Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

у червні 2025 року до Солом`янського районного суду міста Києва звернулась [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біз Ейрлайн», про стягнення відшкодування за невиконання договору про надання послуг. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 30 грудня 2021 року позивач для себе, свого чоловіка [PERSON] (громадянина України, закордонний паспорт [NUMBER] ) та для своєї дитини [PERSON] (громадянки України, закордонний паспорт [NUMBER] ) через мережу Інтернет за допомогою веб-сайту: https://bees.aero/uk-UA забронювала: - 3 (три) квитки на авіарейс № 7В401 за маршрутом Київ (IEV) імені Сікорського до Ларнаки (LCA). Час відправлення з Києва: 08 липня 2022 року о 08.00 год. Час прибуття до Ларнаки: 08 липня 2022 року о 10.45 год. Клас Light, додаткове місце багажу: XBAG 1PC, статус: confirmed; - 3 (три) квитки на авіарейс № 7В402 за маршрутом Ларнака (LCA) до Києва (IEV) імені Сікорського. Час відправлення з Ларнаки: 17 липня 2022 року о 11.45 год. Час прибуття до Києва: 17 липня 2022 року о 14.35 год. Клас Light, додаткове місце багажу: XBAG 1PC, статус: confirmed. Загальна вартість вищевказаних квитків на авіарейси № 7В401 та № 7В402 склала 13331 грн. 77 коп. Грошові кошти були перераховані з власної банківської картки на користь відповідача у повному обсязі (13331 грн. 77 коп.), що підтверджується чеком Приватбанк FDY*ALFA_BeesAirline, 30.12.2021 15:13 та випискою з Приватбанку (дата операції 30.12.2021 15:13). Відповідач поінформував позивача про підтвердження бронювання на вищевказані авіарейси, номер бронювання 1BB89 шляхом направлення мені одного листа (30 грудня 2021 о 15.13 год.) тема: Підтвердження бронювання / Booking confirmation PNR Ref: 3811BB89 на електронну пошту [INFO] , разом із електронним квитком № [NUMBER] та файлом 381-Booking confirmation3811С3С65.pdf. З веб-сайту: https://bees.aero/uk-UA відповідача вбачається, що номер Бронювання № 3811ВВ89, Статус Бронювання: ОК. Таким чином, за допомогою засобів дистанційного зв`язку через мережу Інтернет, між мною та ТОВ «БІЗ ЕЙРЛАЙН» був укладений договір повітряного перевезення щодо себе та на користь третіх осіб ( [PERSON] та [PERSON] ) згідно зі ст. 636 ЦК України. У зв`язку з продовженням дії на території України військового стану та закриттям повітряного простору нашої держави відповідач вимушений скасувати всі рейси до 01 вересня 2022 року, про що відповідачем було повідомлено її 13 травня 2022 року на електронну пошту трьома листами та 14 липня 2022 року аналогічного змісту листами. Тобто, рейси, на які позивач купувала квитки, також скасовувалися. У повідомленні про скасування всіх рейсів до 01 вересня 2022 р. відповідачем було запропоновано варіанти відшкодування вартості квитків, а саме: «- перерахування коштів, сплачених за квиток, на потребу воїнів Збройних Сил України. Для цього надішліть, будь ласка, запит на емеіл [INFO] , в темі листа вкажіть 'На потреби ЗСУ', в листі запит на перерахування та номер бронювання. Кошти будуть перераховані на офіційні рахунки для підтримання збройних сил Україні задля відновлення миру. Після перерахування коштів надаємо пасажирам звіт на загальну суму перерахувань. - безкоштовну зміну дати вильоту на рейси з 01 вересня 2022 р. Для цього надішліть, будь ласка, запит на e-mail [INFO] , вкажіть номер бронювання та нову дату вильоту; - повернення коштів у вигляді промокоду (сума фіксується в USD) для придбання наступних квитків на всі регулярні рейси авіакомпанії. Промокод не є іменним, тому Ви можете його використати не лише для себе, а й для Ваших близьких. Термін використання до 01.03.2023 р. Для цього надішліть, будь ласка, запит на e-mail [INFO] та вкажіть номер бронювання; - у зв`язку з тимчасовим припиненням операційної діяльності авіакомпанії через військовий стан та закриття повітряного простору на території України опція повернення коштів наразі не є доступною і буде доступна після відновлення діяльності авіакомпанії. На жаль, наразі ми не володіємо інформацією щодо дати закінчення військових дій в країні, стабілізації ситуації та відновлення повноцінної діяльності, просимо поставитися з розумінням та рекомендуємо вже зараз скористатися одним з варіантів, запропонованих вище. Очікуємо на Ваше рішення протягом терміну дії авіаквитка (1 рік від дати придбання) щодо запропонованих альтернатив.» Скориставшись останнім із запропонованих варіантів, позивач 05 липня 2022 року від відповідача отримала листа наступного змісту: "Добрий день! Дякуємо за звернення Bees Airlines. Ваш запит щодо оформлення промокоду прийнятий та на розгляді. Будь ласа, очікуйте додатковий лист від авіакомпанії за результатом його опрацювання.". В подальшому, 21 липня 2022 року отримала лист від відповідача: «Добрий день! Дякуємо за звернення Bees Airlines. Ваш промокод для подорожей: 3811BB89_490 ($ 490). Зверніть увагу, що він дійсний для використання до 01/08/2023 на будь-який регулярний рейс авіакомпанії для будь-якого пасажира». Тобто, у липні 2022 р., позивач помилково вважала, що вона та члени її сім`ї будуть мати змогу використати цей промокод на будь-який регулярний рейс авіакомпанії (відповідача) до 01.08.2023. Однак, через деякий час, а також враховуючи продовження військового стану в країні, обраний варіант - повернення коштів через промокод вже не задовольняв потреби її та членів її сім`ї та як пасажира (пасажирів), а тому остання відмовилась від прийняття вказаного виконання та від його використання, та направила 15.10.2024 відповідачу заяву про повернення коштів за невикористане повітряне перевезення, оформлене електронним квитком № UBE10855367, номер Бронювання № 3811ВВ89, шляхом їх повернення на її власну банківську картку, з якої і була здійснена оплата. Також, 14.03.2025 відповідачу направила Вимогу про повернення коштів за невикористане повітряне перевезення оформлене електронним квитком № [NUMBER] , номер Бронювання № 3811ВВ89, шляхом їх повернення на її власну банківську картку. Заяви та вимоги направлено на відомі їй адреси «Укрпоштою» та електронним зв`язком, однак станом на 12.06.2025 відповіді не отримано, хоча її вимогу від 14.03.2025 отримано. Серед іншого, однією з причин відмови від використання промокоду стало отримання інформації через ЗМІ щодо позбавлення відповідача діючого сертифіката експлуатанта, про те, що відповідач більше не перебуває у Переліку авіакомпаній, які мають діючий сертифікат експлуатанта. У відповідності до ч. 2 ст. 108 Повітряного кодексу України - суб`єкт господарювання повинен мати чинний сертифікат експлуатанта або інший документ, що підтверджує необхідну кваліфікацію провадити авіаційну діяльність відповідно до авіаційних правил України. Таким чином, стало очевидним, що відповідач не мав наміру повертати кошти і не мав реальної змоги повернути ці кошти через використання промокоду, оскільки ТОВ «БІЗ ЕЙРЛАЙН» неспроможний виконати будь-якого авіаційного рейсу через відсутність у нього сертифікату експлуатанта, що надає відповідачу дозвіл на виконання комерційних повітряних перевезень. Вищевказані письмові заява та Вимога про повернення коштів за невикористане повітряне перевезення направлялась відповідачу: - засобами поштового зв`язку на адреси: [ADDRESS] , 01032, Україна та м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 26 А, офіс 103 (у поштових відмітках зазначено Черкаська обласна прокуратура, оскільки позивач є працівником прокуратури і іноді відправляє листи зазначаючи особистий номер телефону); - на електрону пошту відповідача [INFO] , на яку та з якої здійснювалося листування від підтвердження бронюванння до направлення вимоги. Разом з тим, 01.08.2023 позивач та члени її сім`ї неспроможні були використати промокод 3811BB89_490 ($ 490) - через його недійсність. Неодноразові спроби з`ясувати ситуацію чи отримати будь-яку інформацію, призводила до потрапляння на "глуху стіну", оскільки номери контактів, розміщені на сайті https://bees.aero/ не працюють, у месенджерах профілі вилучені. Оскільки, процедура повернення коштів за квиток врегульована розділом XVIII Авіаційних правил України «Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу», затверджених наказом Державіаслужби від 26 листопада 2018 року № 1239. Відповідно до абзацу 3 п. 1 глави 1 розділу XVIII Правил, у разі, якщо оплату здійснено електронними засобами переказу коштів (банківською карткою), кошти повертаються на платіжну картку, з якої було здійснено платіж за квиток. В силу положень п. 5 глави 1 розділу XVIII Правил повернення коштів авіаперевізник здійснює у день розірвання договору повітряного перевезення, а в разі неможливості повернути кошти у день розірвання договору повітряного перевезення - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Згідно з п. 1 глави 2 розділу XVIII Правил, у випадку скасування рейсу, на який у пасажира заброньовано місце та оформлено квиток, здійснюється примусове повернення коштів або перебронювання. Розірвання договору повітряного перевезення, укладеного між позивачем та ТОВ «Біз Ейрлайн», відбулося за ініціативою відповідача у зв`язку зі скасуванням рейсу, а тому у відповідача, як перевізника, виник обов`язок примусового повернення повної вартості квитка у цей же день. Оскільки оплата за квиток була здійснена за допомогою електронного платіжного засобу - банківської карти, повернення коштів не вимагало будь-яких дій з його сторони (подання заяви, надання додаткових документів тощо). Відповідач скористався своїм правом і запропонував перебронювання (зміну дати вильоту), але позивач згоди на перебронювання (зміну дати вильоту) не давала. Таким чином, відповідач мав здійснити примусове повернення коштів у день розірвання договору повітряного перевезення. Відповідно до ч. 18 ст. 100 Повітряного кодексу України до договорів на повітряне перевезення, в тому числі до чартерних перевезень та інших цивільно-правових відносин, пов`язаних із повітряними перевезеннями, які не врегульовані положеннями цього кодексу або міжнародними договорами України, застосовуються положення ЦК України. Видами господарської діяльності ТОВ «БІЗ ЕЙРЛАЙН» (код: 43375876) є пасажирський авіаційний транспорт код КВЕД 51.10, надання інших послуг бронювання та пов`язана з цим діяльність код КВЕД 79.90. Таким чином, за допомогою засобів дистанційного зв`язку через мережу Інтернет, між мною та ТОВ «БІЗ ЕЙРЛАЙН» був укладений договір повітряного перевезення щодо її та на користь третіх осіб ( [PERSON] та [PERSON] ) ) згідно зі ст. 636 ЦК України. З врахуванням наведеного просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Біз Ейрлайн» на її користь кошти за невикористані авіаквитки в розмірі 13 331 грн. 77 коп. 25 червня 2025 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О. Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлявся запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Відповідь на запит надійшла до суду 18 липня 2025 року. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24 липня 2025 року справу прийнято до провадження та постановлено вищевказану справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 24 вересня 2025 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток за його зареєстрованим місцем проживання, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заперечень проти винесення заочного рішення матеріали справи не містять. Суд ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII, в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України; повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Заяв та / або клопотань про відкладення розгляду справи до суду станом на день розгляду справи не надходило. З урахуванням викладеного, ст. ст. 128 - 131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільно - процесуального законодавства. Судом встановлено, що 30 грудня 2021 року [PERSON] для себе та для [PERSON] , [PERSON] забронювала 3 квитки на 08 липня 2022 року, номер рейсу - 7В401 , з Київ (ІЕV) імені Сікорського, час відправлення - 8:00, до Ларнака (LCA), час прибуття - 10:45, та 3 квитки на 17 липня 2022 року, номер рейсу - 7В402, з Ларнака (LCA), час відправлення - 11:45, до Київ (ІЕV) імені Сікорського, час прибуття - 14:35 (а.с. 12 - 14) З підтвердження бронювання номер замовлення: 1811ВВ89 вбачається що загальна вартість квитків склала 13 311,77 гривень (а.с. 49). Згідно платіжної інструкції та виписки по картці [NUMBER] за період 30.12.2021 по 30.12.2021 АТ «Приватбанк», позивач 30 грудня 2021 о 15:13 переказала на користь відповідача суму у розмірі 13 331,77 гривень (а.с. 45 - 47). Як вбачається з електронного листа «Bees Airline» від 13 травня 2025 року, у зв`язку з продовженням дії на території України військового стану та закриттям повітряного простору нашої держави відповідач вимушений скасувати всі рейси до 01 вересня 2022 року, для відшкодування вартості квитків на скасовані рейси запропонували наступні варіанти: - перерахування коштів, сплачених за квиток, на потребу воїнів Збройних Сил України; - безкоштовну зміну дати вильоту на рейси з 01 вересня 2022 р.; - повернення коштів у вигляді промокоду (сума фіксується в USD) для придбання наступних квитків на всі регулярні рейси авіакомпанії. Промокод не є іменним, тому можна його використати не лише для себе, а й для близьких. Термін використання до 01.03.2023 р. Для цього потрібно надіслати, запит на e-mail [INFO] та вказати номер бронювання; - у зв`язку з тимчасовим припиненням операційної діяльності авіакомпанії через військовий стан та закриття повітряного простору на території України опція повернення коштів наразі не є доступною і буде доступна після відновлення діяльності авіакомпанії (а.с. 32). Позивач 05 липня 2022 року направила відповідь у якій зазначила про повернення коштів у вигляді промокоду для придбання наступних квитків на всі регулярні рейси авіакомпанії, номер бронювання 3211ВВ89 (а.с. 33) 21 липня 2022 року «Bees Airline» направила позивачу промокод для подорожей для використання до 01 серпня 2023 року на будь-який регулярний рейс авіакомпанії для будь-якого пасажира (а.с. 34). Згідно заяви від 15 жовтня 2024 року, позивач вказувала що на даний час використання промокоду не є можливим, тому просить повернути витрачені кошти за ненадані послуги (а.с. 20 - 21). Як вбачається з рекомендованого повідомлення з описом вкладення позивач направляла вказану заяву за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22 - 23). Позивачем також було направлено лист-претензію засобами поштового зв`язку та на електронну пошту відповідача (а.с. 24 - 31, 35 - 37). З матеріалів справи вбачається, що однією з причин відмови від використання промокоду стало отримання інформації з сайту про те, що відповідач більше не перебуває у Переліку авіакомпаній, які мають діючий сертифікат експлуатанта (а.с. 50 - 58). У відповідності до ч. 2 ст. 108 Повітряного кодексу України, суб`єкт господарювання повинен мати чинний сертифікат експлуатанта або інший документ, що підтверджує необхідну кваліфікацію провадити авіаційну діяльність відповідно до авіаційних правил України. Таким чином, позивач неспроможна була використати наданий відповідачем промокод через його недійсність. Будь-яких підтверджень про повернення позивачу вартості невикористаних квитків відповідачем на адресу суду не надано та матеріали справи не містять. Згідно з ч. 1 ст. 3 Повітряного кодексу України, дія цього Кодексу поширюється на фізичних та юридичних осіб незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості, які провадять діяльність у галузі авіації та використання повітряного простору України. За змістом п. 78 ч. 1 ст. 1 Повітряного кодексу України, повітряне перевезення - перевезення пасажирів, багажу, вантажу або пошти, яке здійснюється повітряним судном на підставі відповідного договору повітряного перевезення. В п. 50 ч.1 ст. 1 вказаного Кодексу зазначено, що квиток (пасажирський квиток та багажна квитанція) - виданий перевізником (його агентом) документ, у тому числі електронний, який містить умови договору перевезення, повідомлення, польотні та пасажирські купони. Згідно з пунктами 1, 2 глави 1 розділу ІV Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Державної авіаційної служби України № 1239 від 26 листопада 2018 року, пасажирський квиток та багажна квитанція є підтвердженням укладення договору про перевезення та відображають його умови. Квиток надає право пасажиру на переліт відповідним рейсом (рейсами) і зобов`язує перевізника здійснити відповідне перевезення пасажира та його багажу, а також надати інші послуги, пов`язані з перевезенням, згідно з умовами договору перевезення, крім випадків, визначених у пункті 4 цієї глави. Частиною 16 ст. 100 Повітряного кодексу України визначено, що пасажир має право на компенсацію від авіаперевізника і надання допомоги у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу, зниження класу обслуговування пасажиру в порядку, встановленому цим Кодексом, авіаційними правилами України та міжнародними договорами України. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 908 ЦК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Згідно зі статтею 910 ЦК України, за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів). Відповідно до частин другої, четвертої статті 100 Повітряного кодексу України правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів, багажу, вантажу і пошти авіаперевізником, суб`єктами з наземного обслуговування, а також галузеві стандарти та нормативи якості такого обслуговування встановлюються авіаційними правилами України та мають бути однаковими для внутрішніх і для міжнародних рейсів. Авіаперевізник на підставі зазначених у частині другій цієї статті правил повітряних перевезень повинен встановити свої правила, спрямовані на підвищення ефективності та якості перевезень, які не можуть містити стандартів чи нормативів якості, відповідальності за обслуговування пасажирів, нижчих за рівень установлених вимог, попередньо погодивши їх з уповноваженим органом з питань цивільної авіації. Згідно з частинами першою-другою статті 104 ПК України, у разі якщо авіаперевізник мотивовано очікує на відмову пасажирам у посадці на рейс, він зобов`язаний провести опитування з метою виявлення пасажирів, готових відмовитися від свого підтвердженого бронювання в обмін на узгоджену між пасажиром, який за власним бажанням відмовляється від посадки на рейс, та перевізником винагороду. Крім виплати винагороди, авіаперевізник зобов`язаний запропонувати пасажиру на вибір: 1) відшкодування впродовж семи днів, яке має бути виплачено готівкою, електронним банківським переказом, банківськими дорученнями або банківськими чеками чи, за наявності засвідченої у письмовій формі згоди пасажира, у вигляді дорожніх чеків, повної вартості квитка за ціною, за якою його придбано, за невикористану частину квитка та за використану частину або частини квитка, якщо рейс більше не задовольняє потреби пасажира, а також за потреби забезпечити зворотний рейс у початковий пункт відправлення за першої можливості; 2) зміну маршруту, яка здійснюється за відповідних транспортних умов: до кінцевого пункту призначення - за першої можливості або у пізніший час за бажанням пасажира та за наявності вільних місць. З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану та закриттям повітряного простору України, рейси, на які позивачем були придбані квитки, скасовано. Судом встановлено, що позивач зверталася до відповідача з претензією про повернення грошових коштів за сплачені авіаквитки, однак станом на момент подання позову до суду відповідачем не було повернуто вартість сплачених, але невикористаних квитків. Процедура повернення коштів за квиток врегульована розділом XVIII Авіаційних правил України «Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу», затверджених наказом Державіаслужби від 26 листопада 2018 року № 1239. Згідно з п. п. 1 та 2 глави 2 розділу XVIII Правил, у випадку скасування рейсу, на який у пасажира заброньовано місце та оформлено квиток, здійснюється примусове повернення коштів або перебронювання. У разі примусового повернення сума коштів, що повертається пасажиру, має дорівнювати: якщо жодну частину квитка не використано, - сумі, що дорівнює повній вартості квитка за ціною, за якою його було придбано. Враховуючи скасування рейсу та повідомлення про це позивача 13 травня 2022 року, вказана дата є датою розірвання договору за ініціативою відповідача, як перевізника. З урахуванням цього, на підставі ч. 2 ст. 103 Повітряного кодексу та Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, позивачу мала бути повернута вартість квитка, сплачена ним при його придбанні. У день розірвання договору. Відповідно до абзацу 3 п. 1 глави 1 розділу XVIII Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, у разі, якщо оплату здійснено електронними засобами переказу коштів (банківською карткою), кошти повертаються на платіжну картку, з якої було здійснено платіж за квиток. Згідно з пунктами 1, 4 глави 1 розділу XVIII Авіаційних правил України, повернення коштів за невикористаний квиток (його частину) авіаперевізник здійснює за місцем придбання квитка або в головному офісі авіаперевізника (офісі з продажу перевезень авіаперевізника) і в тій валюті, у якій квиток було оплачено. Повернення коштів в Україні авіаперевізник здійснює в національній валюті. Повернення коштів у представництвах авіаперевізника в інших країнах здійснюється відповідно до законодавства країни місцезнаходження представництва. У разі якщо оплату було здійснено електронними засобами переказу коштів (банківською карткою), кошти повертаються на платіжну картку, з якої було здійснено платіж за квиток. Повернення коштів здійснюється, зокрема, на рахунок власника банківської картки, якою оплачено перевезення (у разі припинення діяльності банку перерахування коштів може бути здійснено на рахунок в іншому банку). Відповідно до пункту 5 глави 1 розділу XVIII Авіаційних правил України, повернення коштів авіаперевізник здійснює у день розірвання договору повітряного перевезення (пред`явлення квитків до каси за місцем їх оформлення, отримання авіаперевізником інформації від пасажира щодо бажання повернути кошти за невикористане повітряне перевезення, оформлене електронним квитком), а в разі неможливості повернути кошти у день розірвання договору повітряного перевезення - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Строк повернення коштів розраховується з дня, наступного за днем отримання авіаперевізником або агентом з продажу документів, необхідних для здійснення операції повернення коштів. Стаття 920 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами). Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що умови договору перевезення, укладеного з позивачем, відповідачем не виконані. Статтею 617 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору. Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 15 червня 2018 у справі № 915/531/17, від 26 травня 2020 року у справі № 918/289/19, від 17 грудня 2020 року у справі №913/785/17. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідач не надав жодних доказів, які б підтверджували припинення ним господарської діяльності, відсутність доходів авіакомпанії чи неможливість виконання зобов`язання з повернення вартості невикористаних авіаквитків у зв`язку з браком коштів на рахунках. Суд звертає увагу, що наявність форс-мажорних обставин може звільняти сторону лише від відповідальності за порушення зобов`язання, але не від обов`язку його виконати. Позивач у цій справі не заявляє вимог щодо притягнення відповідача до відповідальності за порушення умов договору, а просить саме виконати основне зобов`язання - повернути сплачені кошти. За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач не довів наявності причинно-наслідкового зв`язку між посиланням на форс-мажор і фактичною неможливістю повернути позивачу кошти за невикористані квитки. Тому вимоги про стягнення сплачених сум у зв`язку з ненаданням оплаченої послуги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до статті 636 ЦК України, договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. З огляду на це позивач мала право як відмовитися від договору авіаперевезення, так і вимагати від відповідача повернення коштів на свій рахунок за квитки, оформлені на інших осіб. У сукупності оцінені докази підтверджують обставини, викладені позивачем у позовній заяві. Суд вважає їх достовірними, належними, допустимими та такими, що підтверджують заявлені вимоги. Згідно вимог ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц. Таким чином, аналізуючи надані докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, за наявності доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог та за відсутності надання доказів протилежного відповідачами, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача коштів за невикористані авіаквитки у розмірі 13 331,77 грн. Щодо стягнення судових витрат, судом встановлено наступне. Із матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн., що підтверджується випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету та квитанцією про сплату №0784-2267-1012-4377 від 23 червня 2025 року, які містяться в матеріалах справи (а.с. 11). У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, стягненню із відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 1 211,20 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved