Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

17.10.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №00-9744439 від 01.05.2024 року у розмірі 28174,40 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8800,00 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 19374,40 грн., також просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. В обґрунтування вимог представник позивача посилався на те, що 01.05.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії №00-9744439 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. 01.05.2024 року ТОВ «Макс Кредит» ініціювало переказ коштів згідно договору №00-9744439 від 01.05.2024 року безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Платежі онлайн» на платіжну картку відповідача - №4149-60ХХ-ХХХХ-3617. Всупереч умов Договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, що створило заборгованість. 25.11.2024 року ТОВ «Макс Кредит» та позивач уклали договір факторингу №251120024-МК/Ейс, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 10.11.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Розгляд цивільної справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання.Клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено.Витребувано у Банка-емітента АТ КБ «Приватбанк» інформацію: чи емітувалась на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжна картка № [NUMBER] ; чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); інформацію про зарахування коштів на картковий рахунок № [NUMBER] за період 01.05.2024 - 06.05.2024 у сумі 8000,00 грн.; чи є/був номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска картки № [NUMBER] та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); у разі підтвердження зарахування коштів [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на картковий рахунок - маска карти № [NUMBER] за період 01.05.2024 - 06.05.2024 у сумі 8000,00 грн. - надати первинні документи бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію; надати повний номер рахунку маска-картки № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); у випадку, якщо номер телефону [NUMBER] не знаходиться в анкетних даних відповідача за платіжною карткою № [NUMBER] , надати номери телефонів, що знаходяться/знаходились в анкетних даних останньої за вказаною платіжною карткою; у випадку якщо картковий рахунок - маска карти № [NUMBER] не належить позичальнику, надати інформацію щодо особи, якій належить картковий рахунок - маска карти № [NUMBER] . Визначено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У судове засідання 09.12.2025 року представник позивача не з`явився, однак в позовній заяві, просив розглянути справу у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Судова влада. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 27.11.2025 року від АТ КБ «Приватбанк» надійшла відповідь на ухвалу, в якій зазначено, що на ім`я [PERSON] банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] ( [NUMBER] ); номер телефону [NUMBER] є фінансовим номером телефону за вказаною платіжною картою та знаходиться в анкетних даних [PERSON] . По рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) було зарахування коштів на суму 8000,00 грн. від 01.05.2024 року, що також підтверджується випискою по рахунку за період з 01.05.2024 року по 06.05.2024 року. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 01.05.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії №00-9744439 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до п. 4 ст. 11 Закону «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом її розміщення в мережі Інтернет, в інших інформаційно-телекомунікаційних системах або шляхом надсилання електронного повідомлення, метою якого є пряме чи опосередковане просування товарів, робіт та послуг або ділової репутації особи, яка провадить господарську або незалежну професійну діяльність. Закон «Про електронну комерцію» прямо передбачає, що оферта може включати всі необхідні умови шляхом перенаправлення споживача до іншого електронного документа. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Пунктом 4.3.4 Договору передбачено, що Позичальник при реєстрації на сайті Кредитодавця зобов`язується вказувати повні, точні та достовірні відомості,включаючи свої персональні дані. Первісним Кредитором здійснено ідентифікація/верифікація у спосіб передбачений Постановою НБУ №107 від 28.07.2020 року «Про затвердження Положення про здійснення установами фінансового моніторингу». Електронний підпис одноразовий ідентифікатор 37794 відправлено 01.05.2024 року о 12:32:09 на номер телефону [NUMBER] відповідача та введено ним 01.05.2024 року о 12:32:20, зокрема дана інформація підтверджується Розділом 8 Кредитного договору та довідкою про ідентифікацію Боржника. Введення позичальником одноразового ідентифікатора є підписанням Договору відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 Договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії, у розмірі 8000 грн. на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п.2.8 Розділу 2 Дата надання/видачі Кредиту дата перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку коштів Кредиту в сумі 8000 грн. на банківський рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] . Отже, відразу після вчинених дій відповідача, 01.02.2024 року ТОВ «Макс Кредит» ініціювало переказ коштів згідно договору №00-9744439 від 01.05.2024 року безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Платежі онлайн» на платіжну картку відповідача - № [NUMBER] , що в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця ТОВ «Макс Кредит». Таким чином, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі. Відповідно до п 1.3 Кредитного договору строк дії Кредитної лінії: 360 днів. Позичальник зобов`язаний повернути Кредит Кредитодавцю 26.04.2025 року. Згідно п.1.5.1, 1.5.2 договору стандартна процентна ставка - 1,47%, знижена процентна ставка - 0,5%. Судом встановлено, що на ім`я [PERSON] банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] ( [NUMBER] ); номер телефону [NUMBER] є фінансовим номером телефону за вказаною платіжною картою та знаходиться в анкетних даних [PERSON] . По рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) було зарахування коштів на суму 8000,00 грн. від 01.05.2024 року, що також підтверджується випискою по рахунку за період з 01.05.2024 року по 06.05.2024 року. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з частиною першою статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частин першої-третьої статті 1082 ЦК України зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Судом встановлено, що 25.11.2024 року ТОВ «Макс Кредит» та позивач уклали договір факторингу №251120024-МК/Ейс, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Суд враховує, що договір факторингу не визнаний недійсним у встановленому порядку, тобто презумпція правомірності правочину, передбачена статтею 204 ЦК України, не спростована. Встановивши, що надані позивачем докази підтверджують дійсне волевиявлення сторін на реальне настання правових наслідків, а саме на передачу прав вимоги за кредитним договором від 01.05.2024 року, а також врахувавши відсутність доказів, які підтверджують недійсність договору факторингу та з огляду на невстановлення обставин, які зумовлюють нікчемність цього договору, суд приходить до висновку, що ТОВ «ФК «Ейс» доведено належними та допустимими доказами факт переходу до нього права вимоги до боржника [PERSON] (позичальника). Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 17 серпня 2023 року у справі № 2-634/2011 (провадження № 61-5859св23). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. 76-81 ЦПК України на спростування даних обставин щодо заперечень проти позову. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заборгованість відповідача за кредитним договором №00-9744439 від 01.05.2024 року, яка підлягає стягненню на користь ТОВ «ФК «Ейс» становить 27374,40 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8000,00 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 19374,40 грн. Щодо стягнення тіла кредиту в розмірі 8000,00 грн., суд виходить з того, що саме таку суму коштів було перераховано позичальнику, окрім цього, як вбачається із розрахунку заборгованості складеного кредитодавцем, саме із такої суми кредиту (8000,00 грн.) останній виходив при нарахуванні позичальнику процентів за користування кредитом. При цьому, вимоги про стягнення комісії у розмірі 800,00 грн., позивач не заявляв, натомість включив вказану суму в рахунок заборгованості за тілом кредиту, отже в стягненні вказаної суми слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 2353,60 грн. Крім того, позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 гривень. Витрати на правову допомогу підтверджуються Договором про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 року, Додатковою угодою №25770809299 від 11.09.2025 року до Договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 року та Актом прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 року. Вирішуючи дане питання, суд приходить до висновку, що вимоги щодо відшкодування правничої допомоги підлягають задоволенню. Таким чином, враховуючи виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 6803,30 гривень (пропорційно розміру задоволених позовних вимог). На підставі викладеного,

Outcome: partial