Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» в особі представника через систему «Електронний суд» звернулися до Індустріального районного суду міста Дніпра із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якої просили суд: стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за Договором № 465287-КС-005 про надання кредиту від 08.03.2024 року, що становить 303 352,57 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 62 372,58 грн.; суми прострочених платежів по процентах 240 979,99 грн., сплачений судовий збір у розмірі 3\~640,23 гривень. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що 08.03.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (ТОВ «Бізпозика») та [PERSON] укладено Договір № 465287-КС-005 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». 08.03.2024 року ТОВ «Бізпозика» направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 465287-КС-005 про надання кредиту, яку відповідач 08.03.2024 року прийняла. ТОВ «Бізнес Позика» направило відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор, котрий боржником було введено/відправлено. За умовами договору відповідач отримала від позичальника ТОВ «Бізнес Позика» грошові кошти у розмірі 70 000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , котру позичальник вказала при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті, зі сплатою плати за користування кредитом у розмірі 1,1505236 % за кожен день користування кредитом. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, надало відповідачу грошові кошти у визначеному договором розмірі шляхом перерахування на банківську картку позичальника, котрий позичальник вказала в особистому кабінеті. Також, 17.05.2024 року між ТОВ «Бізпозика» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № ДУ№1 до Договору № 465287-КС-005 про надання кредиту (Далі Додаткова угода), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Додаткової угоди Сторони домовились внести зміни в п. 1 Договору та викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: до 10.01.2025 року». Також, 09.08.2024 року між ТОВ «Бізпозика» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № ДУ№2 до Договору № 465287-КС-005 про надання кредиту (Далі Додаткова угода), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Додаткової угоди Сторони домовились внести зміни в п. 1 Договору та викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: до 30.05.2025 року». До теперішнього часу відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором № 465287-КС-005 про надання кредиту належним чином не виконала, а лише часткового сплатила кошти, чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 465287-КС-005 про надання кредиту, відповідач на виконання умов договору здійснила часткову оплату на загальну суму 89\~062,56 грн., тим самим вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Зважаючи на ті обставини, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, станом на 09.10.2025 року за нею утворилась заборгованість, яка складає 303\~352,57 гривень, з яких: суми прострочених платежів по тілу кредиту 62 372,58 грн.; суми прострочених платежів по процентах 240 979,99 грн. Вищенаведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 жовтня 2025 року, головуючим суддею у справі визначено судді Слюсар Л.П., ухвалою якої 30 жовтня 2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку загального позовного провадження. Витребувано в АТ КБ «Приватбанк», інформацію, що містить банківську таємницю (інформацію щодо банківської картки № [NUMBER] ). 19 листопада 2025 року відповідачем [PERSON] на адресу суду надано відзив на позовну, яким просила відмовити у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за простроченими процентами. Підтвердила, що нею отримано грошові кошти у розмірі 70\~000,00 грн. на підставі договору про надання кредиту від 008.03.2024 року, укладеного між нею та позивачем. На теперішній час нею позивачу повернуто 89\~062,56 грн., що підтверджує сам позивач у позовній заяві, тобто значно більшу суму, ніж була нею отримана. Вважає, що сума заборгованості, розрахована позивачем, є невиправдано великою та суперечить нормам законодавства. Сума заборгованості перед позивачем становить 303\~352,57 грн., з яких 62\~372,58 грн. сума прострочених платежів по кредиту, 240\~979,99 грн. сума прострочених платежів по процентах (з урахуванням того, що частина суми була сплачена), тобто в п`ять разів (на 500%), ніж вона отримала, що є непомірним тягарем. Зазначила, що позивач скористався її необізнаністю, діючи з прошенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав її на укладання договору позики на вкрай невигідних для неї умовах, які вона не могла оцінити належно. Просила суд звернути увагу, що вона перебуває у скрутному матеріальному становищі та у будь-якому випадку позбавлена можливості здійснити виплату такої великої суми, оскільки є внутрішньо переміщеною особою, не має свого житла, змушена винаймати житло, офіційно не працевлаштована, на її утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, чоловік лише іноді надає підтримку з метою утримання спільних дітей, з яким відповідач не веде спільного господарства. Має хронічні хвороби, на лікування яких змушена витрачати значні кошти. 25 листопада 2025 року на адресу Індустріального районного суду міста Дніпра від АТ КБ «Приватбанк» надійшла відповідь на запит суду, якою повідомлено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). Надали виписку по рахунку № [NUMBER] за період 08.03.2024 30.05.2025рр. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 01 грудня 2025 року закрито підготовче провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просили розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином. Скористалася своїм правом та надала суду відзив на позовну заяву. У підготовчому судовому засіданні підтримала раніше наданий відзив на позовну заяву та просила суд відмовити у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за простроченими процентами. Підтвердила отримання грошових коштів від ТОВ «Бізнес Позика» у розмірі 70 000,00 грн. Повідомила про повернення позичальнику понад вісімдесят тисяч гривень та про неможливість сплачувати заявлений у позові розмір заборгованості з посиланням на своє скрутне матеріальне становище. Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 березня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір №\~465287-КС-005 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 вищевказаного договору ТОВ «Бізнес Позика» надало позичальнику грошові кошти в розмірі 70 000,00 грн. строком на 24 тижні, до 23.08.2024 року, зі сплатою фіксованої процентної ставки за користування кредитом у розмірі 1,1505236 % за кожен день користування кредитом, шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Зарахування грошових коштів на рахунок позичальника підтверджується наданою емітентом картки АТ КБ «ПриватБанк» випискою по рахунку № [NUMBER] за період з 08.03.2024 по 30.05.2025. Договір №\~465287-КС-005 про надання кредиту від 08 березня 2024 року відповідачем [PERSON] підписано електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) UA-4680. Таким чином, встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір позики у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомилася та погодилася з ними. Також встановлено, що 17.05.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 465287-КС-005 про надання кредиту (Далі Додаткова угода), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Додаткової угоди Сторони домовились внести зміни до Договору та викласти п. 2.7. Договору в новій редакції, а саме: «2.7. Термін дії Договору: до 10.01.2025 року.». 09.08.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №\~2 до Договору № 465287-КС-005 про надання кредиту (Далі Додаткова угода), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Додаткової угоди Сторони домовились внести зміни до Договору та викласти п. 2.7. Договору в новій редакції, а саме: «2.7. Термін дії Договору: до 30.05.2025 року.». Як вбачається з розрахунку заборгованості [PERSON] за Договором №\~465287-КС-005 про надання кредиту від 08 березня 2024 року станом на 17 жовтня 2025 року, остання має заборгованість у розмірі 303\~352,57 гривень, яка складається з: 62 372,58 грн. заборгованість по тілу кредиту; 240 979,99 грн. заборгованість по відсотках. Виниклі спірні правовідносини між сторонами у справі, регулюються наступними нормами права. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 3 цього ж Закону, електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Як встановлено з матеріалів справи, відповідач пройшла реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Бізнес Позика», та шляхом прийняття (акцепт) [PERSON] пропозиції (оферти) укласти Договір № 465287-КС-005 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, із використанням одноразового ідентифікатора, який через телекомунікаційну систему направлений на номер телефону позичальника [NUMBER] , підписала електронний Договір № 465287-КС-005 про надання кредиту, який містив усі істотні умови, і з якими відповідач ознайомилась до моменту укладання. Додаткова угода № 1 та Додаткова угода № 2 до Договору № 465287-КС-005 підписані аналогічним чином. У своєму відзиві на позовну заяву та у судовому засіданні відповідач [PERSON] не оспорювала та підтвердила факт укладення між нею та ТОВ «Бізнес Позика» Договору Договір № 465287-КС-005 від 08 березня 2024 року та подальших до нього додаткових угод, та тримання грошових коштів у сумі 70\~000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Як визначено у ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У відзиві на позовну заяву [PERSON] посилається на те, що відповідно п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливим є умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При вирішенні вимоги щодо стягнення заборгованості за процентами, суд керується наступним. За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі № 910/1238/17 касаційний суд дійшов такого висновку: - проценти за користування кредитом - проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплат врегульований ч.1 ст.1048 ЦК України. - проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами - проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування. Компенсаторний характер процентів, передбачених\~статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за "користування кредитом" (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за "користування кредитом", до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Як встановлено судом, Договором № 465287-КС-005 про надання кредиту від 08.03.2024 року передбачено сплату процентів на наступних умовах: Стандартна процентна ставка за Кредитом: в день 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка за Кредитом: в день 1,15052360, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку (п. 2.4. Договору). Пунктом 2. Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. Таким чином, у позивача наявні всі правові підстави для стягнення заборгованості по відсотках в сумі 240 979,99 грн. Враховуючи викладене, як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов`язання перед ТОВ «Бізнес Позика» належним чином не виконує, про що свідчить наявність заборгованості, доказів на спростування доводів позивача та суми заборгованості відповідач суду не надала, у зв`язку з чим суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором № 465287-КС-005 про надання кредиту від 08.03.2024 року, яка станом на 17 жовтня 2025 року склала 303\~352 (триста три тисячі триста п`ятдесят дві) грн. 57 (п`ятдесят сім) коп., з яких: 62 372,58 грн. заборгованість по тілу кредиту; 240 979,99 грн. заборгованість по відсотках. Підстав для звільнення [PERSON] від сплати зазначеної суми судом не встановлено. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст.141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3\~640,23 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved