Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулась\~до Шахтарського\~міського суду\~Дніпропетровської області\~з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі [PERSON] вона перебуває у шлюбі, який був зареєстрований 13.02.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №34. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 03.12.2009 року з відповідача було стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . 22.11.2021 року рішенням Димитровського міського суду Донецької області шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Також зазначає, що діти проживають разом з нею та повністю перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] , [INFO] відмовляється, при цьому відповідач працює, тому має можливість сплачувати аліменти на рівні 1/2 частини його заробітку (доходу). Просить суд стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] двічі у судові засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, приходить до наступного. Як встановлено судом, сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований 13.02.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №34. Від шлюбу сторони мають двох дітей неповнолітню доньку доньку [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 03.12.2009 року з відповідача [PERSON] було стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] . 22.11.2021 року рішенням Димитровського міського суду Донецької області шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Рішення набрало законної сили 23.12.2021 року. Також позивач зазначає, що малолітня дитина син [PERSON] , [INFO] , мешкає разом з нею, та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно не надає допомоги на утримання сина. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст.182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п. 17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час в ч. 5 ст. 183 СК України передбачено право того з батьків, разом з яким проживає дитина звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Аналізуючи наведені вище норми законодавства, можна дійти висновку, що законодавцем з метою забезпечення потреб дитини та захисту її інтересів визначений мінімальний розмір аліментів в частці від доходу платника, на який позивач вправі заявити безспірну вимогу про їх стягнення. Відповідач є працездатним, відомостей про наявність на утриманні відповідача непрацездатних членів сім`ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дітей останнім не надано. Всебічно та повно дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, а також те, що батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дітей, враховуючи що, дитина проживає разом з матір`ю, виходячи з принципу розумності та справедливості, зважаючи на те, що мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання малолітньої дитини сина [PERSON] ,\~ [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що визначений розмір аліментів на утримання малолітнього сина буде розумним, достатнім і відповідатиме його інтересам, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial