Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовної заяви 21 року заявник перебувала у шлюбі з [PERSON] , [INFO] , разом проживали за адресою: [ADDRESS] , але через постійні конфлікти з липня 2025 року [PERSON] проживає окремо, а саме за адресою: [ADDRESS] . 11.11.2025 року шлюб розірвано, [PERSON] , неодноразово вчиняв та продовжує вчиняти у відношенні [PERSON] домашнє насильство, яке проявляється у застосуванні щодо мене фізичної сили або погроз його застосування, висловлювання нецензурною лайкою та шантаж, здійсненні психологічного тиску, залякуванні та приниженні честі та гідності, демонстрування при цьому сили та агресії. [PERSON] , наглядається лікарем психіатром з діагнозом «синдром Отелло», який проявляється у вигляді патологічних ревнощів та переслідуванні з наявними спалахами агресії та маніпуляцій. [PERSON] офіційно не працевлаштований та не має стабільного джерела доходу. Станом на теперішній час, [PERSON] , проживає окремо за адресою: [ADDRESS] , однак систематично очікує заявника біля адреси її мешкання, а саме [ADDRESS] або за місцем роботи «Комунальний заклад дошкільної освіти комбінованого типу №79 Криворізької міської ради» за адресою: [ADDRESS] , при цьому залякує, хапає за руки, штовхає та висловлюється нецензурною лайкою. У зв`язку з вчиненням відносно [PERSON] колишнім чоловіком [PERSON] сварок та шантажу з його боку, заявник неодноразово зверталася з відповідними заявами до поліції: - 05.02.2023 року [PERSON] зверталася із заявою про вчинення [PERSON] психологічного насильства в сім`ї, а саме висловлювання нецензурної лексики та погроз фізичного характеру відносно мене та 05.02.2023 було винесено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП серії ВАВ №831693 від 05.02.2023 та терміновий заборонний припис відносно кривдника серії АА №324846; - 13.06.2023 року [PERSON] вчинив сварку, в ході якої словесно ображав заявника нецензурною лайкою, відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП серії ВАВ №721978 від 13.06.2023; - 23.08.2024 року [PERSON] звернулась за допомогою до працівників поліції за фактом того, що [PERSON] вчинив дії психологічного насильства, а саме нецензурно виражався, лаявся та погрожував фізичною розправою, в результаті 28.08.2024 було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП серії ВАВ №014102 від 28.08.2024. - 20.07.2025 року [PERSON] звернулась до працівників поліції, так як [PERSON] знову поводив себе агресивно по відношенню до заявника, вибивав вхідні двері до її квартири та провокував конфлікт шантажуючи та залякуючи. Однак, встиг покинути адресу вчинення правопорушення до приїзду працівників поліції. І це ще не всі факти вчинення [PERSON] відносно [PERSON] домашнього насильства, яке вже стало систематичним. В наслідок чого заявник відчуває загрозу своєму життю та здоров`ю. З метою запобігання продовження чи повторного вчинення домашнього насильства заінтересованою особою [PERSON] відносно заявниці, з метою недопущення настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також можливої смерті від фізичного та психологічного домашнього насильства від дій кривдника, заявниця вимушена звернутися за захистом до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника [PERSON] , [INFO] . Аргументи учасників справи Заявником [PERSON] подано клопотання про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом Відповідно до копії паспорту громадянина України [PERSON] , 16.07.2004 року Лозуватською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб з [PERSON] (а.с.9). Постановою Дзержинського\~районного суду\~міста Кривого\~Рогу від\~13\~березня 2023\~року ухваленої\~за наслідком\~розгляду справи\~про адміністративне\~правопорушення відносно\~ [PERSON] \~щодо подій,\~які мали\~місце 05\~лютого 2023\~року о\~09-00\~годині,\~а саме05.02.2023 року близько о 09 год. 00 хв. за адресою: [ADDRESS] громадянин [PERSON] умисно вчинив дії психологічного характеру відносно своєї дружини - громадянки [PERSON] , чим порушив ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, суд визнав винним [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосував до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 (сто сімдесят) гривень в дохід держави (а.с.11-12). Постановою Дзержинського\~районного суду\~міста Кривого\~Рогу від\~03\~липня 2023\~року ухваленої\~за наслідком\~розгляду справи\~про адміністративне\~правопорушення відносно\~ [PERSON] \~щодо подій,\~які мали\~місце 13\~червня 2023\~року о\~21-00\~годині,\~а саме13.06.2023 року о 21:00 год. за адресою: [ADDRESS] громадянин [PERSON] за місцем мешкання умисно вчинив дії психологічного характеру відносно своєї дружини, громадянки [PERSON] , тобто словесно ображав нецензурною лайкою, чим скоїв домашнє насильство та порушив ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст.173-2 КУпАП, суд визнав винним [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та застосував до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 (триста сорок) гривень в дохід держави (а.с.14-15). Постановою Дзержинського\~районного суду\~міста Кривого\~Рогу від\~06\~вересня 2024\~року ухваленої\~за наслідком\~розгляду справи\~про адміністративне\~правопорушення відносно\~ [PERSON] \~щодо подій,\~які мали\~місце 28.08.2024\~року о\~18-00\~годині,\~а саме28.08.2024 року о 18-00 год. за адресою: [ADDRESS] громадянин [PERSON] за місцем мешкання умисно вчинив дії психологічного характеру відносно своєї дружини, громадянки [PERSON] нецензурною лайкою, чим скоїв домашнє насильство та порушив ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст.173-2 КУпАП, суд визнав винним [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосував до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 (сто сімдесят) гривень в дохід держави (а.с.17-18). Відповідно до форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства [PERSON] щодо [PERSON] від 05.02.2023 року визначено рівень небезпеки як високий (а.с.27-31). Мотиви суду та застосовані норми права Згідно п.\~1\~ч.1\~ст.\~350-2\~ЦПК України\~заява про\~видачу обмежувального\~припису може\~бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. У постановах Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) та від 20 травня 2020 року у справі № 673/1607/19 (провадження № 61-1432св20) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, що виконує захисну та запобіжну функцію і спрямований на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб з огляду на наявність ризиків, передбачених зазначеним вище законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях». Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 29.08.2019 року у справі №640/23804/18, від 02.09.2020 року у справі №635/4854/19-ц, від 24.02.2021 року у справі №570/2528/20 року, від 17.11.2021 року у справі №755/937/21. Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Отже, обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У разі ненадання запитуваної інформації суд має право розглянути справу за наявними у ній матеріалами. Згідно з частиною першою статті 77 та частиною першою статті 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з аналізу зазначених норм закону, а також встановивши, що докази, надані заявницею в обґрунтування заявлених вимог, визначають ряд ризиків продовження та повторного вчинення домашнього насильства, а також чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для заявниці [PERSON] , що є основною та необхідною умовою для застосування судом до [PERSON] спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд дійшов висновку про задоволення заяви про видачу обмежувального припису. Суд розглядаючи заяву, прийшов до переконання, що заявницею дотримано наведені вище норми процесуального закону та надано належні і допустимі докази на підтвердження підставності застосування обмежувального припису відносно [PERSON] . Посилання заявниці на неодноразові звернення до правоохоронних органів з підстав вчинення відносно неї домашнього насильства свідчать про наявність тривалого конфлікту між заявником та зацікавленою особою, а прийняті судом рішення за результатами розгляду протоколів про адміністративні правопорушення відносно [PERSON] підтверджують факт того, що останній вчинив по відношенню до заявниці домашнє насильство, що і є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відповідно до 350-4 ЦПК України слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved