Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд встановити батьківство [PERSON] щодо неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; внести зміни до актового запису № 01 про народження неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , вчиненого 25.01.2016 виконавчим комітетом Неморозької сільської ради Звенигородського району Черкаської області, а саме: змінити відомості про батька дитини з [PERSON] , громадянин України, на [PERSON] , громадянин України, число, місяць і рік народження [INFO] ; змінити прізвище дитини з [PERSON] на [PERSON] , по батькові дитини, дату народження та місце народження залишити без змін. Також просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] . Проте, під час реєстрації народження дитини, мати дитини - [PERSON] не перебувала у шлюбі, а тому реєстрацію батька дитини здійснено на підставі ст. 135 Сімейного кодексу України. Зважаючи на вказані обставини, з метою стягнення аліментів на утримання доньки, виникла необхідність встановити у визначеному порядку батьківство, адже стягнення аліментів можливе тільки з батька дитини. [PERSON] , [INFO] після народження доньки, визнавав себе батьком дитини, але офіційно засвідчити своє батьківство він не бажає та сплачувати аліменти не бажає. Наразі постало питання щодо утримання дитини у зв?язку зі скрутним матеріальним становищем і виникло питання щодо стягнення аліментів. Домовленості про сплату аліментів в добровільному порядку з відповідачем не досягнуто. Дитина проживає разом з позивачем, відповідач, відмовляється добровільно надавати кошти на її утримання, дитина повністю перебуває на утриманні матері. Посилаючись на положення Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, інших нормативно-правових актів, позивач просить задовольнити позовні вимоги. 29.11.2024 до Звенигородського районного суду Черкаської області надійшла вищевказана позовна заява. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 29.11.2024 справу передано для розгляду судді [PERSON] . Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І. від 16.12.2024 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Згідно з розпорядженням керівника апарату Звенигородського районного суду Черкаської області № 164 від 21 березня 2025 року «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ» у зв`язку з відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя на підставі рішення ВРП від 15.01.2025, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №694/3149/24, провадження №2/694/141/25. Під час повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2025 головуючим у справі визначено суддю Смовж О.Ю. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 03.04.2025 (суддя Смовж О.Ю.) прийнято до провадження цивільну справу, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 01.05.2025. 01.05.2025 до суду надійшло клопотання представника позивача про проведення підготовчого судового засідання без участі позивача та його представника, призначення проведення у справі судово-генетичної експертизи, та виклик і допит свідків. Ухвалою суду від 01.05.2025 клопотання позивача [PERSON] про призначення у справі судово-генетичної експертизи задоволено, призначено у цивільній справі судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам (експерту) Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи. Провадження в цивільній справі зупинено на час проведення судово-генетичної експертизи до отримання висновку експерта. 19.06.2025 до суду надійшло повідомлення зав. відділення судово-медичної генетичної ідентифікації «Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи» [PERSON] , що за ухвалою суду від 01.05.2025, [PERSON] 06.06.2025 разом з дитиною з`явилася для відбору зразків крові, а [PERSON] не з`явився. [PERSON] не з`явився також і 11.07.2025 до Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, а тому ухвалу суду повернуто без виконання. Ухвалою суду від 15.07.2025 поновлено провадження у справі, призначено судове засідання. Ухвалою суду від 15.10.2025 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні 29.10.2025 допитані як свідки [PERSON] та [PERSON] . У судове засідання 09.12.2025 з`явилися позивач та її представник, підтримали позов та просили його задовольнити. Позивачка зазначила, що з відповідачем періодично проживали разом з 2008 року, спільно проживали у с. Неморож, у будинку відповідача разом з його батьками до народження дитини близько року. Дитину бажав, забрав з пологового будинку, але потім роз`їхалися кожен до себе. Відповідач місяць думав, але так і не прийшов в РАЦС. Знав, що дитина записана зі слів матері. За 9 років купив доньці лише телефон, один раз дав 3 тисячі гривень на день народження, хоча проживає неподалік, за 2 км. Спілкується з дитиною у вайбері, останній раз зустрічалися у червні 2024 року. Дитина називає відповідача батьком, а він її донею. Також позивачка зазначила, що відповідач є користувачем «Дія», та йому відомо про розгляд справи у суді та судові засідання. Відповідач просив допомогти йому із заявою про визнання позову. Від представника третьої особи - Звенигородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, при розгляді заяви покладаються на розсуд суду. Судом перевірено адресу реєстрації відповідача, встановлено, що відповідно до даних виконавчого комітету Звенигородської міської ради за № 01-27/4803 від 09.12.2024, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За зазначеною адресою відповідачу судом направлялися повістки та повідомлення, копії ухвал. Також судом розміщувалися оголошення про виклик особи, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме. Судові повістки та листи поверталися до суду не врученими із зазначенням «адресат відсутній за зазначеною адресою». Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, крім того на сайті суду розміщено відповідне оголошення про день, час та місце розгляду справи, суд розглядає справу за його відсутності та згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 25.01.20216, виданого виконавчим комітетом Неморозької сільської ради Звенигородського району Черкаської області, [PERSON] народилася [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 25.01.2016 зроблено відповідний актовий запис за №01. Батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, відповідно до якого Звенигородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції підтверджено, що в реєстрі міститься запис №01 про народження [PERSON] , [INFO] , зареєстровано виконавчим комітетом Неморозької сільської ради Звенигородського району Черкаської області. Батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] , запис проведено на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). Шлюб між сторонами справи офіційно не реєструвався. Відповідно до витягів з реєстру Звенигородської територіальної громади, [PERSON] та [PERSON] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є бабусею [PERSON] , донька та відповідач проживали разом до народження дитини. Мати відповідача сварилася, пішли конфлікти і у дітей. Потім жили певний час у свідка, під час вагітності доньки відповідач пив та бив [PERSON] , вона перестала давати кошти їм, діти розійшлися. Народжувала [PERSON] у смт. Лисянка. У пологовий будинок відповідач приїхав з мамою і разом забирали дитину. [PERSON] визнавав дитину та зустрічався з нею. Мати відповідача [PERSON] бабуся [PERSON] теж визнає дитину. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою. Знає з 2004 року відповідача, з [PERSON] зійшлися у 2008 році та проживали, то в нього, то в неї. Коли народилася у них дитина, [PERSON] забирав з пологового будинку, але пішов жити до себе. Відомо, що від дитини не відмовлявся, називав донею, навідував, приймав у себе, подарував велосипед, телефон. Чи утримує дитину на постійній основі їй не відомо. Присутня у судовому засіданні неповнолітня [PERSON] у присутності матері зазначила, що рахує [PERSON] батьком, хоче спілкуватися з ним частіше, однак не завжди так виходить у тата. На запитання суду відповіла, що є ученицею 4 класу, займається боксом. Згідно зі статтями 121,125 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них. У випадку коли мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Відповідно до положень статей 128,130 СК України заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній. При розгляді спору щодо встановлення факту батьківства суд має виходити зі змісту ст. 130 СК України, відповідно до якої підставою для встановлення факту батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про встановлення факту батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved