Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

на розгляді в Залізничному районному суді м. Львова перебувала справа за позовом [PERSON] до Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 19.11.2025 року вищевказаний позов задоволено частково. 26.11.2025 року від представника позивачки [PERSON] адвоката Левковича Володимира Володимировича через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява\~про ухвалення додаткового рішення\~у справі, із змісту якої вбачається, що останній просить суд стягнути з відповідача на користь позивачки 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Заява мотивована тим, що повний текст рішення суду був доставлений до електронного кабінету представника позивачки 22.11.2025 року, у зв`язку з чим п`ятиденний строк на подання доказів на підтвердження понесених судових витрат, передбачений процесуальним законом, спливає 27.11.2025 року. Під час розгляду справи позивачем фактично понесено витрати на оплату послуг професійної правничої допомоги у розмірі 20 000,00 грн, про що сторона позивача заявляла при поданні позову. 27.11.2025 року від представниці відповідача Лелів Н. Ю. через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Клопотання обґрунтовано зокрема тим, що сторона відповідача вважає заявлений представником позивача розмір витрат на правову допомогу необґрунтованим, не згідна із розміром витрат на правничу допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг), ціною позову та значенням справи для сторін, а тому просить зменшити розмір понесених витрат на правову допомогу. Учасники процесу в судове засідання не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. 01.12.2025 року представник позивачки адвокат Левкович В. В. через систему «Електронний суд» подав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд вказаної заяви за його відсутності. У клопотанні про зменшення витрат на правову допомогу представниця відповідача Лелів Н. Ю. через систему «Електронний суд» просила проводити розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без участі сторони відповідача. У відповідності до положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відтак, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, з`ясувавши доводи на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог, розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, вивчивши матеріали справи № 462/6814/25, дійшов таких висновків. Представник позивачки адвокат Левкович В. В. через систему «Електронний суд» звернувся до Залізничного районного суду м. Львова з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивачки відшкодування за заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 16 668,00 грн., моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн. та судові витрати. Рішенням Залізничного\~районного суду\~м.\~Львова від\~19.11.2025\~року позов задоволено частково. Стягнуто із Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» на користь [PERSON] суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 16\~688, 00 грн та моральну шкоду у розмірі 20\~000, 00 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1\~064, 90 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Згідно ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначають лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19). Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Аналіз чинного цивільного процесуального законодавства дає підстави стверджувати, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. У питаннях відшкодування витрат на правову допомогу Верховний Суд притримується позиції, що право на задоволення чи відмову у відшкодуванні витрат належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial