Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - адвокат Царапора О.П. звернувся до суду із вказаним позовом. Позовна заява обгрунтована наступним. Сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.04.2007 по 06.09.2010, який розірвано рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 06.09.2010 у справі №2-1593/2010. Під час шлюбу у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 19.08.2024 (справа №128/2984/24) з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дочки в розмірі 4000 грн. щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Відповідно до довідки №362 від 27.06.2025 [PERSON] навчається у Національному університеті «Львівська політехніка» на 1 курсі денної форми навчання за освітнім ступенем Бакалавр Інституту економіки і менеджменту за освітньою програмою «Економіка бізнесу» на договірній основі, стипендію не отримує, термін навчання 4 роки, з 30.09.2024 по червень 2028. Відповідно до умов договору загальна вартість платної освітньої послуги становить 125600 грн., а вартість освітньої послуги за 2024/2025 навчальний рік становить 31400 грн. Відповідно до квитанцій від 01.10.2024 та від 25.02.2025 позивачкою сплачено кошти за навчання дочки в загальній сумі 31400 грн. Окрім того, навчальний заклад територіально знаходиться віддалено від місця її проживання, що тягне за собою також витрати позивачки на наймання житла для дитини, вартість якої становить 3000 грн. на місяць, а також половина вартості комунальних послуг. З огляду на це, у позивачки існують труднощі у повноцінному забезпеченні дитини, до того ж на її утриманні ще двоє дітей від попередніх шлюбів. Відповідач молода, фізично розвинена людина працездатного віку, має високі доходи від роботи, має на утриманні двох дітей від іншого шлюбу. Сплачував аліменти на утримання неповнолітньої дочки до липня 2025 року. На даний час відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. [INFO] дочці [PERSON] виповнилося 18 років, внаслідок чого позивачка звертається до суду із даним позовом. Таким чином, беручи до уваги, що [PERSON] досягла повноліття, на даний час є студенткою денної форми навчання, внаслідок чого не має змоги працювати, а відповідач перебуває у працездатному віці, тому має змогу утримувати свою повнолітню дочку, яка продовжує навчання до закінчення нею навчання, оскільки вона перебуває у скрутному матеріальному становищі. З огляду на викладене просив стягнути із відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 6000,00 грн. щомісячно, до 30.06.2028, тобто до закінчення навчання, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9689,60 грн., а на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн., від сплати якого позивачка звільнення відповідно до Закону України «Про судовий збір». Позивачка та її представник клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження не подавали. Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження відповідачем не подано. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Царапора О.П. в судове засідання не з`явилися, представник позивачки подав заяву, в якій позов підтримав за викладених в позовній заяві обставин, просив позов задовольнити. Також справу просив розглянути у його відсутність та відсутність позивачки, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення суду в разі неявки відповідач в судове засідання. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача відповідно до ст. 211 ч.3 ЦПК України, враховуючи що він скористався своїми процесуальними правами. Заяв та клопотань не надходило. Ухвалою суду від 04.08.2025 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце його проведення, відзиву на позов не подав, про причини неявки не повідомив. Також, суд вважає необхідним зазначити, що судове засідання, яке було призначено на 15.10.2025 було відкладено за заявою відповідача, який бажав скористатися правовою допомого та укласти угоду із адвокатом, проте, станом на час розгляду справи доказів укладення такої угоди суду не надав. Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у матеріалах справи заяви по суті, докази, оцінивши їх в сукупності, судом установлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка як на підставу своїх позовних вимог вказала на наявне у неї право на отримання аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, вважає, що дані аліменти мають стягуватись у твердій грошовій сумі, а тому просить стягнути із відповідача аліменти в розмірі 6000 грн. на утримання дочки, щомісячно, на період її навчання. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивачки до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Підставою позову є неоспорюване батьківство відповідача та невиконання ним вимог закону щодо надання необхідних коштів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 7) Відповідно до копії рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06.09.2010 у справі №2-1593/2010 було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 29.09.2010 (справа №201593/2010) роз`яснено рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06.09.2010 наступним чином: «При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС позивачку надалі іменувати прізвищем « [PERSON] » (а.с. 13). Згідно копії рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 19.09.2024 у справі №128/2984/24 стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 4000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14-16). З копій свідоцтв про народження вбачається, що позивачка [PERSON] є матір`ю дітей: [PERSON] , [INFO] (а.с. 8), та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Відповідно до копій витягів з реєстру Вороновицької теритоіральної громади №2023/008539372 від 20.10.2023 (а.с. 10) та №2025/009859181 від 21.07.2025 (а.с. 11) [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . З довідки Відділу охорони здоров`я та соціального захисту населення Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області №484/01.15/25 від 21.07.2025 (а.с. 27) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на утриманні матері [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає в [ADDRESS] . Згідно копії Договору №3627-12к від 30.09.2024 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців, що укладений між Національним університетом «Львівська політехніка» та [PERSON] для здобувача вищої освіти [PERSON] , предметом договору є фінансові зобов`язання замовника щодо оплати освітньої послуги, що надається здобувачу університетом за договором про навчання в НУ «Львівська політехніка» №3627-12к від 30.09.2024, а саме підготовка здобувача університетом за рахунок коштів замовника за денною формою навчання, за освітньою програмою - Економіка бізнесу, за спеціальністю Економіка для здобуття ступня освіти Бакалавр. Загальна вартість платної освітньої послуги за весь терміна навчання без урахування інфляції становить 125600,00 грн.; вартість освітньої послуги за 2024/2025 навчальний рік становить 31400,00 грн. (а.с. 18). З довідки №362 від 27.06.2025, що видана Національним університетом «Львівська політехніка», вбачається, що [PERSON] є студенткою першого курсу денної форми навчання за освітнім рівнем Бакалавр Інституту економіки і менеджменту, навчання за кошти фізичної особи. Навчання закінчує в червні 2028 року (а.с. 17). Відповідно до копії квитанції до прибуткового касового ордера №03414 від 01.10.2024 [PERSON] сплачено 15700,00 грн. за навчання [PERSON] , відповідно до договору №3627-12к від 30.09.2024 (а.с. 19). Згідно копії платіжної інструкції №0.0.42162201101 від 25.02.2025 платник [PERSON] сплатила на користь Національного університету «Львівська політехніка» кошти в сумі 15700,00 грн. на навчання (а.с. 20). Відповідно до договору найму від 26.08.2024 [PERSON] винаймає одну кімнату у трикімнатній квартирі [ADDRESS] строком до 01.08.2025 зі сплатою 3000 грн. на місяць та сплатою половини вартості комунальних платежів (а.с. 21). Вказаний спір регулюється положеннями Сімейного кодексу України, які регулюють спірні правовідносини. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Судом встановлено, що [PERSON] є дочкою відповідача [PERSON] , досягла повноліття, однак не досягла 23 років, навчається на 1 курсі денної форми навчання у Національному університеті «Львівська політехніка», не працює, а тому потребує утримання не лише від матері, але й від батька. Отже, суд прийшов до висновку про наявність обов`язку відповідача піклуватися та матеріально забезпечувати свою повнолітню дочку [PERSON] , тобто сплачувати аліменти на її утримання на період навчання. Разом з тим, на думку суду, заявлений розмір аліментів в сумі 6000,00 грн. щомісячно, який зазначила позивачка, є дещо завищеним, оскільки суду не надано доказів, що відповідач має достатню фінансову спроможність сплачувати аліменти в заявленому позивачкою розмірі, а також враховуючи, що на утриманні відповідача перебуває двоє дітей від іншого шлюбу, про що зазначає позивачка у своєму позові. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Визначаючи розмір аліментів, суд вважає, що необхідно взяти до уваги матеріальне становище платника аліментів, а також те, що утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на обох батьків, а також те, що дитина, яка продовжує навчання, безсумнівно потребує, принаймні, мінімальних витрат на власне утримання. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд враховує всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Тому, виходячи із засад розумності і справедливості, а також найкращого забезпечення інтересів дитини, беручи до уваги її потребу в матеріальній допомозі з боку батька, реальні і розумні потреби щодо належного утримання повнолітньої дочки, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та слід стягувати щомісячно із відповідача на користь позивачки на утримання повнолітньої дочки сторін, яка продовжує навчання, аліменти в розмірі 5000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовом, тобто з 30.07.2025 на період навчання дочки [PERSON] у Національному університеті «Львівська політехніка», але не більше ніж до досягнення нею 23-х років, а саме до [INFO] включно. Положеннями ст. 199 СК України чітко визначено, що аліменти на повнолітню особу, яка потребує матеріальної допомоги, стягуються виключно у зв`язку із навчанням, право на які припиняється у разі припинення навчання. Якщо навчання припиняється після досягнення особою двадцяти трьох років, то право на аліменти припиняється із досягненням цією особою двадцяти трьох років. Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України. Щодо стягнення з відповідача на користь позивачки понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суд доходить наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За змістом статей 137,141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), співмірними, необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East|West Aliance Limited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі №826/841/17 (провадження №К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial