Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 22.07.2025 до суду надійшла позовна заява представника позивача [PERSON] адвоката Побережної Ірини Володимирівни до [PERSON] про збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їхнього стягнення, в якій представник позивача просить збільшити розмір аліментів шляхом зміни способу їхнього стягнення, присуджених рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 05.05.2018 та стягувати з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду чинності та до досягнення дитиною повнолітнього віку. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 16.05.2015 по 25.04.2017 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у сторін народився спільний син [PERSON] . Рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 25.04.2017 шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 10.05.2017. Рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 05.05.2018 вирішено стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 1000,00 грн щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 лютого 2018 року і до досягнення сином повноліття. Рішення суду набрало законної сили 05.06.2018. 05.06.2018 року за вказаним рішенням суду видано виконавчий лист, на підставі якого відкрите виконавче провадження. Відповідно до довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів, наданої Городоцько-Ярмолинецьким відділом державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 16.07.2025 заборгованість за виконавчим листом № 670/128/18 станом на 16.07.2025 відсутня. 15.04.2021 позивач зареєструвала інший шлюб, після чого вона змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] . Щодо зміни матеріального стану отримувача аліментів (позивача) зазначено, що на сьогодні син сторін [PERSON] зареєстрований та проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , навчається у 5-Б класі Віньковецького ліцею Віньковецької селищної ради. Позивач перебуває у неоплачуваній відпустці по догляду за дитиною до шести років, що підтверджується довідкою КП «Хмельницька міська лікарня» Хмельницької міської ради від 18.07.2025 і, відповідно, доходу не отримує. На час звернення із даним позовом до суду сину сторін виповнилося повних дев`ять років. З часу постановлення рішення суду про стягнення аліментів від 05.05.2018, коли [PERSON] було два роки, економічна ситуація в країні змінилася, значно зросли ціни на продукти харчування, одяг, взуття, ліки, житлово-комунальні послуги. Разом із тим потреби дитини з віком змінилися та збільшилися в силу її росту та розвитку, змінився прожитковий мінімум для дитини, а обов`язок по утриманню дитини не може бути покладений виключно на матір. Усі перелічені обставини вказують про погіршення матеріального становища позивача. Щодо зміни матеріального стану платника аліментів (відповідача) зазначено, що відповідач перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] Збройних Сил України, має статус учасника бойових дій. Отримує стабільний дохід, що в свою чергу вказує на покращення його матеріального становища з часу ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів у 2018 році. Інших осіб на утриманні відповідача немає. Стан його здоров`я відмінний. Крім того, відповідачем з часу винесення рішення суду про стягнення аліментів від 05.05.2018, набуто у власність нерухоме та рухоме майно, а саме: 22.08.2019 транспортний засіб ВАЗ 2107, 2004 року випуску; 21.07.2020 земельна ділянка кадастровий номер 6820686000:04:012:0132 площею 2 га, яка перебуває в оренді ТОВ «АВС-АГРО ПЛЮС»; 28.10.2022 житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] ; 26.02.2024 земельна ділянка кадастровий номер 6825886400:04:023:0185 площею 0,0877 га. Вказане підтверджуєтеся повідомленням Головного сервісного центру МВС України від 14.07.2025, Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 434815863 від 09.07.2025. Представник позивача звертає увагу суду, що законом встановлено обов`язок відповідача надавати матеріальну допомогу дитині, оскільки остання росте і потребує більшого забезпечення, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, а тому визначений судом 05.05.2018 розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання їх сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гри, але не менше 50 відсотків прожитковою мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, не відповідають інтересам та потребам дитини. З огляду на викладене, враховуючи пріоритет інтересів дитини, рівність обов`язку обох батьків щодо утримання сина, матеріальне та сімейне становище сторін, зокрема, погіршення матеріального становища позивача та покращення такого становища відповідача, вік дитини, на утримання якої стягуються аліменти, ріст потреб, підвищення цін та рівня мінімальних соціальних гарантій, інші обставини, а також те, що зміна способу стягнення аліментів є правом саме позивача, то аліменти в стягнутому розмірі є недостатніми, позивач вважає, що справедливим, розумним, необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку спільного сина сторін буде стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), щомісячно з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Рух справи в суді та позиція сторін у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2025 для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Голуба О.Є. На виконання вимог ч. 6, 8 ст. 187 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності здійснив запит та отримав відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру щодо інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача у справі. Ухвалою суду від 25.07.2025 прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання на 20.08.2025. Також даною ухвалою за клопотанням представника позивача витребувано інформацію про доходи відповідача, яка міститься Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів. Витребувана інформація отримана судом 29.07.2025. 20.08.2025 судове засідання відкладено у зв`язку із перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці з 18 серпня по 12 вересня 2025 року. Окрім того, відповідачем було подано клопотання про відкладення судового засідання з метою укладення договору з адвокатом для захисту своїх прав та інтересів. 26.09.2025 до суду надійшла заява від [PERSON] про залучення її до участі у справі як представника відповідача. 29.09.2025 в електронній формі через «Електронний суд» до суду надійшла заява представника відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконфенції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою суду від 30.09.2025 клопотання представника відповідача задоволено, постановлено провести судове засідання в режимі відеоконференції. 02.10.2025 в електронній формі через «Електронний суд» до суду надійшов відзив на позовну заяву та одночасно з відзивом надійшло клопотання про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 02.10.2025 продовжено строк для подачі відзиву та постановлено долучити поданий відзив до матеріалів справи. В даному відзиві представник відповідача зазначає, що на утриманні у [PERSON] перебуває непрацездатна мати [PERSON] , якій встановлена ІІ група інвалідності та протипоказана важка праця, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 128907. [PERSON] інших доходів, окрім пенсії по інвалідності, немає, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/ [NUMBER] нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з січня 2024 року по червень 2025 року. У зв`язку із захворюванням [PERSON] несе витрати на купівлю медикаментів, а також оплату лікування. Пенсії, яку отримує матір відповідача не вистачає, що зумовлює надання фінансової допомоги від сина. Батько [PERSON] помер [INFO] . Також вказує що 13 липня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] . Віньковецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . [PERSON] має проблеми зі здоров`ям та потребує оперативного лікування. Зазначені обставини підтверджуються консультативними висновками. Операція є дороговартісною та потребує значних фінансових заощаджень. Дружина [PERSON] несе витрати на купівлю медикаментів, а також оплату лікування. У зв`язку з проблемами зі здоров`ям [PERSON] не може працювати. Наразі вона не працює, доходів не отримує, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків відповідь на запит у електронному вигляді від 26.09.2025. Зазначені обставини підтверджують, що на утриманні у відповідача перебуває дружина. Також представник відповідача вказує, що через отримані поранення [PERSON] відчуває суттєве обмеження у фізичній активності та загальне погіршення стану здоров`я. Як військовослужбовець [PERSON] потребує проходження курсу реабілітаційного лікування, що передбачає додаткові витрати на медикаментозне забезпечення, фізіотерапевтичні та інші відновлювальні процедури. Разом з тим, під час проходження військової служби [PERSON] потребує коштів на військові потреби, оскільки у зв`язку з неналежним забезпеченням, неможливістю держави забезпечити всім необхідним військовослужбовців, враховуючи агресію російської федерації на території України, [PERSON] як військовослужбовець змушений самостійно, за власні кошти, забезпечувати себе, зокрема, але не виключно, амуніцією, продуктами харчування, ліками, засобами індивідуального захисту, витрачати кошти на ремонт автомобілів, на купівлю різних товарів, робіт, послуг, які необхідні для забезпечення виконання завдань з оборони країни. [PERSON] відповідно до посвідчення серії [NUMBER] має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. Відповідно до ч. 4 статті 13 даного Закону, дітям військовослужбовців за місцем проживання їх сімей у першочерговому порядку надаються місця у загальноосвітніх та дошкільних навчальних закладах і дитячих оздоровчих таборах незалежно від форм власності. [PERSON] надав копію посвідчення серії [NUMBER] та інших документів позивачу. Також [PERSON] сплачує аліменти на дитину додатково, у добровільному порядку на рахунок позивача, окрім тих, що стягуються на виконання рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 05 травня 2018 року у справі №670/128/18. Щодо доводів позивача про зміну матеріального стану відповідача, представник останнього вказує, що [PERSON] є військовослужбовцем. Дохід не є стабільним, оскільки його розмір безпосередньо залежить від умов проходження служби. Зокрема, грошове забезпечення може істотно відрізнятися залежно від того, чи залучений військовослужбовець до виконання бойових завдань у районах проведення бойових дій. У випадку безпосередньої участі в бойових діях до основного грошового забезпечення нараховуються додаткові виплати, передбачені чинним законодавством. Водночас у періоди, коли військовослужбовець не перебуває в зоні бойових дій, його дохід складається лише з базових окладів і надбавок, що призводить до істотної різниці у щомісячному рівні доходів. Таким чином, дохід військовослужбовця не можна вважати стабільним чи гарантованим, що створює додаткові труднощі в і без того складних умовах військової служби. Додатково зазначає, що житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] [PERSON] успадкував за померлим батьком згідно свідоцтва про право на спадщину №1057. Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб [PERSON] разом з матір`ю зареєстровані та проживають у вказаному будинку. Щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6820686000:04:012:0132, вказує, що дана земельна ділянка отримана [PERSON] в порядку статті 121 Земельного кодексу України за нормами безоплатної передачі земельних ділянок громадянам у власність, що підтверджується рішенням від 26.06.2020 №69-45/2020. Щодо доводів позивача про необхідність збільшення розміру аліментів внаслідок збільшення цін тощо, представник відповідача зазначає, що позивач посилаючись на те, що аліментів, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для матеріального утримання їхньої дитини, що ставить її у скрутне матеріальне становище, не вказує та не доводить належними, достовірними та допустимими доказами як розміру витрат, що потребує дитина щомісячно, так і наявності у позивача скрутного матеріального становища, а також того, що отримуваний розмір аліментів є недостатній та не покриває базових витрат дитини. В утриманні дитини повинні приймати участь обоє батьків. Згідно довідки КП «Хмельницької міської лікарні» Хмельницької міської ради від 18 липня 2025 року № 121 в якій зазначено, що [PERSON] знаходиться у відпустці для догляду за дитиною до 6 років з 23 березня 2025 року. Однак, позивач не вказує, що вона є майстром манікюру та надає відповідні послуги. Таким чином, позивачем не доведено необхідності стягнення саме такого розміру аліментів на утримання дитини, враховуючи, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а також те, що відповідач добровільно сплачує кошти додатково, та те, що, у разі необхідності, відповідач понесе додаткові витрати в добровільному порядку. Таким чином [PERSON] позовні вимоги визнає частково та не заперечує проти збільшення розміру аліментів, однак не у заявленому позивачем розмірі 1/4, а в розмірі 1/6 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно. 07.10.2025 в електронній формі через електронний кабінет до суду надійшла відповідь на відзив. У відповіді на відзив представник позивача зазначає таке. Щодо перебування на утриманні у [PERSON] непрацездатної матері [PERSON] , якій встановлена ІІ група інвалідності та протипоказана важка праця, представник позивача зазначає, що пенсія по інвалідності є стабільним щомісячним доходом матері, гарантованим державою. Витрати на лікування можуть частково компенсуватися за рахунок державних та місцевих програм підтримки, пільг та субсидій. Наявність у матері пенсії спростовує твердження, що вона повністю перебуває на утриманні відповідача. Більше того, доказів фактичного понесення таких витрат (чеки, квитанції, договори на лікування) відповідачем не надано. Також звертає увагу суду, що відповідачем не доведено до відома суду той факт, що у матері відповідача є дочка [PERSON] , [INFO] , яка теж має обов`язок утримання своєї непрацездатної матері, та той факт, що 17.05.2023 мати відповідача [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Щодо перебування дружини відповідача [PERSON] на його утриманні, оскільки вона має проблеми зі здоров`ям, не може працювати та потребує оперативного лікування, операція є дороговартісною та потребує значних фінансових заощаджень, тому дружина [PERSON] несе витрати на купівлю медикаментів, а також оплату лікування, представник позивача вказує, що, консультативні висновки про стан здоров`я дружини не підтверджують реального понесення витрат відповідачем (відсутні квитанції, чеки, договори), як і не підтверджують того, що дружина відповідача є непрацездатною. Щодо отримання поранення під час виконання службових обов`язків та подальшої реабілітації, вказано, що оскільки відповідач є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] та має статус учасника бойових дій, та відповідно перебуває на продовольчому, речовому та іншому забезпеченні за рахунок держави, то вказані обставини поранення та реабілітації після поранення не впливають на його матеріальний стан і відповідач має фінансову можливість сплачувати аліменти на утримання спільного сина сторін [PERSON] Щодо покращення матеріального становища відповідача, вказано що відповідно до інформації з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, яка витребувана судом за клопотанням позивача, відповідач отримав за січень 2025 червень 2025 року 527 737,28 грн, що в середньому за місяць становить 87 956,21 грн, що ще раз підтверджує покращення його матеріального стану, яке відбулося після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів у 2018 році. Щодо посилання відповідача на особисту сторінку в Instagram як доказ підприємницької діяльності не є належним доказом у розумінні ст. 76-78 ЦПК України, оскільки: скріншоти із соцмереж не підтверджують отримання доходу, а лише можуть свідчити про особисті інтереси чи хобі; відсутні будь-які офіційні дані про отримання прибутку позивачем; такі припущення відповідача не можуть замінити належних доказів, визначених законом. Також у відповіді на відзив представник позивача зазначає, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а особливо на перших роках її життя, у зв`язку з чим, з певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку, матір. Відповідач безпідставно посилається на рівність прав і обов`язків батьків, ігноруючи фактичну ситуацію: позивач здійснює щоденне фізичне, емоційне та матеріальне забезпечення дитини, не маючи стабільного доходу у зв`язку з перебуванням у відпустці для догляду за дитиною; відповідач, маючи високий стабільний дохід (понад 87 тис. грн на місяць), сплачує мінімальні аліменти та не несе витрат, співмірних із його фінансовими можливостями на утримання сина. 14.10.2025 в електронній формі через електронний кабінет до суду надійшли заперечення (на відповідь на відзив), в якій представник відповідача щодо того, що матір відповідача перебуває на утриманні чоловіка зазначає, що [PERSON] на даний час ніде не працює, постійного доходу не має та не бере участі у матеріальному забезпеченні сім`ї. З огляду на це, відповідач надає матері фінансову підтримку, щоб забезпечити її необхідними коштами для життя. Разом із тим, кошти фактично використовуються і її чоловіком. Таким чином, фінансова допомога спрямована виключно на підтримку матері, однак у зв`язку з обставинами її сімейного стану, частина цих коштів опосередковано забезпечує й потреби її чоловіка, який самостійно не забезпечує себе доходом. Щодо позиції представника позивача щодо витрат дружини на лікування представник відповідача вказує, що як уже зазначалося у відзиві на позовну заяву на даний час [PERSON] не працює через суттєве погіршення стану здоров`я та необхідність лікування. У зв`язку з цим відповідач надає їй грошову допомогу для покриття витрат, пов`язаних із лікуванням, придбанням необхідних медикаментів та забезпеченням належних умов для відновлення здоров`я. Надання коштів відповідач здійснює з власних доходів на добровільній основі, з метою підтримки дружини у період її хвороби та тимчасової непрацездатності. На спростування позиції представника позивача про відсутність доказів реального понесення [PERSON] витрат на лікування до заперечень додаються відповідні докази. Також представник відповідача вказує, що посилання сторони позивача на те, що переказ коштів на користь [PERSON] нібито є проявом волонтерської діяльності, є безпідставним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи і вимогам чинного законодавства України. У даному випадку переказ коштів здійснювався на користь особи, яка відповідає за закупівлю/ ремонт/ доставку автомобіля для потреб ЗСУ, тобто військової частини у якій проходить службу відповідач та безпосередньо користується зазначеними автомобілями у службових цілях. Водночас за результатами розгляду адвокатського запиту 13 жовтня 2025 року надійшла відповідь ТОВ «Нова Пошта», у якій міститься інформація про надані послуги та здійснені операції за останні три місяці. Згідно з отриманими даними, за вказаний період, зокрема: на послуги ТОВ «Нова Пошта» було витрачено 3953,18 грн; на товари 76 233 грн. Аналіз переліку замовлень свідчить, що основна частина витрат припадає на придбання одягу, лікарських засобів та інших необхідних предметів для забезпечення позицій. Таким чином, надана ТОВ «Нова Пошта» інформація підтверджує фактичний характер витрат відповідача та їх цільове спрямування, що має значення для належної оцінки доводів сторін у даній справі. 17.10.2025 в електронній формі через «Електронний суд» до суду надійшла заява представника відповідача про участь в судових засіданнях у справі в режимі відеоконфенції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою суду від 22.10.2025 клопотання представника відповідача задоволено, постановлено проводити судові засідання у справі в режимі відеоконференції. 23.10.2025 в електронній формі через електронний кабінет до суду надійшло клопотання представника відповідача про долучення доказів, де представник відповідача просила поновити строк для подачі доказів та приєднати до матеріалів справи копію форми первинної облікової документації №001/0. Зазначила, що 18.09.2025 [PERSON] внаслідок ураження ворожими кабами по позиції отримав вибухову травму з діагнозами акубаротравму, закриту черепно-мозкову вибухову травму. У зв`язку з чим, лише 27.09.2025 був евакуйований з позиції. Вказане підтверджується формою первинної облікової документації №001/0. Зазначений доказ підтверджує отримання поранень відповідачем та необхідність постійних реабілітацій, які тягнуть за собою постійні витрати на лікування та реабілітації. 23.10.2025 судове засідання відкладено за клопотанням представника відповідача. 11.11.2025 судове засідання відкладено у зв`язку із зайнятістю представника відповідача в іншій справі. 21.11.2025 до суду надійшло клопотання представника позивача, в якому вона просить заперечення відповідача від 14.10.2025 залишити без розгляду, подані додаткові докази до уваги не брати, оскільки вони подані з порушенням процесуальних строків. 21.11.2025 заслухавши доводи представників сторін суд у судовому засіданні постановив долучити до матеріалів справи поданні заперечення та докази. В судовому засіданні після дослідження письмових доказів оголошено перерву до 28.11.2025. 28.11.2025 судове засідання відкладено до 09.12.2025. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов таких висновків. Фактичні обставини справи встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.13). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). 15 квітня 2021 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.12). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). [PERSON] навчається у 5-Б класі Віньковецького ліцею Віньковецької селищної ради Хмельницької області, що підтверджується довідкою в.о. директора школи № 57 від 08.07.2025 (а.с. 15). Рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 25.04.2017 в справі № 670/62/17 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 10.05.2017 (а.с.16-17). Рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 05.05.2018 в справі № 670/670/128/18 вирішено стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 1000,00 грн щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 05.06.2018 (а.с.18-19). З копії довідки №5097 від 04.05.2023 виданої командиром військової частини [NUMBER] вбачається, що [PERSON] з 18.01.2023 перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] Збройних Сил України (а.с.22). Відповідно до копії посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є учасником бойових дій (а.с.21) З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 434815863 від 09.07.2025 вбачається, що [PERSON] на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] ; також земельна ділянка кадастровий номер 6820686000:04:012:0132 площею 2 га, яка перебуває в оренді ТОВ «АВС-АГРО ПЛЮС»; також земельна ділянка кадастровий номер 6825886400:04:023:0185 площею 0,0877 га (а.с.23). За інформацією про виконавче провадження від 18.07.2025 відносно [PERSON] відкрито виконавче провадження №71093385 про стягнення аліментів за виконавчим листом від 05.06.2018 № 670/128/18 (а.с.24-25). З відповіді на запит № 279828058 від 11.07.2025 Городоцько-Ярмолинецького ВДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області ЦМУМЮ (м. Київ) до Пенсійного фонду України вбачається, що відрахування аліментів за виконавчим провадженням відносно [PERSON] станом на 01.05.2025 здійснюється із заробітної плати, яку [PERSON] отримує у військовій частині [NUMBER] (а.с.26). [PERSON] на момент по дання позову перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 6-ти років, що підтверджується довідкою КП «Хмельницька міська лікарня» Хмельницької міської ради від 18.07.2025 №121 (а.с.27). [PERSON] станом на 14.07.2025 на праві власності також належить транспортний засіб ВАЗ 2107, що підтверджується відповіддю Головного сервісного центру МВС на адвокатський запит (а.с.28). Із довідки Городоцько-Ярмолинецького відділу ДВС від 16.07.2025 вбачається, що станом на 16.07.2025 заборгованість зі сплати аліментів у [PERSON] відсутня (а.с.29). З інформації з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи вбачається, що сума доходів [PERSON] за період з 2 кварталу 2024 року по 2 квартал 2025 року склала 527 737,28 грн (а.с.40-41). [PERSON] , матері відповідача, встановлена ІІ група інвалідності та протипоказана важка праця, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 128907 від 20.04.2023 (а.с.71). Відповідно до довідки Охрімовецького старостинського округу Віньковецької селищної ради Хмельницької області про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 291 від 26.08.2025 [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] зареєстровані та проживають у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.72). З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/ [NUMBER] нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з січня 2024 року по червень 2025 року вбачається, що [PERSON] отримує соціальну пенсію та рівень її доходу за період з січня 2024 по червень 2025 склав 44 645,89 грн (а.с.73-74) 13 липня 2021 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , який зареєстровано Віньковецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.75). На підтвердження захворювання [PERSON] суду надано консультативні висновки ТОВ «АКСІС -ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ» (а.с.76-77). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків у відповідь на запит від 26.09.2025 [PERSON] не отримує доходів (а.с.78). На підтвердження стану здоров`я відповідача суду надано копії медичних документів [PERSON] , зокрема копію медичної картки молодшого сержанта (а.с.80-81), виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3937 (а.с.82), довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) згідно якої відповідач отримав травму пов`язану із безпосередньою участю військовослужбовця у бойових діях під час захисту Батьківщини (а.с.83). З копії довідки військової частини [NUMBER] №1507/285 від 11.03.2025 про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України вбачається, що молодший сержант [PERSON] дійсно брав участь у даних заходах в період з 09.07.2024 по 23.07.2024, з 11.08.2024 по 16.08.2024, з 13.10.2024 по 08.01.2025, з 22.01.2025 по 08.03.2025, перебуваючи у складі оперативно-тактичного угрупування « [INFO] », « [INFO] » в районі н.п. Григорівка Куп`янського району Харківської області (а.с.84). [PERSON] на підтвердження понесення витрат під час проходження військової служби на військові потреби, оскільки у зв`язку з неналежним забезпеченням, неможливістю держави забезпечити всім необхідним військовослужбовців, суду надано розписку [PERSON] , який отримує щомісячну фінансову допомогу на придбання та підготовку до експлуатації автомобіля для потреб ЗСУ (а.с.85), платіжні інструкції про перерахування коштів [PERSON] (а.с.86-90), також відомостями з ТОВ «Нова Пошта» (а.с.91-93). На підтвердження переказу коштів у добровільному порядку на рахунок позивача на утримання сина, окрім тих, що стягуються на виконання рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 05 травня 2018 року у справі №670/128/18 суду надано платіжні інструкції АТ КБ «Приватбанк» (а.с.94-99). З відповіді ТОВ «Нова Пошта» на адвокатський запит № 6679-25к від 13.10.2025 вбачається інформація про надані послуги та здійснені операції відповідачем за останні три місяці (а.с.127-129). На підтвердження понесення витрат на лікування дружини [PERSON] представником відповідача суду надано копії квитанцій на оплату лікувальних послуг, товарів та матеріалів, лікарських засобів (а.с.130-140). Відповідно до копії форми первинної облікової документації №001/0 [PERSON] 18.09.2025 внаслідок ураження ворожими кабами по позиції отримав вибухову травму з діагнозами акубаротравма без пошкодження цілісності барабанних перетинок. Гіперкриз від 27.09.2025, вибухова травма. Крім того, представником відповідача суду надано знімки з особистої сторінки в мережі «Instagram», з яких за твердженням представника відповідача вбачається, що позивач надає послуги майстра манікюру та отримує відповідний дохід (а.с.100-101). Застосоване судом законодавство. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Вимоги ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачають, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верхової Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства (див. постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 січня 2021 року в справі № 758/10761/13-ц, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2025 року в справі № 206/4992/21). Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу (частина перша статті 15 СК України). Якщо в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини особа не може виконувати сімейного обов`язку, вона не вважається такою, що ухиляється від його виконання (частина третя статті 15 СК України). Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта статті 15 СК України). Згідно зі статтею 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом частини першої статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, саме одержувач аліментів має перевагу в обранні того чи іншого способу стягнення аліментів (у частці від доходу платника аліментів або у твердій грошовій сумі), якщо останні вже визначені початковим судовим рішенням. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~182\~СК України\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становите платника\~аліментів;\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із\~ч.\~2\~ст. 182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з положеннями статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Так, згідно із роз`ясненнями, викладеними у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже, якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд на підставі наданих сторонами доказів. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Дана позиція цілком узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17-ц, у постанові Верховного Суду України від 26 жовтня 2022 року у справі № 759/22898/20, у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2025 року у справі №686/28590/23. Щодо зміни матеріального стану отримувача аліментів (позивача), суд погоджується з твердженням сторони позивача, що оскільки на момент подання позову позивач перебуває у неоплачуваній відпустці по догляду за дитиною до шести років, що підтверджується довідкою КП «Хмельницька міська лікарня» Хмельницької міської ради від 18.07.2025 і, відповідно, доходу не отримує, та виховує другу дитину, тому дані обставини безпосередньо впливають на погіршення її матеріального становища. Також суд погоджується з твердженням представник позивача, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку, матір. Фактично позивач здійснює щоденне фізичне, емоційне та матеріальне забезпечення дитини, не маючи стабільного доходу у зв`язку з перебуванням у відпустці для догляду за дитиною, тому обов`язок по утриманню дитини не може бути покладений виключно на матір з якою проживає дитина. Оскільки дитина росте, на час звернення із даним позовом до суду сину сторін виповнилося повних дев`ять років (на час винесення рішення про стягнення аліментів дитині було два роки) і потребує більшого забезпечення, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, а тому визначений судом 05.05.2018 розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання їх сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гри, але не менше 50 відсотків прожитковою мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, не відповідають\~в повній\~мірі інтересам та\~потребам дитини. Усі перелічені обставини вказують про погіршення матеріального становища позивача з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів. Водночас суд не бере до уваги посилання представника відповідача на особисту сторінку в Instagram, як доказ підприємницької діяльності позивача, суд вважає, що дана роздруківка не є належним доказом у розумінні ст. 76-78 ЦПК України, та погоджується із запереченням представника позивача, що скріншоти із соцмереж не підтверджують отримання доходу, а лише можуть свідчити про особисті інтереси чи хобі позивача, а відповідачем суду не надано належних та допустимих доказів про отримання прибутку позивачем, реєстрації позивача, як фізичної особи-підприємця. Суд зауважує, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо зміни\~матеріального стану\~платника аліментів\~(відповідача) суд бере до уваги, що відповідач перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] Збройних Сил України, має статус учасника бойових дій. Відповідно до інформації з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів отримує стабільний дохід, що в свою чергу вказує на покращення його матеріального становища з часу ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів у 2018 році. Крім того, судом встановлено, що відповідачем з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів від 05.05.2018, набуто у власність нерухоме та рухоме майно, а саме: 22.08.2019 транспортний засіб ВАЗ 2107, 2004 року випуску; 21.07.2020 земельна ділянка кадастровий номер 6820686000:04:012:0132 площею 2 га, яка перебуває в оренді ТОВ «АВС-АГРО ПЛЮС»; 28.10.2022 житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] ; 26.02.2024 земельна ділянка кадастровий номер 6825886400:04:023:0185 площею 0,0877 га. Вищезазначені обставини вказують про покращення матеріального становища відповідача з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів, незалежно від підстави набуття зазначеного майна. Щодо твердження відповідача про перебування на його утриманні інших осіб, а саме непрацездатної матері [PERSON] та дружини [PERSON] суд зазначає таке. Судом під час розгляду справи встановлено, що у матері відповідача [PERSON] , якій встановлена ІІ група інвалідності та протипоказана важка праця, є дочка [PERSON] , [INFO] , а також те, що 17.05.2023 мати відповідача [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , [INFO] . Дані обставини не заперечувалися представником відповідача в судовому засіданні та були визнанні представником. Доказів протилежного стороною відповідача суду не надано. Відтак обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання ( ч. 1 ст. 82 ЦПК України) З врахуванням наведеного, оскільки дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного (ст. 75 СК України), а також беручи до уваги обов`язок дочки підтримувати непрацездатну матір, суд вважає твердження відповідача щодо перебування на його утриманні непрацездатної матері неспроможним. Крім того, наявність у [PERSON] пенсії спростовує твердження, що вона повністю перебуває на утриманні відповідача. Більше того, належних та достатніх доказів фактичного понесення витрат (чеки, квитанції, договори на лікування) саме на утримання матері відповідачем не надано. Щодо перебування дружини відповідача [PERSON] повністю на його утриманні, суд зауважує, що належних доказів того, що дружина відповідача [PERSON] є непрацездатною суду не надано. Достатніх доказів про неотримання [PERSON] доходів протягом тривалого періоду суду також не надано. Надання представником відповідача відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків доходів дружини відповідача лише за третій квартал 2025 року не є належним підтвердженням відсутності у неї доходів на час розгляду справи та загалом її непрацездатності. Відтак понесення витрат пов`язаних з лікуванням дружини лише за кошти відповідача без її фінансової участі суду також не доведено. З огляду на зазначене, заперечення представника позивача щодо вище наведених обставин суд вважає релевантними. Однак суд бере до уваги, що в відповідача змінився сімейний стан з моменту стягнення з нього аліментів за рішенням суду, що з врахуванням обов`язку чоловіка та дружини матеріально підтримувати один одного, також впливає на його майновий стан. Відтак, з врахування наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни розміру аліментів на утримання дитини, таке рішення відповідає інтересам дитини і забезпечує право дитини на належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Однак доводи викладенні в позовній заяві щодо необхідності стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини доходів відповідача суд оцінює критично, так як належних та допустимих доказів, які б підтверджували необхідність стягнення аліментів саме в такому розмірі стороною позивача представлено не було. Суд зауважує, що представник позивача в основу свого обгрунтування щодо збільшення розміру стягнення аліментів шляхом зміни способу стягнення в розмірі 1/4 частки від усіх доходів відповідача, зазначила лише збільшення віку та відповідно потреб дитини, а також економічну ситуацію в країні, зростання цін на продукти харчування, одяг, взуття, ліки, житлово-комунальні послуги. При цьому відсутнє належне мотивування саме визначеного стороною позивача розміру в частці 1/4 від усього доходу відповідача. Так, звертаючись до суду з позовом про зміну (збільшення) розміру аліментів, позивач посилалася на те, що на сьогоднішній день, в умовах воєнного стану, знецінення коштів, внаслідок інфляції, збільшення видатків на проживання, значно ускладнює можливість забезпечити належне та повноцінне утримання дитини, а тому розмір аліментів, які сплачує відповідач є недостатнім для забезпечення потреб спільної дитини, відповідач проходить військову службу в ЗСУ та його дохід, є стабільним, тому необхідний розмір аліментів для стягнення є 1/4 частки від усього доходу відповідача. Варто зазначити, що стягнення аліментів на утримання однієї дитини в розмірі 1/4 частки визначено положеннями частини 5 статті 183 СК України при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. Однак вказаний спір розглянуто у позовному провадженні, а не в наказному. Нормою частини 5 статті 183 СК України визначено верхню межу розміру стягуваних аліментів саме за судовим наказом, тому підстав її застосування у вказаному спорі в суду відсутні. Разом з\~тим,\~згідно із\~ч.\~2\~ст. 182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» визначено прожитковий мінімум з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років 3 196,00 гривень. Отже, мінімальний розмір аліментів на одну дитину з 1 січня 2025 року не може бути меншим, ніж 1598,00 грн, мінімальний рекомендований розмір 3196,00 грн. На даний час з відповідача стягуються аліменти у розмірі 1000,00 грн, але не меншому 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому, при визначенні обгрунтованого розміру аліментів при зміні їх розміру, що підлягають до стягнення судом враховано, що відповідач є працездатною особою, що здатен забезпечувати належний рівень утримання як себе, так і малолітньої дитини. На теперішній час відповідач проходить військову службу у Збройних силах України, отримує грошове забезпечення як військовослужбовець, що підтверджується належними доказами, що знаходяться в матеріалах справи. Крім того, у відзиві на позовну заяву та у судовому засіданні представник відповідача не заперечувала проти стягнення аліментів на утримання сина однак в розмірі 1/6 від усього доходу. При цьому зазначила, що відповідач проходить службу в зоні постійних бойових дій у зв`язку з чим вимушений велику частину свого доходу витрачати на засоби індивідуального захисту для військовослужбовців та інші необхідні речі. Вважає визначений розмір аліментів в 1/6 частці від його доходу з врахуванням розміру його грошового забезпечення, який змінюється в залежності від місця проходження служби, є достатнім для забезпечення потреб дитини, її повноцінного розвитку та виховання. З врахуванням того, що дітям військовослужбовців за місцем проживання їх сімей надаються додаткові пільги. Більше того, суд враховує, що відповідно до наданих медичних документів, які підтверджують отримання відповідачем відповідних травм у зв`язку з безпосередньою участю в бойових діях під час виконання обов`язків військової служби, зважаючи на встановленні внаслідок цього діагнози, відповідач придатний до військової служби та продовжує служити. Водночас суд вважає, що заслуговують на увагу твердження сторони відповідача, що через отримані протягом проходження військової служби травми (поранення) [PERSON] відчуває суттєве обмеження у фізичній активності та загальне погіршення стану здоров`я, що відповідно потребує проходження курсу реабілітаційного лікування, що передбачає додаткові витрати на медикаментозне забезпечення, фізіотерапевтичні та інші відновлювальні процедури. Суд зауважує, що погіршення стану здоров`я відповідача з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів є беззаперечним та, з огляду на отримання травм, перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку із його матеріальним становищем. Оскільки реабілітація після повторного поранення платника аліментів призводять до відповідних витрат та втрати певного доходу пов`язаного з безпосередньою участю в бойових діях військовослужбовця, Окрім того, суд частково враховує поданні стороною відповідача докази на підтвердження того, що на його матеріальний стан також впливає військова служба, під час проходження якої [PERSON] несе додаткові витрати, які необхідні для забезпечення належного виконання завдань з оборони країни. Аналіз переліку замовлень та переказ коштів свідчить, що частина витрат припадає на придбання одягу, лікарських засобів та інших необхідних предметів та засобів для забезпечення проходження військової служби. Надана ТОВ «Нова Пошта» інформація частково підтверджує фактичний характер витрат відповідача та їх цільове спрямування. З огляду на наведене вище, враховуючи необхідність забезпечення балансу прав та інтересів дитини та її батьків, суд погоджується з доводами представників сторін щодо наявності правових підстав для зміни розміру аліментів, а саме збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення з відповідача на утримання малолітньої дитини та вважає, що розмір аліментів виражений в 1/5 частини заробітку (доходу) відповідача, буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності та розумності. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим ЦПК України випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Отже, згідно статей 12, 13, 81 ЦПК України в цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц). Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані (у письмовій або електронній формі, речовими об`єктами, висновками експертів, показаннями свідків), на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З огляду на встановлені судом обставини та надані сторонами докази, відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 та ст. 192 СК України, наявні всі підстави для збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення з відповідача, що присуджені рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області у справі № 670/128/18 від 05.05.2018 року до 1/5, що буде відповідати інтересам дитини за засадам справедливості, добросовісності та розумності. Щодо виконання судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Водночас, суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування частини першої статті 191 СК України саме у правовідносинах щодо зміни способу стягнення аліментів, який неодноразово вказував, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2018 року в справі № 306/2389/16-ц (провадження № 61-31834св18), постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 грудня 2018 року в справі № 727/6408/16-ц (провадження № 61-21321св18)). При цьому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки справи про стягнення аліментів (пункт 1 частини першої статті 430 ЦПК України) є родовою конструкцією, яка охоплює не лише позов про стягнення аліментів, але й позов про збільшення їх розміру, тому дана норма підлягає до застосування у даній справі. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 15 жовтня 2025 року у справі № 686/28590/23 (провадження № 61-4480св25) також виснував відповідну позицію. Відтак, рішення суду у даній справі в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. Вирішення питання щодо судових витрат. За змістом ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати. Враховуючи те, що позивач в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з цим позовом звільнена від сплати судового збору, в такому разі судовий збір по справі необхідно стягнути з відповідача у дохід держави. Так, відповідно до положень п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Отже, вищевказаним Законом звільнення від сплати судового збору осіб, які мають такий статус, обмежено справами, пов`язаними з порушенням їхніх прав. Тобто встановлені даним Законом положення стосуються випадків звернення до суду за захистом прав, пов`язаних зі статусом учасника бойових дій, з урахуванням положень статей 12 та 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII і не поширюються на подання позовних заяв до суду із вимогами, що виходять за межі таких спірних правовідносин. Наведене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду щодо застосування положень пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», викладеним, зокрема, у постанові від 09.10.2019 (справа №9901/311/19), оскільки особа зверталась за захистом права, яке не випливало із статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII, тобто позов не зачіпав обсяг соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином не стосувався соціального і правового захисту ветеранів війни, то Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що ця особа не звільняється від сплати судового збору, попри її статус учасника бойових дій, на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI. Відповідно до цього Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 12 лютого 2020 року в справі № 545/1149/17 зазначила, що не бачить підстав для відступу від цієї правової позиції та правових висновків, викладених у постановах Верховного суду від 09.10.2019 справа №9901/311/19 та від 21.03.2018 у справі №490/8128/17 Вищенаведені позиції підтримано Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 11.09.2024 у справі №567/79/23 (провадження №14-93цс24) виснувавши, що Велика Палата Верховного суду не встановила об`єктивних причин відступу від правового висновку викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 та постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17, якими за її усталеною практикою, можуть бути очевидні вади попереднього рішення чи зміни суспільного контексту. З огляду на наведене, оскільки позовні вимоги задоволенні частково, в розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку, що становить 80 % заявлених позовних вимог, тому, враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 968,96 грн (1211,20х80%). На підставі викладеного,

Outcome: partial