Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

Позивачем подано дану позовну заяву в якій вона просить розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 22 жовтня 1999 року Знам`янським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградської області, актовий запис №170. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що з відповідачем з 22 жовтня 1999 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають дітей, зокрема неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу стали ті обставини, що між ними відсутні спільні інтереси та наявні різні погляди на життя. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач вказує, що з вересня 2020 року вони з відповідачем проживають окремо, відтак збереження шлюбу є неможливим. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд справу розглядати за її відсутності. Відповідач в судове засідання також не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розгляд справи провести без його участі. Вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 22 жовтня 1999 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано Знам`янським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградської області, актовий запис №170 (а.с.7). Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.10). За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей.\~ Враховуючи викладене, те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, вважаючи, що він існує лише формально і примирення між ними не можливе, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов необхідно задовольнити. Частиною 1 ст.141\~ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з цим, відповідно до ч.1 ст.142\~ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зазначене узгоджується з ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір». За подання даного позову до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. Таким чином 50% сплаченого позивачем судового збору підлягає поверненню їй з державного бюджету, у зв`язку із визнанням відповідачем позову. А інші 50% - підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved