Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 11 червня 2024 року № 11657-06/2024 в розмірі 19 700,00 грн, витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн., судового збору в сумі 2422,40 грн., мотивуючи вимоги наступним. 11 червня 2024 року відповідач та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» уклали електронний договір про надання фінансового кредиту № 11657-06/2024, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу фінансовий кредит в розмірі 5 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначеними умовами кредитного договору. Відповідач, у свою чергу, не виконав умов кредитного договору. 24 вересня 2024 року ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу № 24092024. Згідно вищевказаного договору ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», включно і до [PERSON] за кредитним договором № 11657-06/2024 від 11 червня 2024 року. Станом на дату звернення до суду з позовною заявою, заборгованість відповідача перед позивачем становить 19700,00 грн, з яких: 5000 грн- заборгованість за тілом кредиту, 7950,00 грн -заборгованість за відсотками за користування кредитом, 6750,00 грн-заборгованість за штрафом. З метою врегулювання спору в досудовому порядку позивач в письмовій формі звертався до відповідача з вимогою про погашення заборгованості, однак заборгованість залишилася не погашеною, тому він просив стягнути її з відповідача у судовому порядку. Ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 19 червня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, через підсистему "Електронний суд» надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, але від її преставника, адвоката Каратассо Л.Г. надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі відповідачки, позовні вимоги про стягнення суми боргу в сумі 19700 грн. визнають. Крім того представник позивача подала клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Крім того, враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Згідно зі ст. 509 Цивільного Кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться - ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні - ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за договором про надання споживчого кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст.ст. 610,611 ЦК України зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Судом встановлено, що 11 червня 2024 року [PERSON] звернулася до ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» із заявою-анкетою на отримання фінансового кредиту. Підписанням вказаної заяви вона підтвердила, що отримала від товариства інформацію, визначену у ч. 2 ст. 12, 12-1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також всю необхідну інформацію відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». Також відповідач ознайомилась та погодилась зі всіма істотними характеристиками послуги з надання мікрокредиту/споживчого кредиту та з паспортом споживчого кредиту, обраного нею кредитного продукту, підтвердила, що ознайомилась з Правилами надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, приєдналася до договору про спосіб підписання договорів та надала згоду на використання під час укладення з нею правочинів з надання кредиту та будь-яких інших документів електронного підпису або електронного цифрового підпису або одноразового ідентифікатора. 11 червня 2024 року між вказаними вище сторонами було укладено договір про надання фінансового кредиту №11657-06/2024, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 5000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Строк надання кредиту 120 днів. Дата погашення кредиту 08 жовтня 2024 року. Процентна ставка становить 1,50% в день та застосовується в межах строку кредиту. Кредит надається шляхом безготівкового переказу на банківську картку [NUMBER] хх-хххх-6952. Того ж дня ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] підписали додаток № 1 до договору (графік платежів), відповідно до якого погодили суму для погашення заборгованості та дати платежів, а також паспорт споживчого кредиту, в якому наведено, зокрема, основні умови кредитування, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту тощо. Крім того, в матеріалах справи наявна довідка про ідентифікацію, зі змісту якої слідує, що [PERSON] , з якою укладено договір №11657-06/2024, була ідентифікована товариством. Акцепт договору позичальником здійснено одноразовим ідентифікатором «W1124» 11 червня 2024 року о 5:41:56 за номером телефону [NUMBER] , який зазначений в заявці-анкеті. Відповідно до розрахунку заборгованості, підготовленого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», станом на дату звернення до суду позовної заяви, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 19700,00 грн., а саме: 5000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7950,00грн.- заборгованість за відсотками за користування кредитом, 6750,00 грн- заборгованість за штрафом. 24 вересня 2024 року ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу №24092024, відповідно до умов якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. 24 вересня 2024 року між тими самим сторонами було підписано акт приймання-передачі письмового та електронного реєстру боржників від 24 вересня 2024 року. Також позивачем надано до суду квитанцію № 5895 від 24 вересня 2024 року на підтвердження оплати за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 24092024. Згідно витягу з реєстру боржників до вказаного вище договору факторингу до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №11657-06/2024 від 11 червня 2024 року. Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Пред`являючи позов до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, новий кредитор посилався на те, що позичальник після заміни кредитора у зобов`язанні борг не погасив, має невиконані зобов`язання з погашення тіла кредиту, зі сплати процентів. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені кредитним договором, не виконав, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп. (а.с. 1), тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати за сплату судового збору у вказаному розмірі. Згідно з положенням п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Правнича допомога позивачу надавалася адвокатським об`єднанням «Апологет» на підставі договору про надання правової допомоги №0103 від 01 березня 2024 року. Відповідно до Замовлення до Договору про надання правової (правничої) допомоги №0103 від 01 березня 2024р. та відповідно до детального опису наданих послуг за вказаним договором, вартість послуг складає 7 000 грн. 08.12.2025р. через канцелярію суду представником відповідача [PERSON] -адвокатом Каратассо Л.Г. подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами до розміру в сумі 2000 грн. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За змістом ч.ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року у справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Тому суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт. Беручи до уваги клопотання представника відповідача, адвоката Каратассо Л.Г. про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та враховуючи вищевикладене, складність справи, ціну позову, тривалість затраченого представником позивача часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 141 ЦПК України, суд вважає, розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, в сумі 7000 грн. слід зменшити до 3000 грн. Таким чином, з врахуванням наведеного, з відповідачки на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу, в сумі 3000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved