Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Представник «ВІН ФІНАНС» звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором № 247872 від 31.07.2018 року у загальному розмірі 21 306 грн. 40 коп., судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача посилається на те, що 31.07.2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 247872, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачці позику у сумі 4000 грн. 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу №1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги. 25.07.2024 року відповідно протоколу загальних зборів № 1706 перейменовано ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС». Відповідачка належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати процентів, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед новим кредитором за кредитним договором у загальному розмірі 16 280 грн., яка складається з суми основного боргу 4000 грн., суми боргу за процентами 2160 грн., суми боргу за пенею та штрафами 10 120 грн. Крім того, позивачем нараховано інфляційні втрати та 3% річних в сумі 3559 грн. 86 коп. та 1466 грн. 54 коп. відповідно. Загальна сума до стягнення, яку просить позивач становить 21 306 грн. 40 коп. 22 вересня 2025 року представник позивачки подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що відповідач заперечує факт отримання грошових коштів в кредит від ТОВ «Авентус Україна» в розмірі 4000 грн. Позивачем не надано доказів, що безсумнівно свідчили б про факт видачі відповідачці кредитних коштів. Матеріали справи містять лист від ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 22.05.2025 про начебто перерахунок коштів первісним кредитором відповідачці, однак даний лист не містить реквізити банківського рахунку відповідачки. Первинні документи про видачу/зарахування коштів відповідачці на виконання кредитного договору у справі відсутні. Також безпідставним є твердження позивача про те, що відповідачка сплатила 04.09.2018 року відсотки в сумі 2500 грн., оскільки в справі відсутні первинні бухгалтерські документи про здійснення часткової оплати. Позивачем не надано суду доказів на підтвердження оплати за договором факторингу №1 від 12.04.2018 року та не доведено факт передачі права грошової вимоги до відповідача від первинного кредитора. З урахуванням наведеного просив у задоволенні позову відмовити та стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Також представник позивачки подав заяву про застосування строку позовної давності, оскільки строк виконання зобов`язання закінчився 30.08.2018 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив, що просить проводити розгляд справи без його участі. Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону. З врахуванням того, що представник відповідачки подав відзив на позовну заяву, висловив свою думку щодо позовних вимог, суд вважав за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно свідоцтва про зміну імені від 03 вересня 2021 року відповідачка [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON] (а.с.73). 31.07.2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою, на той час [PERSON] , було укладено договір про надання фінансового кредиту № 247872 (а.с.38-39). Згідно п.1.1. Договору Товариство надає Клієнту грошові кошти в розмірі 4000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Фіксована процентна ставка за користування кредитом становить 1,35% від суми кредиту за кожен день користування кредитом у межах строку надання кредиту (п.1.2 Договору). В п. 1.4 Договору зазначено, що строк дії договору 30 днів. Кредит надається шляхом перерахування Товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок Клієнта (п. 1.5). Відповідно до п. 1.6 Договору Клієнт має право ініціювати продовження строку користування кредитом. Для цього він зобов`язаний у повному обсязі сплатити нараховані на дату продовження (пролонгації) проценти за користування кредитом, а також пеню та штраф (у разі наявності). У такому разі строк користування кредитом автоматично продовжується (пролонгується) з дати внесення необхідної суми грошових коштів на такий самий строк і на таких самих умовах. Сторони також домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів. Відповідно до п. 3.4 Договору у разу порушення Клієнтом строків виконання зобов`язань за Договором та у разу, якщо встановлена підпунктом 1.2.1 п. 1.2.цього Договору процентна ставка за користування кредитом менша ніж 1.8% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству проценти за користування кредитом у розмірі 1,8%\~ від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня користування кредитом в межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.4 цього Договору . А відповідно до п. 3.5 Договору, у разі продовження строку користування кредитом (пролонгації) та у разі, якщо встановлена підпунктом 1.2.1 п. 1.2.цього Договору процентна ставка за користування кредитом менша ніж 1.8% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству проценти за користування кредитом у розмірі 1,8% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня користування кредитом в межах продовженого строку надання кредиту. Вказаний договір був укладений в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. На сайті ТОВ «Авентус Україна» зазначена процедура верифікації особистості та підтвердження заявки. Для цього необхідно підписати договір за допомогою одноразового паролю, який надходить позичальнику в СМС-повідомленні. Під час укладення договору на фінансовий номер телефону відповідачки був відправлений одноразовий ідентифікатор, який був використаний для прийняття та підтвердження умов вищезазначеного договору, що підтверджується копією довідки (а.с.53). Шляхом введення коду відповідачка підписала прийняла пропозицію та підтвердила укладення договору. Тому, є безпідставними твердження представника відповідача про те, що відповідачка жодних договорів з ТОВ «Авентус Україна» не укладала. Жодних доказів на спростування тверджень позивача представник відповідача суду не надав. Зокрема представник відповідача не пояснив, яким чином у розпорядження ТОВ «Авентус Україна» могли опинитися особисті дані відповідачки, серія та номер паспорта, ідентифікаційний номер, місце проживання. Відповідачка до поліції з приводу втрати документів не зверталась, копії такої заяви суду не надано. 12 квітня 2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» укладено договір факторингу № 1 на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами. 12 квітня 2018 року укладено додаткову угоду № 10 та на виконання договору факторингу підписано реєстр прав вимоги № 11 від 27.12.2018 про те, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги до ряду боржників, в тому числі до відповідачки, за договором про надання фінансового кредиту № 247872 від 31.07.2018 року перейшло до нового кредитора ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Є безпідставними твердження представника відповідача про те, що в матеріалах справи немає доказів на підтвердження оплати за договором факторингу №1 від 12.04.2018 року та не доведено факт передачі права грошової вимоги до відповідача від первинного кредитора. Адже до позову додано довідку ТОВ «Авентус Україна» про проведений розрахунок за договором факторингу (а.с.54). Доказів того, що договір факторингу визнано недійсним чи порушено його умови, стороною відповідача суду не надано. 25 липня 2024 року відповідно до протоколу загальних зборів № 1706, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» перейменовано на ТОВ «ВІН ФІНАНС». Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В ст. 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 518 ЦК України, боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Отже, з урахуванням наведено можна дійти висновку про те, що кредитор у зобов`язанні був замінений належним чином. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно д ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідачка свої зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту не виконувала належним чином, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.27-30). Тільки раз, 04.09.2018 року, відповідачка внесла кошти в сумі 2500 грн. на погашення заборгованості. Сторони уклади договір 31 липня 2018 року і визначили строк повернення коштів 30 серпня 2018 року. Як вбачається із розрахунку заборгованості кредитор нараховував відсотки до 04 жовтня 2018 року. Таке нарахування є вірним, оскільки 04 вересня 2018 року відповідачка сплатила відсотки по кредиту та таким чином пролонгувала строк дії договору до 04 жовтня 2018 року, тому розрахунок заборгованості в частині тіла кредиту та відсотків є вірним. Що стосується стягнення пенсі та штрафу згідно умов договору, інфляційних втрат та 3% річних, відповідно до ст. 625 ЦК України, то такі не підлягають стягненню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). А відповідно до п. 15 у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. 11 березня 2020 року в Україні запроваджено карантин, який скасовано 01 липня 2023 року. Також 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває і надалі. Отже, неустойка, нарахована відповідачці підлягає списанню та вона звільняється від відповідальності передбаченої ст. 625 ЦК України. З урахуванням наведеного з відповідачки підлягає стягненню тіло кредиту та відсотки в загальній сумі 6 160 грн. Щодо клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності, то таке клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 257 ЦК України,\~ Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Строк дії кредитного договору укладеного між сторонами закінчився 04 жовтня 2018 року. Позивач звернувся в суд з позовом 15 серпня 2025 року. Але , відповідно до п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559,681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Карантин в Україні скасовано 01 липня 2023 року. Але з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. Отже, позивач звернувся до суду в межах строків визначених ЦК України. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так само вказана норма стосується витрат на правову допомогу, які позивач оцінює в 5000 грн., на підтвердження чого надав суду копію договору про надання правничої допомоги, акт про підтвердження факту надання правничої допомоги. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з відповідачки слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 700 грн. 35 коп. та 1445 грн. 57 коп. витрат на правову допомогу, що відповідає пропорційності розміру задоволених позовних вимог. Відповідачка також просить стягнути з позивача понесені нею витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Факт понесення таких витрат та їх розмір підтверджується копією договору з адвокатом Боднарчуком А.М., розрахунком, актом приймання-передачі виконаної роботи та довідкою про сплату. Суд вважає такі витрати виправданими та обґрунтованими та вони підлягають стягнення з позивача на користь відповідачки пропорційно до розміру відмовлених позовних вимог. Тому з позивача слід стягнути на користь відповідачки 3554 грн. 43 коп. витрат на правову допомогу.

Outcome: dismissed