Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

06.11.2024 року до Дзержинського районного суд ум. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] в особі представника адвоката Моргуна А.О. до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Паляниця» про стягнення майнової та моральної шкоди, згідно прохальної частини якої просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача завдану майнову шкоду у розмірі 14\~807,99 грн., моральну шкоду у розмірі 75\~000,00 грн., втрати на правову допомогу у розмірі 9\~500,00 грн. (з урахуванням судового збору у розмірі 1\~211,20 грн.), а всього 99\~307,99 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у серпні 2024 року ОСББ «Паляниця» звернулося до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявами про видачу судових наказів про стягнення з позивача заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території та житлово-комунальні послуги. Відповідно судового наказу від 13 серпня 2024 року у справі № 638/14690/24, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Паляниця», код ЄДРПОУ44964693, адреса місцезнаходження: м. Харків, вул. Авіахімічна, 7, заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території та житлово-комунальні послуги за період з 01 вересня 2023 року до 30 червня 2024 року в розмірі 9061,69 грн. Відповідно судового наказу від 16 серпня 2024 року у справі № 638/14895/24, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Паляниця», розташованого за адресою: вул. Авіахімічна, буд. 7, м. Харків, 61145, (код ЄДРПОУ 44964693, МФО 351533 рахунок [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за оплату послуг з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій, електропостачання, холодного водопостачання та водовідведення, теплопостачання за період з 01.09.2023 року по 30.06.2024 року за ним утворилася заборгованість у сумі 23\~972, 12 грн. На дату звернення відповідачем до суду, [PERSON] за місцем реєстрації не проживав. Період відсутності проживання позивача за вказаною адресою обліковувався відповідачем періодом з 01.09.2023 року по 30.06.2024 рік включно. Позивач є військовослужбовцем Збройних Сил України, перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] у період з 19.04.2022 року по теперішній час, також є учасником бойових дій. У серпні 2024 року позивач звернувся усно та письмово до відповідача з питань заборгованості, а також проведення звірки за особовим рахунком по комунальним послугам. У ході звернення до відповідача з усними заявами про надання пояснень з приводу стягнення незрозумілих боргів та здійснити перерахунок сум комунальних платежів, враховуючи наявну соціальну пільгу, як учасника бойових дій, позивач не отримав жодної відповіді. На письмові звернення відповідачем також не було надано відповіді. На підставі необґрунтованих дій відповідача, 17.08.2024 року позивач звернувся за правовою допомогою до адвоката Моргуна Артема Олександровича для скасування судових наказів, які в подальшому були скасовані. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.09.2024 року у справі №638/14690/24 скасовано судовий наказ Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2024 року в справі №638/14690/24 (провадження №2-н/638/2638/24), за заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Паляниця» про видачу судового наказу відносно [PERSON] про стягнення суми заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території та житлово - комунальні послуги за період з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2024року в розмірі 9061,69 грн. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.08.2024 року у справі №638/14895/24 скасовано судовий наказ №638/14895/24 від 16 серпня 2024 року, виданий Дзержинським районним судом м. Харкова за заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Паляниця» за вимогою про стягнення з [PERSON] заборгованості за оплату послуг за утримання будинків та споруд та прибудинкових територій, електропостачання, холодного водопостачання та водовідведення, теплопостачання. В наслідок фінансових затрат позивачем були понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 12050 грн. та інші витрати (придбання палива) у розмірі 2\~757,99 грн. Крім того, позивач зазначає, що відповідачем не врахована соціальна пільга, як учасника бойових дій. Також позивач стверджує, що в наслідок судових процесів які були ініційовані відповідачем йому було завдано моральної шкоди, розмір якої становить 75\~000,00 грн. Позовні вимоги в цій частині обґрунтовані тим, що протиправними діями відповідача позивачу спричинено моральну шкоду, яка полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких він, як військовослужбовець, який виконує свій обов`язок по захисту Батьківщини, зазнав у зв`язку з проведенням комплексу заходів про відновленню своїх порушених прав у судовому порядку, намаганнями обґрунтувати наявність пільг, що йому надані та безпідставністю і відмовою відповідача здійснити позасудове врегулювання питань сплати житлово-комунальних послуг, неможливістю отримати належних та обґрунтованих відповідей з боку відповідача на його звернення, нехтування правами та законними інтересами військовослужбовця, у душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з протиправною поведінкою відповідачів відносно самого позивача, оскільки відповідачами безпідставно було здійснено звернення до суду, з неналежними розрахунками щодо стягнення комунальних послуг, незаконного донарахування до можливих заборгованостей сум правової допомоги. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.11.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 22.11.2024 через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Паляниця» - адвоката Бєлокриницького А.О. до суду надійшов відзив на позов, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що [PERSON] не оплачував у повному обсязі надані житлово-комунальні послуги, внаслідок чого виникла заборгованість. Тож, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Паляниця» було змушене звернутись до суду з заявою\~про видачу\~судового наказу\~про\~стягнення заборгованості\~за послуги\~з утримання\~будинку та\~прибудинкової території\~та житлово\~комунальні\~послуги.\~Зазначені судові\~накази були\~скасовані за\~заявами [PERSON] ,\~в яких\~він стверджував,\~що сума\~заборгованості є\~спірною.\~Отже,\~викладені в\~заяві про\~скасування судового\~наказу доводи\~можуть бути\~перевірені судом\~лише під\~час розгляду\~справи в\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~з додержанням\~загальних правил\~щодо пред`явлення\~позову.\~Тобто,\~скасування судових\~наказів не\~є результатом\~порушення цивільного\~права [PERSON] \~з боку\~ОСББ «Паляниця»,\~як стверджує\~позивач у\~позовній заяві.\~ Щодо\~наявної соціальної\~пільги,\~як учасника\~бойових дій,\~відповідач зазначає,\~що чинне\~законодавство України\~не наділяє\~ОСББ повноваженнями\~щодо застосування\~соціальної пільги\~зі сплати\~житлово-комунальних\~послуг.\~Водночас,\~на ОСББ\~законодавство України\~покладає обов`язок\~з забезпечення\~своєчасного надходження\~коштів \~для сплати\~всіх платежів,\~передбачених законодавством\~та статутними\~документами,\~а також\~щодо забезпечення\~і захисту\~прав співвласників\~та дотримання\~їхніх обов`язків.\~Щодо відшкодування\~моральної шкоди\~відповідач стверджує, що сторона, яка пред`являє вимоги відшкодування завданої їй моральної шкоди, не звільняється від обов`язку довести наявність такої шкоди, її розмір, надавши належні, допустимі та достовірні докази цього факту, у порядку встановленому процесуальними нормативно-правими актами. Втім позивач [PERSON] , не надав належних та допустимих доказів того, що відповідач спричинив йому моральну шкоду, яка описана у позовній заяві. 26.11.2024 від представника позивача [PERSON] адвоката Моргун А.О. до суду надано відповідь на відзив, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. 29.11.2024 від представника відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Паляниці» - адвоката Бєлокриницького А.О. до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі частини 1 статті 255 ЦПК України. Клопотання обґрунтовано тим, що позивачем подано позовну заяву щодо відшкодування шкоди, завданої поданням заяв про видачу судових наказів. Незгода позивача із поданими заявами про видачу судових наказів повинна бути висловлена у процесуальний спосіб, тобто відповідно до норм ЦПК під час розгляду судом безпосередньо тієї справи, в межах якої така апеляційна скарга і подана. Процесуальним механізмом щодо відшкодування майнової та моральної шкоди (зокрема, витрат на професійну правничу допомогу) є звернення в межах первісних справ із заявами про відшкодування витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, як це передбачено статтями 137, 141 ЦПК України. Відшкодування моральної шкоди у зв`язку з реалізацією особи свого права на звернення до суду чинним законодавством не передбачено. Враховуючи наведене, позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в даній справі не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а інші заявлені вимоги мають бути розглянуті в межах справ, які слугували підставою даного позову, а тому на думку сторони відповідача, наявні підстави для закриття провадження в даній справі. 04.12.2024 року від представника позивача [PERSON] адвоката Моргун А.О. до суду надійшли заперечення щодо клопотання про закриття провадження. Зазначає, що виходячи з позовних вимог та обґрунтувань по суті спору, наявності та представлення відповідних доказів, підстави визначені статтею 255 ЦПК України щодо закриття провадження у справі відсутні. В порядку цивільного судочинства можуть розглядатись будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи не визначеними. Окрім цього, питання відносно відкриття провадження у справі вирішено судом з чітким врахуванням норм ЦПК України, про що винесено відповідну ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.11.2024 року. Також кожна людина має право на звернення до суду та кожен має право на професійну правничу допомогу. Враховуючи викладене, представник позивача просить залишити без задоволення клопотання про закриття провадження у справі та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 05.12.2024 року від представника позивача [PERSON] адвоката Моргун А.О. до суду надійшла уточнена позовна заява в частині збільшення витрат на правничу допомогу, згідно прохальної частини якої просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 17\~000,00 грн. (з урахуванням судового збору у розмірі 1\~244,20 грн.), а всього стягнути 106\~807,99 грн. 10.12.2024 року від представника відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Паляниця» - адвоката Бєлокриницького А.О. до суду надійшли заперечення. 13.12.2024 року від представника позивача [PERSON] адвоката Моргун А.О. до суду надійшла відповідь на заперечення. 14.02.2025 року від представника відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Паляниця» - адвоката Бєлокриницького А.О. до суду надійшли додаткові пояснення по справі. 24.02.2025 року від представника позивача [PERSON] адвоката Моргун А.О. до суду надійшли заперечення на клопотання про закриття провадження. Суд, дослідивши подані сторонами докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і для вирішення спору по суті, дійшов до наступних висновків. Частиною 1\~статті 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України\~визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені\~статтею 16 ЦК України. Разом із цим, відповідно до частини 1\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями\~12,\~81\~ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених\~ст.82 ЦПК України. Зокрема, у відповідності до частини 1\~статті 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. З приводу заявленого клопотання представника відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Паляниця» - адвоката Бєлокриницького А.О. про закриття провадження у справі на підставі частини 1 статті 255 ЦПК України, суд зазначає наступне. Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України. Пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 зазначено, що закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Статтею 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ. Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Як вбачається з матеріалів справи предметом даного спору є стягнення моральної та матеріальної шкоди з відповідача, внаслідок скасування судових наказів. Отже, вказаний спір між сторонами виник виключно з цивільних правовідносин та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому, клопотання представника відповідача - щодо закриття провадження у справі задоволенню не підлягає. \~ \~ \~ \~Матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами, що 13.08.2024 року Дзержинським районним судом м. Харкова у справі №638/14690/24 видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Паляниця», код ЄДРПОУ 44964693, адреса місцезнаходження: м. Харків, вул. Авіахімічна, 7, заборгованість за послугу з утримання будинку та прибудинкової території та житлово-комунальні послуги за період з 01.09.2023 року по 30.06.2024 рік у розмірі 9\~061,69 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.08.2024 року скасовано судовий наказ Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.08.2024 року у справі №638/14690/24. \~ \~ \~ \~16.08.2024 року Дзержинським районним судом м. Харкова у справі №638/14895/24 видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Паляниця», суму заборгованості за оплату послуг з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій, електропостачання, холодного водопостачання та водовідведення, теплопостачання за період з 01.09.2023 року по 30.06.2024 рік у розмірі 23\~972,12 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.08.2024 року судовий наказ №638/14895/24 від 16.08.2024 року, виданий Дзержинським районним судом м. Харкова за заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Паляниця» за вимогою про стягнення з [PERSON] заборгованості за оплату утримання будинків та споруд та прибудинкових територій, електропостачання, холодного водопостачання та водовідведення, теплопостачання скасовано. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Матеріали справи не містять відомостей про звернення Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Паляниця» із вимогами про стягнення з [PERSON] заборгованості за комунальні послуги, в порядку позовного провадження. \~ \~ \~ \~Тобто, на момент подачі позову до суду, судові накази, які були винесені Дзержинським районним судом м. Харкова є скасованими. \~ \~ \~ \~17.08.2024 року між [PERSON] та адвокатом Моргун Артемом Олександровичем було укладено договір про надання правової допомоги. Відповідно до договору про надання правової допомоги №б/н від 17.08.2024, розрахунку витрат на правничу допомогу від 17.08.2024, звіту №1 до договору про надання правової допомоги від 17.08.2024 від 23.08.2024, звіту №2 до договору про надання правової допомоги від 17.08.2024 року від 23.08.2024, розрахунку витрат на правничу допомогу від 18.08.2024, звіту №3 до договору про надання правової допомоги від 17.08.2024 від 09.09.2024, акта виконаних робіт №1 до договору про надання правової допомоги від 17.08.2024 від 10.09.2024, акта виконаних робіт №2 до договору про надання правової допомоги від 17.08.2024 від 10.09.2024 позивачем були понесені витрати на професійну правничу допомогу, що у загальному розмірі становлять 12\~050,00 грн. Також, як вбачається із матеріалів цивільної справи позивачем були понесені витрати на придбання палива (інші послуги) на загальну суму 2 757,99 (дві тисячі сімсот п`ятдесят сім 99 коп.) гривень. Вказані витрати підтверджуються випискою по витратам по картці/рахунку [NUMBER] ( [NUMBER] ) і додатковим рахункам договору SAMDN20000029987353 від 24.10.2009 за період 23.08.2024-23.08.2024. Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Відповідно до приписів статті 161 ЦПК України вимоги про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг розглядається судом в порядку наказного провадження. Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає\~судовий наказ, який є особливою формою судового рішення. При цьому у наказному провадженні можуть існувати лише безспірні вимоги заявника - це такі вимоги заявника, із яких не вбачається спір про право, тобто це вимоги, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин. Ухвала про скасування судового наказу є процесуальним документом суду, яким скасовується лише документ - судовий наказ, але не заборгованість. Відповідно до частини першої\~статті 170 ЦПК України,\~боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої\~статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Вимоги щодо форми та змісту заяви про скасування судового наказу закріплені у статті 170 ЦПК України, що включають подання документу, що підтверджує сплату судового збору. Згідно з положеннями частини 3 статті 171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому\~статтею 444\~цього Кодексу. Відповідно до частини 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. При цьому, частиною 5, 6 статті 137 ЦПК України визначено, що у разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. За висновками Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц при розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. У додатковій постанові від 24 червня 2024 року у справі №712/3590/22 Верховний Суд звернув увагу на необхідність врахування судами, що для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат. Наведене є обов`язком, визначеним частиною першою статті 81 ЦПК України. Тобто, на відмінну від витрат по сплаті судового збору, розмір якого визначається Законом України «Про судовий збір», розмір витрат на правничу допомогу не є фіксованим, а питання про відшкодування витрат на правничу допомогу відповідно до положень ст. 137 ЦПК України вирішується з урахуванням умов договору про надання правничої допомоги, а також заперечень іншої сторони щодо наявності підстав та розміру таких витрат. Відтак, при вирішенні питання про відшкодування витрат на правничу допомогу суд має забезпечити реалізацію сторонами дотримання принципу змагальності. При розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник (частина друга статті 42 ЦПК України). Судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем (сторонами у позовному провадженні) у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів частини 3, 8 статті 141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами частин 1, 2 статті 141 ЦПК України. Відповідно до положень статті 167 ЦПК України розгляд заяв про видачу судового наказу проводиться без судового засідання і повідомлення заявника та боржника. Також суд зазначає, що цивільним процесуальним кодексом не передбачено призначення судового засідання для розгляду заяви про скасування судового наказу. Тобто, враховуючи, що розгляд заяви про скасування судового наказу проводиться без виклику сторін, то сторони позбавлені можливості подати заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу або клопотання про зменшення таких втрат. З огляду на викладене відшкодування витрат на правничу допомогу можливе у справах позовного провадження. У справах наказного провадження витрати на правничу допомогу не відшкодовуються. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 25 березня 2020 року у справі №607/1219/18 щодо можливості відшкодування витрат на правничу допомогу у справах позовного провадження. Отже, Розділ II ЦПК України, яким урегульовано порядок розгляду справ наказного провадження, не містить положень, які б передбачали можливість розподілу витрат на правничу допомогу. Тобто, процесуальної можливості будь-яким чином оспорити заявлену до стягнення суму витрат на правничу допомогу немає. Позивач скористався своїми правами та скасував судові накази у процесуальний спосіб, стверджуючи, що між сторонами існує спір з приводу заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. Відтак, зазначені в заяві про скасування судового наказу доводи заявника можуть бути перевірені судом лише під час розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову. Процесуальним механізмом щодо відшкодування майнової та моральної шкоди (зокрема, витрат на професійну правничу допомогу) є звернення в межах первісних справ із заявами про відшкодування витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді, як це передбачено статтями 137, 141 ЦПК України. За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. Відповідно до частин першої та другої статті 22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно із статтею 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні враховувати, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Частиною другою статті 1166\~ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відсутність своєї вини відповідно до вимог частини другої статті 1166\~ЦК України має доводити саме заподіювач шкоди, а не позивач має доводити наявність вини відповідача, хоча він не позбавлений цього права. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: шкода; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача; вина. За змістом частини\~\~1\~статті\~\~26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"\~адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (частина\~\~3\~статті\~\~27 цього Закону). У\~статті\~\~30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"\~передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни його розміру, порядок сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (пункт 269). Згідно з пунктом 4 частини першої\~статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"\~договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Водночас згідно з процесуальним законодавством встановлено види судових витрат, порядок їх розподілу тощо. Так, як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення грошових коштів, сплачених ним за послуги адвоката згідно з договором про надання правової допомоги у зв`язку із скасуванням судових наказів у справах №638/14690/24 та №638/14895/24. За своєю правовою природою витрати на правову допомогу, що ґрунтуються на договірних відносинах, можуть бути відшкодовані виключно у спосіб, передбачений процесуальним законодавством. Витрати, зокрема, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката є такими, що понесені особою у зв`язку із реалізацією своїх процесуальних прав при розгляді певної справи у суді. Такі витрати процесуальним законом віднесено до судових витрат, вони відшкодовуються в порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом; їх не можна визнати збитками чи шкодою у розумінні положень цивільного законодавства України й вони не можуть бути стягнуті за позовною вимогою в іншому провадженні. Аналогічну правову позицію закріплено у постановах Верховного Суду України від 20.05.2009 у справі № 6-3261св08, від 27.01.2010 у справі № 6-11633св09, від 03.02.2010 у справі № 6-15773св09. У пункті 6.19 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18 зазначено, що за висновками Великої Палати Верховного Суду процесуальні витрати, понесені у судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову; такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством (пункт 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 462/6473/16-ц за провадженням № 14-400 цс 18, пункт 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 688/2479/16-ц за провадженням № 14-447цс19, пункт 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 489/5045/18 за провадженням № 14-191 цс 19). Отже, витрати, пов`язані із наданням правової допомоги (оплата послуг адвоката) не є тотожними реальним збиткам (грошовій вартості втраченого майна та додаткових витрат на його відновлення) та не\~\~набувають відповідних ознак унаслідок нереалізації права на їх відшкодування у передбаченому законом порядку. Законодавством не\~\~передбачено можливості стягнення витрат на оплату правової допомоги за скасування судових наказів в іншій справі, як і немає правових підстав для ототожнення витрат на правову допомогу і шкоди (збитків) у розумінні положень чинного законодавства. Також не передбачено можливості стягнення інших витрат, а саме витрат на паливо. Решта доводів позивача, зокрема про не врахування відповідачем для позивача соціальної пільги, як учасника бойових дій тощо не заслуговують на увагу, оскільки не стосуються предмету спору. Окрім цього, суд зауважує, що позивач лише скористався своїм правом на професійну правничу допомогу. Також слід зауважити, що позивач зазначає, що останній є Учасником бойових дій. З приводу цього, суд зазначає, що статтею 3 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» визначено, що право на безоплатну правничу допомогу - гарантована\~Конституцією України\~можливість громадянина України, іноземця, особи без громадянства, у тому числі біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту, отримати в повному обсязі безоплатну первинну правничу допомогу, а також можливість певної категорії осіб отримати безоплатну вторинну правничу допомогу у випадках, передбачених цим Законом. Частиною 1 статті 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» визначено категорії осіб, які мають право на безоплатну вторинну правничу допомогу згідно з цим Законом та іншими законами мають такі категорії фізичних осіб, зокрема ветерани війни та члени сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, члени сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, особи, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, - на всі види правничих послуг, передбачених\~частиною другою\~статті 13 цього Закону. Тобто, звернення позивача до адвоката Моргун Артема Олександровича за наданням професійної правової допомоги, за послуги якого позивач сплатив грошові кошти, було виключено право позивача, хоча й останній не був позбавлений можливості звернутися за безоплатною правничою допомогою. За таких обставин, вимоги позивача про стягнення майнової шкоди задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди. У пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року роз`яснено, що способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Згідно з частинами першою, другою статті 23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди» із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі у дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи, оскільки судом не встановлено факту заподіяння позивачу майнової шкоди відповідачем, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про стягнення із відповідача моральної шкоди у розмірі 75\~000,00 грн. - необхідно відмовити. Крім того, позивач на підтвердження вимоги про стягнення моральної шкоди у заявленому розмірі не надано жодних доказів. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до частини 1, 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи те, що судом відмовлено у задоволенні позовних вимог, а тому судовий збір та судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed