Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить суд, встановити юридичний факт, що позивач самостійно виховує та утримує малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він, [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідач є майстром спорту України міжнародного класу зі спортивної гімнастики та виїхала до Канади. 29.01.2025 року позивач подав до Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації ХМР заяву про зняття із задекларованого зареєстрованого місця проживання (перебування) свого сина [PERSON] .. Однак, позивачу було відмовлено в наданні вищевказаної послуги, у зв`язку з відсутністю згоди матері [PERSON] на зняття сина із задекларованого/зареєстрованого місця його проживання. В лютому 2025 року позивач дізнався, що Сулехівська асоціація баскетболу, що у Польщі проводить баскетбольний тренувальний табір. Оскільки син професійно займається баскетболом, позивач вирішив, що для нього буде корисно відвідати цей табір. У зв`язку з чим він звернувся до приватного нотаріуса ХМНО Панченко О.В., яка роз`яснила позивачеві, що для виїзду за кордон позивачеві необхідно отримати нотаріально посвідчену згоду обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Для оформлення відповідної заяви, мати дитини має з`явитись до нотаріуса з оригіналом документа, що встановлює особу та виявити своє бажання на посвідчення відповідного документа. Зібравши документи, які були у позивача в наявності, він з сином вирушили до м.Львова з метою перетнути державний кордон України в бік Польщі. 22.02.2025 року начальником 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « [INFO] » старшим лейтенантом [PERSON] було винесено рішення про відмову в перетинанні державного кордону України з причин відсутності необхідних документів, а саме: погодження органів опіки і піклування на виїзд дитини за кордон або нотаріально завірена згода другого з батьків. Також, листом №1 від 14.03.2025 року в ТОВ «Спавелнестехнології» позивачу було відмовлено в прийнятті на роботу на умовах неповного робочого дня на підставі того, що на утриманні позивача перебуває дитина віком до чотирнадцяти років, оскільки відсутні документи, які надають право на встановлення неповного робочого дня, а саме: рішення суду про встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини. Позивач зазначає, що у зв`язку з тим, що відповідач перебуває за кордоном, отримати від неї необхідні дозволи та документи дуже проблематично, що призвело до того, що позивач був вимушений звернутись до суду з цим позовом, оскільки відсутність згоди матері на виконання певних дій щодо сина створює значні перешкоди в реалізації насамперед його законних прав. Від встановлення цього юридичного факту залежить виникнення особистих прав позивача та можливість безперешкодної реалізації особистих прав дитини. Встановлення факту перебування малолітньої дитини на самостійному вихованні і догляді позивача потрібно з метою захисту прав та інтересів дитини та прав позивача, як батька. Також, позивач зазначає, що він повністю матеріально забезпечую сина усім необхідним для гармонійного розвитку дитини, здійснює належне та турботливе виховання, оплачує витрати на всі потреби дитини. За місцем проживання, позивачем було створено всі умови для проживання та розвитку дитини, [PERSON] має окрему кімнату, яка облаштована всім необхідним для його комфортного проживання, відпочинку та заняттям спортом. Всі питання щодо медичного обслуговування, відвідування сімейного лікаря з дитиною та в разі необхідності, лікування, позивач завжди вирішує самостійно. [PERSON] є учнем 5-В класу Комунального закладу «Харківський ліцей №72 Харківської міської ради», що підтверджується довідкою №02-23/228 від 14.05.2024 року та характеристикою №02-23/121 від 15.05.2024 року. Відповідно до цієї довідки позивач, як батько займається вихованням дитини, підтримує постійний зв`язок із закладом освіти та класним керівником, відвідує батьківські збори. Також, [PERSON] відвідує тренування з баскетболу в Громадській організації «Спортивне товариство Юніор», що підтверджується довідкою №166 від 22 травня 2024 року. Відповідно до цієї довідки позивач, як батько забезпечує регулярне відвідування [PERSON] тренувань та змагань, позивач сам відвідує змагання та є активним вболівальником команди, в якій грає його син. Позивач має стабільний та високий заробіток, що підтверджується довідкою про доходи ФОП [PERSON] . Шкідливих звичок не має, аморальний спосіб життя не веде. Позивач займається волонтерською діяльністю та всіляко залучає сина до цього, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру волонтерів Спілки волонтерів Харкова від 16.05.2024 року, характеристикою на волонтера №20/05 від 20.05.2024 року, виданою Благодійною організацією «Благодійний фонд «Спілка волонтерів Харкова» та численними нагородами - медалями. Також, за час спільного проживання позивача та сина, [PERSON] проявляє велику прихильність та любов до позивача. Звертає увагу суду, що звернення до суду не пов`язано із спором між батьком та матір`ю щодо здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини її батьком. Питання про позбавлення відповідача батьківських прав не підіймається, тобто прийняте рішення суду про встановлення заявленого факту не буде використане для позбавлення матері батьківських прав щодо дитини і не буде мати негативні наслідки для матері дитини. Позивач не перешкоджає спілкуванню матері з [PERSON] . Спору з приводу визначення місця проживання та участі матері у вихованні та спілкуванні з [PERSON] позивач і відповідач не мають і ніколи не мали. Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 26.03.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального провадження. Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 17.09.2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Рух справи, відображено в ухвалі про закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до розгляду по суті. 30.10.2025 року від представника позивача [PERSON] надійшли додаткові письмові пояснення, відповідно до яких представник зазначає, що запрошення [PERSON] на роботу в Канаду було отримано на початку 2024 року. Точну дату повідомити не мають можливості. Відповідач сама про це повідомила позивача на початку 2024 року та надала копію запрошення. Позивач востаннє спілкувався з відповідачем приблизно пів року тому саме з питань, що стосуються дитини. Після ні позивач, ні відповідач не виявили бажання продовжувати спілкування. Син позивача [PERSON] спілкується з матір`ю по телефону та в месенджерах, в будь-який час за його бажанням. Позивач не втручається в спілкування матері з сином та не створює перешкоди цьому. Також, позивач не перевіряє телефон сина, тому повідомити дати спілкування позивач не має можливості. Позивач не звертався до відповідача за дозволом про виїзд сина за кордон в 2025 році. Відповідач матеріальну допомогу надає у вигляді аліментів за рішенням Немишлянського районного суду м. Харкова від 06.05.2024 року у справі №645/2372/24. Окремо відповідач подарунків сину не дарує. Позивачу, відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 31.08.2021 року, належить на праві власності квартира [ADDRESS] . Позивач придбав цю квартиру для себе з сином з метою переїзду туди. Наразі там триває ремонт. У зв`язку з тим, що за чинною адресою проживання позивача з сином зареєстровано та проживає багато людей, саме за вищевказаною адресою позивач намагався перереєструвати себе з сином. Після завершення ремонту в квартирі планують туди переїхати. Позивач намагався влаштуватись на роботу у ТОВ "Спавелнестехнології" на посаду консультанта з продажу спортивного обладнання. Основним видом діяльності ТОВ "Спавелнестехнології" є 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля, а саме торгівля спортивним обладнанням. Позивач є фізичною особою-підприємцем та зараз працює тренером-реабілітологом в своєму спортивному залі. Син позивача [PERSON] зараз навчається у підземній школі Харківського ліцею №124. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, пояснила суду, що позивач самостійно виховує та піклується про сина [PERSON] , відповідач ймовірно перебуває у Канаді та спілкується із сином тільки за допомогою месенджерів. Зазначила, що позивач обмежений в реалізації прав щодо своєї дитини без згоди матері. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили. Надали письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності, просили постановити рішення з урахуванням житлових та майнових прав дитини. Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України, відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача, на думку суду, свідчить про її небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] , мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] /а.с.8/ Позивач [PERSON] та малолітній син [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] . [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 21.08.2021 року. Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 28.06.2024 року за адресою [ADDRESS] , спеціалістами ССД по Немишлянському райну Голубовою О.С. та Довженко О.А. , за заявою [PERSON] , було проведено обстеження будинку та встановлено, що в будинку зареєстровано 5 осіб, будинок складається з 4-х кімнат, санітарний стан житла - добрий. Будинок чистий, світлий, просторий. Всі комунікації працюють, будинок мебльований в повній мірі, в наявності побутова та відеотехніка, спортивний куток. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: Для дитини виділено окрему кімнату, в якій є спальне місце, шафа, всі речі за розміром і сезоном, окрема кімната для занять, наявна канцелярія, книги, ноутбук та інше. Для повного виховання та розвитку дитини, батьком створені всі необхідні умови. /а.с.20-21/ Відповідно до повідомлення Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 29.01.2025 року, позивачеві відмовлено в знятті із задекларованого зареєстрованого місця проживання (перебування) сина [PERSON] відповідно до Закону України «Про надання публічних послуг (електронних публічних) послуг щодо Декларування та реєстрації місця проживання в Україні» та Постанови КМУ від 07.07.2022 року №265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», оскільки позивач не подав, передбачені цими нормативними актами в повному обсязі документи і відомості, а сама: відсутня згода матері [PERSON] на зняття сина із задекларованого/зареєстрованого місця його проживання. /а.с25/ Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса ХМНО Панченко О. від 13.02.2025 року за №21/01-16, позивачу було роз`яснено щодо можливості оформлення заяви про згоду на тимчасовий виїзд за кордон. Зазначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Для оформлення відповідної заяви, мати дитини має з`явитись у приміщення, що є робочим місцем приватного нотаріуса або у приміщення державної нотаріальної контори з оригіналом документа, що встановлює особу та виявити своє бажання на посвідчення відповідного документа. /а.с.27/ Рішенням інспектора прикордонної служби « [INFO] » старшим лейтенантом [PERSON] про відмову у перетинанні державного кордону України від 22.02.2025 року, позивачу було відмовлено у виїзді з України у зв`язку з відсутністю необхідних документів, а саме: погодження органів опіки і піклування на виїзд дитини за кордон або нотаріально завірена згода другого з батьків. /а.с.28/ Листом №1 від 14 березня 2025 року в ТОВ «Спавелнестехнології» позивачу було відмовлено в прийнятті на роботу на умовах неповного робочого дня на підставі того, що на його утриманні перебуває дитина віком до чотирнадцяти років, оскільки відсутні документи, які надають право на встановлення неповного робочого дня, а саме: рішення суду про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини. /а.с.29/ Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . /а.с.22/ Відповідач [PERSON] є майстром спорту України міжнародного класу зі спортивної гімнастики, що підтверджується Посвідченням №154, виданого 13.07.2006 року Міністерством України у справах сім`ї, молоді та спорту, також цю обставину підтверджують дипломи на ім`я відповідача. /а.с.9-13/ Відповідач [PERSON] була запрошена до команди тренерів, що підтверджується запрошенням власниці гімнастичного клубу «Північе сяйво» /а.с.33/ Як вбачається з копії закордонного паспорту, серії [NUMBER] , виданого на ім`я громадянки України [PERSON] , наявна відкрита віза до Канади, строком з 11.01.2023 по 11.01.2026 рік. /а.с.23-24/ Відповідно до повідомлення Державної прикордонної служби України від 10.06.2025 року, відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянкою України [PERSON] , [INFO] , в період з 01.01.2024 по 13.06.2025, в Базі даних не виявлено. /а.с.92/ Судовим наказом, виданим Немишлянським районним судом міста Харкова від 06.05.2024 року, було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, розмір аліментів не може бути меншим за розмір, визначений ч. 2 ст. 182 СК України та не більше розміру, визначеного п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду, а саме з 03 травня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Дитина [PERSON] навчається у 2023/2024 роках у 5-В класі в онлайн режимі у КЗ «Харківський ліцей №72 ХМР». Вихованням дитини займається батько [PERSON] , мати дитини цікавиться його успіхами в навчанні, не відвідує батьківські збори, займає пасивну позицію в житті сина, що підтверджується довідкою КЗ «Харківський ліцей №72 ХМР» від 14.05.2024 р. за №02-23/228 та характеристикою від 15.05.2024 року за №02-23/121 /а.с.42,43/ Дитина [PERSON] , відвідує секцію баскетболу «Спортивне товариство «Юніор», що підтверджується довідкою від 22.05.2024 року за №166, відповідно до якої, за час навчання [PERSON] у клубі він зарекомендував себе добре. Завдяки батькові [PERSON] , дитина має можливість постійно відвідувати тренування та приймати участь у всіх спортивних змаганнях. Батько постійно піклується та вникає у тренувальний процес в поведінку сина. Батько регулярно відвідує змагання та є активним вболівальником команди, в якій грає його син. /а.с.44/ Дитина [PERSON] , був запрошений у тренувальний табір до Польші у місто Зелена Гора з 01.04.2025 по 28.04.2025 року, що підтверджується запрошенням Сулехівської асоціації баскетболу від 12.03.2025 року /а.с.31/ На підтвердження факту утримання дитини позивачем надано копії квитанції /а.с.35-41/ Відповідно до довідки про доходи за період з квітня 2023 по квітень 2024 року, [PERSON] отримав 2215427,75 грн./а.с.45/ Позивач [PERSON] є волонтером, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру волонтерів Спілки волонтерів Харкова від 16.05.2024 року, характеристикою на волонтера №20/05 від 20.05.2024 року, виданою Благодійною організацією «Благодійний фонд «Спілка волонтерів Харкова» та численними нагородами - медалями /а.с.48-55/ Відповідно до Пенсійного посвідчення Серії № [NUMBER] позивач [PERSON] є інвалідом ІІІ групи, загального захворювання, посвідчення видане 27.08.2025 року, дійсне до 31.08.2026 року. Відповідно до ст.3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (стаття 1 СК України). Частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 141 СК України встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у статтях 150, 151 СК України. За приписами частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Отже, навіть якщо один із батьків проживає окремо від дитини, на підставі цього договору він має здійснювати батьківські права та виконувати обов`язки, що очевидно полягає у вчиненні визначених договором певних дій, необхідних для виховання дитини, а не у повній відмові від них. Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними. Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом. У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України). Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися. Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється. Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх. Сімейним кодексом України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само, як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (стаття 7 Сімейного кодексу України). Згідно ст. 157 СК України - питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі. Той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк до одного місяця та більше з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, у разі: 1) наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, підтвердженої довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів; 2) наявності заборгованості зі сплати аліментів, підтвердженої довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, якщо аліменти сплачуються на утримання дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на тяжкі захворювання, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Таким чином, правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)). У зазначеній справі, встановлення заявленого [PERSON] факту самостійного виховання та утримання дитини, в позовному провадженні, фактично ґрунтується на доведенні ухилення матері спільної із позивачем дитиною від виконання своїх обов`язків щодо утримання, виховання своєї дитини. ВП ВС у постанові від 11.09.2024 у справі № 201/5972/22 зазначила, що оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом, як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини. Однак, з позовної заяви та з досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що сторони спору щодо виховання та утримання, місця мешкання малолітньої дитини не мають, тобто це свідчить, що сторони в добровільному порядку домовились про те, що дитина проживає із батьком. Судом встановлено, що відповідач по справі - мати дитини приймає участь у житті дитини, спілкується із дитиною телефоном, сплачує на утримання дитини аліменти, згідно наказу суду, відомостей щодо наявної заборгованості по аліментам не має. Із письмових пояснень позивача встановлено, що він спілкувався із приводу дитини із відповідачкою по справі, інформація про те, що відповідачка покинула територію України, через що позивач не мав можливості взяти у неї дозвіл на виїзд за кордон, матеріали справи не містять. На підтверждення факту самостійного виховання та утримання дитини позивачем наданні квитанції про придбання одягу для сина, оплату лікаря та придбання необхідних для навчання книг, зошитів та інше, що суд розцінює, як виконання обов`язку позивача утримувати свою дитину, займатись його лікуваням та розвитком. Щодо наданого рішення про відмову в перетинанні державного кордону України від 22.02.2025 року дитині [PERSON] , [INFO] , без надання згоди другого з батьків - відповідачки та не можливості зареєструвати дитину за іншою адресою місця мешкання, то як було встановлено із пояснень позивача, він не звертався до відповідачки з проханням оформити нотаріально підсвідчений дозвіл для перетину кордону дитиною, та суд не вважає, що в даному випадку були порушені права позивача або дитини, враховуючи відсутність наміру зі сторони позивача вирішити це питання добровільно, а у випадку відмови, звернутись до суду із позовом про надання дозволу про виїзд дитини за кордон. До повідомлення ТОВ "СПАВЕЛНЕСТЕХНОЛОГІЯ" щодо не працевлаштування позивача на умовах неповного робочого дня, як батька, що має дитину до 14 років, суд відноситься критично, враховуючи, що згідно матеріалів справи позивач є ФОП, працює на посаді директора, має стабільний та високий дохід, що підтверджується матеріалами справи. У відповідності до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Враховуючи, що факт самостійного виховання та утримання позивачем дитини не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, та оскільки позивач не довів, що його права порушені, не визнані або оспорюються відповідачкою, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення вимоги про встановлення зазначеного факту. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, суд покладає судові витрати на позивача.

Outcome: dismissed