Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

Позивач ТОВ «Іннова Фінанс» звернувся до суду із позовною заявою, де просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 25215 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. На обґрунтування позову зазначив, що 10.01.2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] було укладено договір про надання грошових коштів у позику № 2673670124. Кредитний договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст.3,11,12 Закону України «Про електронну комерцію».\~Відповідно до\~договору позики\~позикодавець зобов`язувався\~надати позичальнику\~кредит на\~суму 3000\~грн.\~шляхом перерахунку\~на банківський\~рахунок (банківську\~картку)\~на умовах\~строковості,\~зворотності,\~платності,\~а позичальник\~зобов`язувався\~повернути позику\~у погоджений\~умовами договору\~строк або\~достроково та\~сплатити проценти\~за користування\~позикою.\~Товариство належним\~чином виконало\~свій обов`язок\~щодо надання\~позичальнику кредиту.\~Відповідач всупереч\~умовам договору\~позики свої\~зобов`язання\~за договором\~належним чином\~не виконав,\~суму позики\~не повернув,\~проценти за\~користування грошовими\~коштами не\~сплатив,\~внаслідок чого\~станом на\~день звернення\~до суду\~з позовною\~заявою,\~заборгованість відповідача\~перед товариством\~складає 25215\~грн.,\~з яких:\~3000\~грн. заборгованість\~за тілом\~кредиту та\~22215\~грн.\~ заборгованість\~за процентами.З урахуванням викладеного просив позовні вимоги задовольнити. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Маханьковою І.В. надано відзив на позовну заяву, в якому вона вказала, що не погоджується з викладеними у позовній заяві вимогами. Зазначила, що відповідно до умов договору позикодавець зобов`язувався надати позичальнику позику у сумі 3000 грн. шляхом їх безготівкового перерахунку на рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу позичальника на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути позику у погодженій умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно умов договору. Умовами договору передбачено, що строк позики складає 29 днів, дата надання позики 10.01.2024, дата повернення 08.02.2024, процентна ставка фіксована, дисконтна (знижена) процентна ставка (застосовується у відповідності до умов програми лояльності ТОВ «Іннова Фінанс» 0,01 % на день, процента ставка поза акційна (базова) 2,99 % на день. Нарахування процентів припиняється в день фактичного повернення кредиту в повному обсязі незалежно від закінчення строку дії кредитного договору. Позичальник має право продовжити строк користування позикою у випадку ініціювання пролонгації, про що зазначається у відповідній додатковій угоді, що укладається між сторонами та відображається позичальнику в особистому кабінеті. Однак матеріали позовної заяви не містять підтверджень того, що відповідачем було ініційовано питання про пролонгацію та було укладено додаткову угоду, яка визначена умовами договору про надання грошових коштів у позику № 2673670124 від 10.01.2024. Зазначила, що з огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним. Акцентувала увагу на тому, що у позовній заяві позивач зазначив розмір дисконтної (зниженої) процентної ставки 1,99 % на день, у той час, як відповідно до умов договору (п.п.1.1.4) вона становить 0,01 % на день. Виходячи із суми позики у розмірі 3000 грн., узгодженої процентної ставки у розмірі 0,01 % за день та строку кредитування (строку договору) тривалістю 29 днів, заборгованість відповідача за відсотками згідно з договором про надання грошових коштів у позику становить 8,70 грн. Вказала, що у договорі позики відсутнє посилання на номер банківського рахунку або номер картки, на яку необхідно перерахувати кошти, а до позову не долучені докази передачі кредитором грошових коштів боржнику. З урахуванням вищевикладеного просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Представником позивача надано відповідь на відзив, в якому він вказав, що пунктом 1.5 договору визначено, що у випадку користування позикою понад строк, встановлений п. 1.2. договору, з наступного дня після спливу строку вказаного в п. 1.2 цього договору умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою у розмірі 0,01 % перераховуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується позаакційна (базова) процентна ставка в розмірі 2,99% на день від суми позики за кожен день користування позикою. Строк дії цього договору діє на весь період, протягом якого сторони здійснюють свої права і виконують свої обов`язки за цим договором, але не раніше повного виконання сторонами своїх обов`язків, та визначається як період від дати отримання позичальником позики до фактичної дати повернення позики, процентів за дисконтною та/ або (позаакційною) базовою процентними ставками, штрафних санкцій, які мають бути сплачені у разі невиконання умов договору та інших нарахувань передбачених договором (п. 5.2 договору). Зазначив, що договір про надання грошових коштів № 2673670124 від 10.01.2024 укладений сторонами у спосіб, визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Звернув увагу на те, що одноразові ідентифікатори, які були надіслані відповідачу, є складною алфавітно-цифровою послідовністю (комбінація цифр і літер) та є різні для договору та паспорту кредиту, що унеможливлює випадкове підписання електронних документів та є усвідомленою дією відповідача. Щодо тверджень відповідача про необґрунтованість суми процентів зазначив, що при нарахуванні процентів товариством враховані законодавчі обмеження щодо нарахування процентної ставки у розмірі 2,5 % протягом перших 120 днів та протягом наступних 120 днів у розмірі 1,5 %. Детальний розрахунок заборгованості наявний в матеріалах справи. Вважає, що відсутність пролонгації означає, що строк дії договору сплинув, але зобов`язання позичальника залишилося невиконаним, що активує наслідки прострочення, передбачені договором. З урахуванням вищевикладеного просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник позивача ТОВ «Іннова Фінанс» у судове засідання не з`явився, згідно матеріалів справи позовні вимоги товариства підтримує в повному обсязі, просив розгляд справи проводити у його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] адвокат Маханькова І.В. у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність та у відсутність відповідача [PERSON] . При ухвалені рішення просила врахувати відзив на позовну заяву. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК Украни). Частиною першою та другою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". З врахуванням викладеного лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст..12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ст. 642 ЦК відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Судом встановлено, що 10.01.2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] був укладений договір надання грошових коштів у позику № 2673670124. Даний договір був укладений у формі електронного документу дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, у тому числі відповідачем [PERSON] . Договір містить відомості у тому числі про позичальника [PERSON] , його ідентифікаційний номер, номер телефону та адресу проживання, номер електронного платіжного засобу [NUMBER] та інші відомості про особу. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Також [PERSON] підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором паспорт споживчого кредиту. За умовами договору позикодавець зобов`язувався надати позичальнику кредит у розмірі 3000 грн. шляхом безготівкового перерахунку на рахунок позичальника на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у договорі. Кредит надано строком на 29 днів від дати отримання кредиту позичальником та строком повернення до 08.02.2024. Відповідно до п.1.1.4 договору дисконтна (знижена) процента ставка застосовується у відповідності до умов програми лояльності ТОВ «Іннова Фінанс»» становить 0,01 % на день (3,65 % річних). Згідно з п.1.1.5 договору процентна ставка позаакційна (базова) становить 2,99 % на день (1091,35 % річних). Пунктом 1.5 цього договору сторони погодили, що у випадку користування позикою понад строк, встановлений п.1.2 договору, з наступного дня після спливу цього строку умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою у розмірі 0,01 % на день перераховуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується позаакційна (базова) процентна ставка в розмірі 2,99% на день від суми позики за кожен день користування позикою. З виписки\~АТ «Універсал\~Банк»,\~наданої на\~виконання ухвали\~Крюківського районного\~суду м.\~Кременчука Полтавської\~області від\~23.07.2025\~про витребування\~доказів,\~договору №\~160523/1\~про надання\~послуг з\~приймання та\~переказу платежів,\~укладеного 16.05.2023\~ТОВ«Іннова Фінанс» та ТОВ ФК «Контрактовий дім», вбачається, що 10.01.2024 на картковий рахунок [PERSON] № [NUMBER] надійшли грошові кошти у розмірі 3000 грн. від ТОВ «Іннова Фінанс» через надавача послуг з приймання та переказу платежів ТОВ ФК «Контрактовий дім». З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів порушив, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість із тіла кредиту у сумі 3000 грн., які підлягають стягненню з нього на користь позивача. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. У відповідності до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Саме за благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28). Велика Палата Верховного суду у постанові справі № 910/4518/16 від 05.04.2023 року виснувала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти «за користування кредитом» (ст..1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (ст..625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного суду у справі №408/8199/16-ц у постанові від 24.05.2024, де суд вказав, що очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за "користування кредитом" поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Зазначене не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд (пункт 107 цієї постанови). Тобто твердження про те, що проценти за "користування кредитом" нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України. Відповідно до умов договору надання грошових коштів у позику, укладеного ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] , строк позики становить 29 днів, пролонгація (п.4 договору) можлива виключно у випадку ініціювання позичальником. Так, відповідно до п.4.9 договору продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди (додаткового договору), що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Матеріали справи не містять доказів пролонгації договору. Як зазначалося вище сторонами у договорі погоджена позаакційна (базова) процентна ставка у розмірі 2,99 % на день (1091,35 % річних) та погоджено, що у випадку користування позикою понад встановлений договором строк умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою у розмірі 0,01 % на день перераховуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується позаакційна (базова) процентна ставка в розмірі 2,99% на день від суми позики за кожен день користування позикою (п.1.5 договору). Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року до 23 квітня 2024 денна процентна ставка за користування кредитом, установлена у договорі, має бути не більше 2,5%. За викладених обставин заборгованість [PERSON] по процентам становить 2175 грн. (3000 грн./100% = х/2,5 %, х = 75 грн.; 29 днів х 75 грн. = 2175 грн.), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи те, що відповідач належним чином не виконує обов`язки за договором, не надав суду доказів на спростування вказаної заборгованості та її розміру, не надав суду доказів, що прострочення виконання грошового зобов`язання сталося не з його вини, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором надання грошових коштів у позику №2673670124 у розмірі 5175 грн., з яких: 3000 грн. сума заборгованості за основним боргом та 2175 грн. сума заборгованості за процентами. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи із вищенаведеного та пропорційного розрахунку, на користь позивача з відповідача [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 538 грн. 06 коп. (25215 грн./100 % = 5175 грн./х, х = 20,52 %; 2422 грн. 40 коп./100 % = х/20,52 %, х = 497грн. 07 коп.)

Outcome: partial