Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

АТ «ТАСКОМБАНК» звернулося до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що відповідно до укладеного договору №002/18787708-CK_SB від від 31.01.2023 року, [PERSON] отримав ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (що складає 200 000 гривень), а саме надані кредитні кошти в сумі 30000 грн., з процентною ставкою за встановленим кредитним лімітом 59 %; строк користування 12 місяців з автоматичною пролонгацією. Відповідач зобов`язання вказаним договором належним чином не виконав. В результаті чого, станом на 01.07.2025року, мається заборгованість - в сумі 55027,47 грн, яка складається з наступного: 29198,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 25829,47 грн. - заборгованість по процентам. \~\~\~\~\~\~ Просить суд стягнути заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданій позовній заяві просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримує повністю, з підстав, викладених у позовній заяві та просить його задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. У судові засідання, призначені на 02.10.2025, 12.11.2025 відповідач [PERSON] не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не надав. Повідомлений поштою на адресу реєстрації місця проживання. У Ф.20 ( трек 0610277835153 (02.10.2025), отримано під розпис 09.09.2025, трек R067015716867 ( 12.11.2025), вказано, що адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. За змістом частин четвертої та п`ятої ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 вказано, що за таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників справи про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення. Отже за таких умов датою рішення суд зазначає дату складання повного тексту рішення. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 31.01.2023 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було укладено Заяву-договір на укладання кредитний договір №002/18787708-CK_SB , за умовами якого [PERSON] було встановлено сума кредитного ліміту\~200000,00 грн.; тип кредиту\~кредитна лінія; строк користування\~12 місяців з автоматичною пролонгацією; процентна ставка за користування кредитом 59%. Після чого відповідач став власником поточного рахунку у гривні 200000,00 грн., що підтверджено Довідкою виданою директором Департаменту супроводження банківських операцій АТ «Таскомбанк» І. Вороніною. Внаслідок даного договору позичальнику було встановлено ліміт кредитування рахунку, а саме надані кредитні кошти в сумі 30000 грн., з процентною ставкою за встановленим кредитним лімітом 59 %; Строк користування 12 місяців з автоматичною пролонгацією. Станом на 01.07.2025 року, заборгованість за кредитним договором №002/18787708-CK_SB від 31.01.2023 року, становить 55027,47 грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена)\~29198,00 грн.;\~заборгованість по процентам (в т. ч. прострочена)\~25829,47 грн. Зазначені суми підтверджуються відповідним Розрахунком заборгованості по кредитному договору та Виписками по рахунку. Позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору, а саме боржнику направлялось повідомлення-вимогу про необхідність погашення заборгованості у встановлені в повідомленні строки, однак остання проігнорувала дану вимогу. Так, відповідно до п.1 ч.2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень\~ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.\~628,629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду ( ч.1\~ст.638 ЦК України). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2\~ст.638 ЦК України). За правилом ч.1\~ст.205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.3). Частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до\~ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі\~ст.611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 612\~ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 629 ЦК України\~визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Проте, всупереч вимог\~статті 1050 ЦК України\~боржник односторонньо порушив свої зобов`язання за кредитним договором, то, за цієї обставини, позивач вправі вимагати повернення кредитної заборгованості та здійснення належних виплат, передбачених кредитним договором. Верховний Суд у своїй постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 569/15311/21 (провадження № 61-11750св22) наголосив на тому, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем). До подібних висновків дійшов Верховний Суду у постанові від 22 червня 2022 року у справі № 296/7213/15, провадження № 61-10125св21. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Таскомбанк» не повернуті, що свідчить про порушення прав позивача, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманих та неповернутих сум кредитних коштів, а також погоджених сторонами кредитного договору та нарахованих відсотків, комісій. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено 2422 грн. 40 коп. судового збору, який у відповідності до закону підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved