Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

16 вересня 2025 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги наступним. Відповідач [PERSON] є її батьком. Раніше позивачка навчалась у Комунальному закладі освіти Лубенський медичний фаховий коледж Полтавської обласної ради і на цей період навчання за рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22 лютого 2024 року по справі № 541/328/24 з її батька [PERSON] на користь її матері [PERSON] стягувались аліменти на її утримання як дитини що продовжує навчання в розмірі 1/7 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до 30 червня 2025 року. Зараз позивачка продовжує навчання вже на першому курсі денної форми навчання наукового інституту психології та ментального здоров`я з терміном навчання з вересня 2025 року по червень 2029 року, а зареєстрована проживаючою у м. Вінниця по місцю навчання. Нерухомого та іншого цінного майна у приватній власності у неї не має. Матір, [PERSON] , наразі одна несе тягар по утриманню доньки за рахунок своїх заощаджень, але не може задовольнити її потреби в оплаті вартості навчання 30 000 гривень на рік, у повноцінному харчуванні, придбанні предметів першої необхідності, зошитів, навчальної літератури, транспортних витратах до місця навчання і додому тощо, тому потребує матеріальної допомоги і з боку батька. [PERSON] просила стягувати з відповідача на свою користь аліменти на період навчання в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до виповнення їй 23 років [INFO] . 20 жовтня 2025 року відповідачем було надано відзив на позовну заяву, в якому він повністю заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що він є ветераном війни, учасником бойових дій та має другу групу інвалідності, у зв`язку з чим потребує постійного лікування та реабілітації. Крім того, власного житла не має. Отримує пенсію в розмірі 18400 грн., якої ледь вистачає на лікування, реабілітацію та харчування, тому не має можливості сплачувати ще аліменти на дочку, яка вже є повнолітня, навчається та має можливість себе сама забезпечувати (а.с. 25-35). 23 жовтня 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якому позивачка навела аргументи на спростування доводів відповідача про його неможливість надавати їй матеріальну допомогу та обґрунтованості її позовних вимог, наполягала на задоволенні позову (а.с. 37-38). Позивачка у судове засідання не з`явилась, у поданій до суду заяві просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю (а.с. 48). Відповідач у судовому засіданні підтримав доводи, висловлені ним у відзиві на позовну заяву та просив відмовити у задоволенні позову. Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно з актовим записом про народження № 29, складеним 02 лютого 2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, відповідач [PERSON] , [INFO] , є батьком позивача [PERSON] , [INFO] (а.с. 3-4). На даний час [PERSON] є студенткою першого курсу денної форми навчання Навчально-наукового інституту психології та ментального здоров`я Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова за спеціальністю «Психологія», за кошти фізичних та/або юридичних осіб, термін навчання: з вересня 2025 року до червня 2029 року, що підтверджується копією довідки від 08 вересня 2025 року № 049 та договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 13 серпня 2025 року № 54ПСКЗ/25 (а.с. 5,7-11). З відповіді № 1943994 від 29 жовтня 2025 року вбачається, що позивач [PERSON] за період з 1 кварталу 2025 року по 4 квартал 2025 року отримувала доходи у вигляді стипендії та інші доходи (а.с. 44). Відповідно до відповіді № 1943876 від 29 жовтня 2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо позивача відсутні будь-які записи у реєстрі (а.с. 45). [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи, отримує пенсію по інвалідності в розмірі 18 400 гривень, що не заперечується сторонами (а.с. 29). КП «Бюро технічної інвентаризації» Миргородської міської ради у своїй довідці від 18 січня 2024 року № 70 зазначило, що станом на 31 грудня 2012 року за [PERSON] право власності на нерухоме майно по м. Миргороду не зареєстровано (а.с. 30). З виписки вбачається, що [PERSON] 21 січня 2023 року 10 годин поблизу н.п. Соледар, в районі виконання завдань за призначенням, пов`язаних із захистом Батьківщини, під час проведення мінометного та артилерійського обстрілу та штурмових дій противником отримав вогнепальне уламкове сліпе поранення лівого плеча з уламком у м`яких тканинах підпахвинної ділянки, згодом переніс декілька операцій та неодноразово госпіталізувався для реабілітаційного лікування (а.с. 31). З відповіді № 1944058 від 29 жовтня 2025 року вбачається, що відповідач [PERSON] за період з 1 кварталу 2024 року по 4 квартал 2025 року отримував доходи від продажу нерухомого майна, надання земельної ділянки сільськогосподарського призначення, майнового паю в лізинг, оренду, суборенду, емфітевзис, а також декілька соціальних виплат (а.с. 46). Крім того, відповідно до відповіді № 1944117 від 29 жовтня 2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за відповідачем зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,06 га, з кадастровим номером 5310900000:50:056:0353 (а.с. 47). Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з положенням ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 Сімейного Кодексу України. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. В абз. 2 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 червня 2006 року № 3, зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд, повинен урахувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Зважаючи, що між сторонами добровільно не досягнуто умов матеріального забезпечення повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, вимоги позивачки про стягнення аліментів ґрунтуються на законі і тому підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які мають бути стягнуті з відповідача на користь позивачки, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог в частині розміру аліментів 1/3 частини, яку остання просить стягнути з відповідача щомісячно, оскільки всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України позивачкою не надано суду належних доказів щодо обґрунтованості стягнення 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, та підтвердження того, що відповідач може надавати грошову допомогу на утримання повнолітньої дочки саме в такому розмірі. При визначенні розміру аліментів, які слід стягнути з відповідача, суд враховує обставини, визначені статтею 182 СК України, стан здоров`я сторін, матеріальне становище відповідача, який не працює, отримує пенсію та потребує проведення реабілітації та лікування. Також суд враховує, що [PERSON] навчається за кошти фізичних/юридичних осіб на денній формі навчання, не має можливості отримувати стипендію чи працювати, проживає у гуртожитку, має необхідність у придбанні продуктів харчування, засобів особистої гігієни, одягу, предметів і речей для навчання тощо і визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, в розмірі 1/7 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до закінчення позивачем навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто у даному випадку аліменти необхідно стягнути з 16 вересня 2025 року. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи, та звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved