Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Представник позивача адвокат Кравченко Володимир Володимирович звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, посилаючись на те, що рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 31 травня 2023 року по справі №132/2528/22 частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, тобто з 20 жовтня 2022 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У відповідності до прийнятного вищезазначеного судового рішення, матеріальне становище позивача погіршилось, оскільки на його утриманні на момент звернення до суду з даним позовом перебувають дві неповнолітні особи: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на утримання яких, у відповідності до судового рішення, стягуються аліменти в загальному розміні 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) позивача - [PERSON] яких він зобов`язаний утримувати і на користь яких також в примусовому порядку здійснюється стягнення аліментів. Крім того, позивач має проблеми зі здоров`ям, оскільки під час проходження військової служби одержав поранення, а саме: вибухову травму: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, акубаротравма з порушенням цілісності правої барабанної перетинки; вогнепальне осколочне сліпе поранення правного плеча. Вказані поранення були отримані у бойових діях під час захисту Батьківщини [INFO] під час виконання бойового завдання неподалік населеного пункту Старомайорське Волноваського району Донецької області, внаслідок ворожого артилерійського обстрілу по позиції «Слюсар». Як вбачається з висновку ТОВ «Центр слуху» від 07 травня 2024 року, в [PERSON] наявні порушення звукосприйняття та звукопроведення з обох боків; комбінована втрата слуху 4 ступеню з обох боків. У зв`язку з тим, що [PERSON] фактично повністю втрати слух, останній вимушений постійно проходити обстеження слуху, з метою підбору слухового апарату. Окрім того, з медичної документації позивача також вбачається, що [PERSON] проходив і надалі продовжує проходити лікування в медичних закладах міста Чернігова, а також селища Талалаївка Чернігівського району Чернігівської області, оскільки в нього наявні: структурні зміни в паренхімі головного мозку; поширені дегенеративно-дистрофічні зміни шийного відділу хребта - остеохондроз, деформуючий спондильоз; спонділоартроз; дифузні циркулярно-дорзальні, з Форамінальним поширенням випинання дисків СЗ-С4. С5-С6-С7. з нерівномірним звуженням корінцевих отворів дискоостефітними комплексами, з відносним спінальним стенозом; дифузні циркулярно-дорзальні випинання дисків L2-L3-L4-L5- S1; сколіоз І ст. Вищевикладене достеменно підтверджує обставину того, що з що з моменту отримання [PERSON] поранень під час виконання бойових завдань хоч і минув значний час, проте, останній і надалі вимушений проходити лікування та обстеження в різних медичних закладах, у зв`язку з чим, він несе значні матеріальні витрати на своє лікування та на закупівлю медичних засобів, що підтверджується відповідними квитанціями, які додаються до цієї позовної заяви. Слід також окремо звернути увагу на те, що внаслідок отриманих поранень, позивачу по справі [PERSON] була призначена третя група інвалідності, що підтверджується посвідченням інваліда, а також довідкою МСЕК серія 12 АААГ №794448 виданою 05 липня 2024 року. Так, на даний час позивач по справі - [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , один, що підтверджується довідкою Талалаївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області №177 від 26 серпня 2025 року. Вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами був наданий позивачу в користування Талалаївською селищною радною Прилуцького району Чернігівської області. Крім того, позивач по справі несе значні матеріальні витрати по оплаті за комунальні послуги, які надаються за адресою: [ADDRESS] . Безпосередньо звертає увагу суду першої інстанції на те, що єдиний дохід, який позивач мав за 2025 рік - це одноразова грошова допомога, яка була виплачена [INFO] в січні 2025 року в розмірі 757000 грн., що в цілому підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 25 серпня 2025 рік, виданою 25 серпня 2025 року Головним управління ДПС у Чернігівській області. Інших доходів або сталого заробітку позивач не має, оскільки не може працевлаштуватися на роботу після звільнення з військової служби внаслідок отриманих поранень. Враховуючи викладене, вказані обставини достеменно підтверджують обставину того, що у позивача по справі - [PERSON] майже не залишається особистого доходу, що свідчить про втрату ним усіх джерел для існування та ставить його у надзвичайно скрутне матеріальне становище та на межу виживання, що є неприпустимим в розумінні чинного законодавства України. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 15.09.2025 року по справі відкрито загальне позовне провадження. Призначено підготовче засідання на 9:45 год. 15.10.2025 року Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. 15.10.2025 року на підставі поданих представником позивача адвокатом Кравченко В.В., а також відповідачкою [PERSON] заяв судове засідання по справі було відкладено на 10:30 год. 18.11.2025 року. 20.10.2025 року відповідачкою [PERSON] було подано відзив на позовну заяву у якому остання просила у задоволенні позову [PERSON] про зменшення розміру аліментів на її користь, на утримання спільних неповнолітніх дочки - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] з 1/3 частини до 1/8 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття відмовити, мотивуючи тим, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами погіршення його сімейного або майнового стану. Позивач та його представник правом на подання відповіді на відзив не скористались. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 18.11.2025 року було закрито підготовче судове засідання у вищевказаній цивільні справі та призначено її до судового розгляду по суті на 10 год. 09.12.2025 року. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, однак в матеріалах справи наявна заява представника позивача адвоката Кравченко В.В. про розгляд справи без участі сторони позивача. Заявлені позовні вимоги та клопотання сторони позивача підтримує, просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак звернулась до суду із заявою в якій просила справу слухати у її відсутність в порядку письмового провадження. В задоволенні позову відмовити на підставі поданого по справі відзиву на позов. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Чернігівський відділ державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, однак від в.о. начальника відділу Тетяни Афісової надійшов лист відповідно до якого просить розглянути справу без участі представника відділу. Копію відповідного рішення просить направити на адресу відділу. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 31 травня 2023 року по справі №132/2528/22 частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, тобто з 20 жовтня 2022 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст. ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Верховний Суд України в Постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Вимогами ст. ст.13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підтвердження вимог щодо зменшення розміру аліментів, представник позивача вказує на те, що на даний час позивач [PERSON] внаслідок отриманих поранень у бойових діях під час захисту Батьківщини [INFO] під час виконання бойового завдання неподалік населеного пункту Старомайорське Волноваського району Донецької області, внаслідок ворожого артилерійського обстрілу по позиції «Слюсар» вимушений постійно проходити обстеження та лікування в різних медичних закладах України, йому була призначена третя група інвалідності, позивач проживає одиноко, інших доходів або сталого заробітку позивач не має, оскільки не може працевлаштуватися на роботу після звільнення з військової служби внаслідок отриманих поранень. Крім того, з виписок з карткового рахунку вбачається, що позивач по справі - [PERSON] , декілька разів сплатив аліменти на користь відповідача по справі - [PERSON] , в значно завищено розмірі, а саме: 23 січня 2025 року сплатив аліменти на суму 100000 грн., які було відраховано від «Одноразової виплати за інвалідність в наслідок війни»; 12 травня 2025 року сплатив аліменти на суму 50000 грн., які було відраховано від «Виплати одноразової грошової допомоги по інвалідності». Вказані обставини свідчать про те, що у позивача по справі - [PERSON] майже не залишається особистого доходу, що свідчить про втрату ним усіх джерел для існування та ставить його у надзвичайно скрутне матеріальне становище, на межу виживання і є неприпустимим. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Верховний Суд України в Постанові від 16.09.2020 року в справі № 565/2071/19 дійшов висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я. Позивач не надав суду будь-яких доказів про зміну його матеріального стану. Як вбачається з матеріалів справи позивач проживає одиноко, має у власності житловий будинок, присадибну земельну ділянку, що підтверджується довідкою Староталалаївського старостинського округу № 177 від 26.08.25 р та копією платежу про сплату земельного податку . Слід також зазначити, що позивач працездатний, отримав інвалідність 3 групи тимчасово, що дає йому можливість працевлаштуватися. Згідно довідки МСЕК, наданої позивачем, йому лише протипоказані психоемоційні перевантаження, робота на висоті та біля рухомих механізмів. Крім того, отримання позивачем одноразової допомоги в розмірі 757 тис. грн. в січні 2025 року аж ніяк не свідчить, що у нього на час подання даного позову відсутні кошти, що він має скрутне матеріальне становище. Як вбачається з довідки №904, виданої Сальницьким старостинським округом Калинівської міської ради Вінницької області 16.10.2025 року, на утриманні [PERSON] знаходяться неповнолітні діти, а саме: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Відповідачка працює прибиральницею в Сальницькій ЗОШ, загальна сума доходу за період з 04.2025 по 09.2025 становить 53286,54 грн., що підтверджується довідкою про доходи №132, виданої відділом освіти молоді та спорту Калинівської міської ради 15.10.2025 року. Будь-яких інших доходів не має. Відповідачка вважає, що утримувати двох неповнолітніх дітей на таку заробітну плату дуже важко, коштів не достатньо ні на харчування, ні на одяг, ні на шкільні приладдя та інше. З віком потреби дітей нікуди не зникли, а навпаки лише зростають. Зменшення аліментів на утримання дітей з 1/3 частини до 1/8 частини, як хоче позивач, поставить дітей на межу виживання. Як вбачається з консультативного висновку спеціаліста від 15.07.2025 та виписок із медичних карток амбулаторного (стаціонарного) хворого від 04.06.2025, дитина [PERSON] хворіє, потребує систематичного лікування у ортопеда, офтальмолога, кардіолога. Відповідачка у відзиві на позовну заяву зазначає, що, син не повинен зазнавати утисків і обмежень в лікуванні через те, що у його батька не достатньо коштів, адже батьки, перш за все, повинні керуватись у своїх діях інтересами дитини, як найбільш незахищеного учасника сімейних правовідносин. Також суд вважає необхідним звернути увагу на ту обставину, що судова практика містить висновки щодо того, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (відповідний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі №755/14148/18, від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20). За таких обставин, суд вважає, що зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів на утримання двох дітей до 1/8 частини від доходів позивача, може призвести до порушення права дітей на гідний рівень життя та не буде відповідати принципу якнайкращого забезпечення їх інтересів. Окремо слід звернути увагу на те, що згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що позивач переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, та слугувати самостійними підставами для зменшення їх розміру не може, крім того, розмір стягуваних аліментів за рішенням суду не є завищеним, тому суд вважає, що достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів немає, а відтак в задоволенні позову слід відмовити. Додатково суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що у разі виникнення обставин передбачених ст. 192 СК України, які можуть бути підтверджені достовірними доказами, платник аліментів може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed