заправка та утримання якого потребує значних витрат, орендує житло у дорогому житловому комплексі, що свідчить про відсутність «скрутного матеріального становища». Зазначає, що з моменту припинення спільного проживання (понад три місяці) відповідач не надав жодної фінансової підтримки на утримання дитини, не цікавиться дитиною. Відповідач проходить службу у структурі, де медичне забезпечення є повністю безкоштовним, тому він не несе витрат на лікування. Крім того, відповідач залишив позивачці кредитний борг в сумі 90 000,00 грн, який вона вимушена погашати сама. 08.12.2025 року за вх. № 7463 відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких заперечив проти доводів позивача, викладених у відзиві на позовну заяву, вказав, що не проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу та аліменти на утримання дружини в розмірі 1/10 частини всіх видів його доходу до досягнення дитиною трирічного віку. 08.12.2025 року за вх. № 37484 представник позивача Белінська Х.О., яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 15.11.2025 року за № 1272, подала до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позов підтримала, просила задовольнити. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. За таких обставин, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30.05.2025 року Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 420 (а.с. 5). Дитина проживає разом з позивачем, що не заперечується відповідачем. Згідно договору № 1 оренди квартири (житлового приміщення) від 07.04.2025 року, [PERSON] є орендарем квартири у м. Києві, строк оренди один рік, сума орендної плати складає 14000,00 грн. (а.с. 27-33). Відповідач [PERSON] має ряд захворювань (а.с. 36-42). Інші надані сторонами письмові докази, суд не бере до уваги через недоведеність ними обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). За таких обставин, враховуючи,що обов`язок утримувати свою дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька дитини, відповідач має змогу надавати таку допомогу, визнав позов в цій частині, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття підлягають задоволенню. Крім того, згідно ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, враховуючи, що сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача аліменти на утримання дружини в розмірі 1/8 частини всіх видів його доходу починаючи з 07.10.2025 року і до досягнення дитиною трирічного віку, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню частково. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 1211,20 грн. судового збору.

Outcome: partial