Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

І. Стислий виклад позицій заявника та заінтересованих осіб: заявник [PERSON] , в інтересах якого діє його представниця - адвокатка Кобилинець Т.В., звернувся до суду із заявою (а.с. 1-5), в якій просить визнати недієздатним [PERSON] , [INFO] , і призначити його опікуном над [PERSON] . В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що він є рідним братом [PERSON] . Останній хворіє психічною хворобою, у зв`язку із чим потребує опіки. Раніше за ним доглядали він та батьки, однак останні на даний час за станом здоров`я не можуть цього робити. До його мобілізації до лав ЗСУ він здійснював догляд за братом, однак на даний час такий фактично перебуває під доглядом сусідів. Оскільки він може бути опіком над своїм рідним братом - [PERSON] , інших осіб, які б могли бути опікунами - немає, просить задовольнити дану заяву. У судовому засіданні заявник [PERSON] та його представниця - адвокатка Кобилинець Т.В. подану заяву підтримали, просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування Витвицької сільської ради територіальної громади Калуського району Івано Франківської області у судове засідання повторно не з`явився, хоча про місце, дату і час проведення таких був повідомленим належним чином (а.с. 88, 93, 100). У судовому засіданні представниця особи стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною (заінтересованої особи) - [PERSON] - адвокатка Кос Т.В. не заперечила щодо визнання останнього недієздатним та призначення йому опікуна заявника [PERSON] . ІІ. Процесуальні дії у справі: 20 січня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі. 30 січня 2025 року ухвалою суду призначено у справі судову - психіатричну експертизу та зупинено провадження у справі. 16 вересня 2025 року ухвалою суду поновлено провадження у справі. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст правовідносин: матеріалами справи встановлено, що заявник [PERSON] та особа стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною (заінтересована особа) - [PERSON] є рідними братами, що підтверджується їхніми копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 13, 14). Їхніми батьками є: [PERSON] та [PERSON] . Згідно із копіями висновків ЛКК №160/1 від 18.12.2024 та №158/3 від 12.12.2024 (а.с. 19, 20) батьки заявника та особи стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною (заінтересованої особи) [PERSON] і [PERSON] за станом здоров`я, внаслідок захворювань опікунами бути не можуть. Відповідно до висновку судово психіатричного експерта №267/2025 (а.с. 65-68), [PERSON] , [INFO] , страждає стійким, хронічним психічним розладом помірною розумовою відсталістю, згідно з МКХ-10 F71.0. Внаслідок цього розладу, він не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. Згідно із висновком органу опіки та піклування Витвицької сільської ради від 16.10.2025 №87 (а.с. 80-81), затвердженого рішенням виконавчого комітету (а.с. 79), виконавчий комітет вважає за доцільне призначити заявника [PERSON] опікуном над [PERSON] . При цьому, опікунською радою встановлено, що особа стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною (заінтересована особа) - [PERSON] є розлученим та має сина - [PERSON] , [INFO] . Заявник [PERSON] на даний час проходить службу в лавах ЗС України, однак має бажання бути опікуном. Відповідно до актів обстеження сімейного стану військовослужбовця (а.с. 102-105, 106-109), немає інших осіб, крім заявника [PERSON] , які б могли здійснювати постійний догляд за його матір`ю - [PERSON] та братом - [PERSON] . Правовідносини у даній справі виникли у зв`язку із наявністю обставин, що свідчать про наявність у [PERSON] стійкого, хронічного психічного розладу, через який він не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому потребує опіки, а також наміром заявника стати його опікуном. ІV. Оцінка суду: суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, надані на обґрунтування заяви, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Частиною 1 статті 2 Цивільно процесуального кодексу України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стосовно вимог в частині визнання [PERSON] недієздатним, суд зазначає таке. Пунктом 1 частини 2 статті 293 Цивільно процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про визнання фізичної особи недієздатною. Відповідно до ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України (ч. 2 ст. 39 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] страждає стійким, хронічним психічним розладом помірною розумовою відсталістю, внаслідок чого не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. З огляду на викладене вище, [PERSON] слід визнати недієздатним. Суд також вважає за необхідне зазначити, що, згідно з ч. 6, 7 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Щодо вимог в частині встановлення над [PERSON] опіки та призначення заявника [PERSON] його опікуном, суд зазначає таке. Статтею 41 Цивільного кодексу України передбачено правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Відповідно до ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Як передбачено ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (ч. 1 ст. 300 ЦПК України). Відповідно до ст. 62 ЦК України, опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. У ч. 2-5 ст. 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Відповідно до Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999, № 34/166/131/88, опіка (піклування) встановлюється також для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки. Органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Безпосереднє ведення справ щодо опіки і піклування покладається у межах їх компетенції на відповідні відділи й управління місцевої державної адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчих комітетів міських чи районних у містах рад. У селищах і селах справами опіки і піклування безпосередньо відають виконавчі комітети сільських і селищних рад. Відповідно до п. 1.7 Правил, органи опіки та піклування, вирішують в тому числі питання про встановлення і припинення опіки та піклування; ведуть облік щодо осіб, які потребують опіки (піклування); здійснюють нагляд за діяльністю опікунів і піклувальників; забезпечують тимчасове влаштування неповнолітніх та непрацездатних осіб, які потребують опіки (піклування); розглядають скарги на дії опікунів (піклувальників); вживають заходи щодо захисту особистих та майнових прав неповнолітніх дітей і осіб, які перебувають під опікою (піклуванням); беруть участь у розгляді судами спорів, пов`язаних із захистом прав неповнолітніх дітей та осіб, які перебувають під опікою (піклуванням); установлюють опіку над майном у передбачених законом випадках; оформлюють належні документи щодо особи підопічного та щодо майна, над яким установлюється опіка; провадять іншу діяльність щодо забезпечення прав та інтересів неповнолітніх дітей та повнолітніх осіб, які потребують опіки і піклування. Пунктом 3.1 Правил передбачено, що для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Згідно з п. 3.2 Правил, опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину. Тлумачення зазначених норм права дає підстави для висновку, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод. Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації. Згідно із ч. 1 ст. 67 ЦК України, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Статтею 64 ЦК України визначено виключний перелік обставин, за яких особа не може бути призначена опікуном чи піклувальником. Так, згідно з положеннями цієї статті, опікуном або піклувальником не може бути фізична особа, яка позбавлена батьківських прав або ж якщо поведінка та інтереси такої особи суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування. Суд встановив, що заявник [PERSON] є рідним братом [PERSON] , тобто є його близьким родичем. До матеріалів справи долучено і висновок опікунської ради щодо доцільності призначення заявника [PERSON] опікуном [PERSON] . Водночас, даючи оцінку наданому висновку, суд вважає, що такий не є в повній мірі обґрунтованим та із з`ясуванням всіх обставин справи, оскільки в такому не зазначено про відсутність інших осіб, які б могли бути опікунами [PERSON] , що свідчить про відсутність детального дослідження опікунською радою цього питання. Більше того, опікунською радою не з`ясовано наявності у [PERSON] інших близьких родичів, які б на відміну від заявника [PERSON] не були військовозобов`язаними, та хотіли і могли б бути опікунами. Крім того, слід зазначити, що рішення виконавчого комітету як органу опіки та піклування є дорадчим документом та не тягне за собою виникнення будь - яких прав чи обов`язків у осіб, яких рекомендовано призначити опікунами, таке рішення не порушує прав та обов`язків як опікунів, так і підопічного. Правові наслідки для опікунів, підопічного виникають виключно в результаті ухвалення рішення судом, в процесі чого саме і відбувається оцінка усіх доказів у сукупності, зокрема й рішення органу опіки та піклування, яке не має наперед встановленої сили для суду, який розглядає справу і вирішує правове питання призначення опікуна недієздатній особі. Подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 496/4271/16-а, провадження № 11-606апп18. Окрім цього, суд звертає особливу увагу на те, що заявник [PERSON] на даний час перебуває на військовій службі, а тому саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення її опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном недієздатної особи та, перш за все, необхідність такого. Однак, поданий суду висновок не містить жодного обґрунтування призначення заявника, який на даний час проходить військову службу, опікуном. Отже, органом опіки та піклування не з`ясовано можливості заявника [PERSON] здійснювати повноваження опікуна з огляду на те, що останній на даний час перебуває на військовій службі і чи фізично він має можливість виконувати такі функції. Слід зазначити, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. Приватно - правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками сімейних відносин для уникнення виконання встановлених законом обов`язків. Зловживання правом і використання приватно - правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що особа використовувала право на зло; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб, держави (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов: настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин). У ч. 1 ст. 300 ЦПК України закріплено вимогу про вирішення рішенням суду питання про призначення піклувальника чи опікуна за поданням органу опіки та піклування. Отже, така регламентація відносить до сфери судової юрисдикції та повноважень суду про призначення піклувальників чи опікунів. При цьому функції опіки та піклування залишаються за органами опіки та піклування, у тому числі щодо осіб, які обмежені у цивільній дієздатності або визнані недієздатними судом. Опіка та піклування - правовий інститут, який регулює суспільні відносини, пов`язані з установленням опіки та піклування, здійсненням функцій опіки та піклування та зупиненням опіки та піклування. Суд також звертає увагу і на те, що хоча законодавство прямо не забороняє військовослужбовцям бути опікунами, фактична можливість виконання обов`язків опікуна в повному обсязі є суттєво обмеженою. Військова служба передбачає часті відрядження, ненормований графік, а в умовах воєнного стану підвищену ймовірність перебування в зоні бойових дій. Це ставить під сумнів здатність заявника [PERSON] забезпечити постійний та належний догляд за недієздатною особою. Враховуючи специфіку військової служби, заявник не зможе забезпечити стабільність та безперервність догляду, що є критично важливим для недієздатної особи з психічними розладами. Суд, ухвалюючи рішення, повинен керуватися насамперед інтересами недієздатної особи, а не особистими інтересами заявника. В умовах воєнного стану, коли життя та здоров`я військовослужбовців піддаються підвищеному ризику, призначення заявника опікуном може створити додаткову нестабільність та загрозу для недієздатної особи. При цьому, якщо жоден з родичів не може або не виявляє бажання бути опікуном, можна розглянути варіант патронатного догляду, де професійний доглядач забезпечуватиме необхідну допомогу. Орган опіки та піклування повинен оцінити всі обставини та надати висновок щодо того, хто найкраще відповідає інтересам недієздатної особи. Відтак, враховуючи наявність альтернативних варіантів, які відповідають інтересам недієздатної особи, призначення заявника [PERSON] опікуном [PERSON] є недоцільним. Також суд вважає за необхідне зазначити, що долучені заявником акти обстеження сімейного стану військовослужбовця, з огляду на наказ Міністерства оборони України № 495 від 23.07.2024, для даної справи не мають жодного значення, оскільки такі стосуються звільнення з військової служби за певною підставою і такі надаються до рапорта військовослужбовця. Таким чином, оскільки заявник [PERSON] призваний за мобілізацією та проходить військову службу, що унеможливлює фактичне виконання ним обов`язків опікуна, суд доходить висновку про відмову у задоволенні вимоги про призначення його опікуном із зазначених вище підстав. Водночас, суд до призначення опікуна недієздатному [PERSON] , обов`язок здійснення опіки над ним покладає на орган опіки та піклування Витвицької сільської ради територіальної громади Калуського району Івано Франківської області. На підставі викладеного, ст. 30, 39-41, 60, 63 ЦК України, ст. 293, 299 ЦПК України та

Outcome: partial