Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

01 жовтня 2025 року [PERSON] (надалі позивач) звернулася до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області з цим позовом у порядку підсудності, визначеної Розпорядженням Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22, яким змінено територіальну підсудність судових справ Сєвєродонецького міського суду Луганської області і визначено Новомосковському (на момент звернення Самарівському) міськрайонному суду Дніпропетровської області. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] є спадкоємицею після смерті брата, [PERSON] , що помер [INFO] . На підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2024 року та Дніпропетровського апеляційного суду від 19 березня 2025 року справа № 185/7693/22 за [PERSON] визнано право власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом після смерті брата, [PERSON] , померлого [INFO] , яка належала померлому, але не була ним отримана за життя за період з 01 березня 2016 року по 07 вересня 2018 року в розмірі 52 801,93 грн. 06 травня 2025 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області з питання виконання рішення суду. Її звернення було направлено за належністю до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (надалі відповідач, ГУ ПФУ у Луганській області). Листом ГУ ПФУ в Луганській області від 25 травня 2025 року позивачеві відмовлено у виплаті належної недоотриманої пенсію в порядку спадкування за законом після смерті брата. У листі зазначено, що згідно частини першої ст. 46 Закону № 1058 нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. З такими діями Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області позивач не згодна й вимушена звернутися до суду, вказуючи, що стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганські області суми недоотриманої пенсії в розмірі 52 801,93 грн є належним способом захисту порушеного права. Постановленою судом ухвалою від 08 жовтня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження та визначено дату підготовчого засідання. Встановлено строки для подання заяв по суті справи. 21 жовтня 2025 року судом отримано відзив на позовну заяву відповідача. У відзиві представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що порядок виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера встановлений статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058 (далі Закон № 1058). [PERSON] , [INFO] , на момент смерті перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області, як отримувач пенсії за віком. [PERSON] , відповідно до паспорту громадянина України серія [NUMBER] , виданого 16 жовтня 1998 року Свердловським МВ УМВС України в Луганській області, з 28 липня 1962 року мав зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м. Свердловськ (Довжанськ) Луганської області та населені пункти Свердловського (Довжанського) району Луганської області, де за життя був зареєстрований [PERSON] віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження. Постановою Правління Національного банку України (далі НБУ) від 23 липня 2014 року № 436 на території Донецької та Луганської областей, починаючи з 24 липня 2014 року запроваджено надзвичайний режим роботи банківської системи, а постановою від 06 серпня 2014 року № 466 «Про призупинення здійснення фінансових операцій» НБУ зобов`язав банки України, небанківські установи та національного оператора поштового зв`язку, які є платіжними організаціями внутрішньодержавних/міжнародних платіжних систем та/або їх учасниками, призупинити здійснення усіх видів фінансових операцій на території, яка не контролюється українською владою, до переходу району/міста обласного значення Донецької та/або Луганської областей під контроль української влади. Право на пенсійне забезпечення здійснюється не лише шляхом нарахування пенсії, а й фактичним отриманням нарахованих сум, що неможливо без відновлення роботи банківської системи на території населених пунктів, які не контролюються українською владою. [PERSON] відповідно до довідки від 13 серпня 2015 року № 926013391 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної та населених пункті, розташованих на лінії зіткнення, виданої управлінням праці та соціального захисту населення Міловської районної державної адміністрації Луганської області, 12 серпня 2015 року перемістився з тимчасово окупованої території та з 20 серпня 2015 року його місце перебування зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . 21 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до управління Пенсійного фонду України в Міловському районі Луганської області із заявою про витребування пенсійної справи (за попереднім місцем проживання) з управління Пенсійного фонду України в м. Свердловськ Луганської області. Управління Пенсійного фонду України в Міловському районі Луганської області розпорядженням від 21 жовтня 2015 року № 7598 взяло [PERSON] , на облік як отримувача пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01 липня 2014 року за електронною пенсійною справою. У листопаді 2015 року управлінням Пенсійного фонду України в Міловському районі Луганської області [PERSON] виплачено заборгованість з пенсії за період з 01 липня 2014 року по 31 жовтня 2015 року у повному обсязі та виплачено поточну пенсію за листопад 2015 року. Пенсія [PERSON] нараховувалась та виплачувалась по 29 лютого 2016 року включно. Розмір пенсійної виплати за лютий 2016 року складав 1 311,25 грн. Заборгованості з пенсійних виплат за період з 01 липня 2014 року по 29 лютого 2016 року перед [PERSON] немає. З 01 березня 2016 року нарахування та виплата пенсії [PERSON] припинено. Однак, інформації про підстави припинення виплати пенсії в електронній пенсійній справі немає. З 01 березня 2016 року по місць смерті ( [INFO] ) нарахування та виплата пенсії [PERSON] не проводились. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 10 жовтня 2018 року Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] помер [INFO] у місті Свердловськ Луганської області, актовий запис № 1313. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2024 року по справі №185/7693/22 (набрало законної сили 19 березня 2025 року) визнано право власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , яка належала померлому, але не була ним отримана за життя за період з 01 березня 2016 року по 07 вересня 2018 року в розмірі 52 801,93 грн. 06 травня 2025 року [PERSON] звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою за № 3857 про виплату недоотриманої пенсії померлого [PERSON] . Заяву розглянуто та винесено Рішення від 12 травня 2025 року про відмову у виплаті недоотриманої пенсії померлого [PERSON] . Посилаючись на положення статей 46, 52 Закону № 1058, пунктів 1.7, 2.26 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1 вказує, що оскільки [PERSON] помер [INFO] , опрацювання заяви за № 3857 від 06 травня 2025 року не є можливим у відповідності з чинним законодавством, а рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2024 року у справі № 185/7693/22 на ГУ ПФУ в Луганській області не покладено жодних зобов`язань щодо виплати недоотриманої пенсії за померлого [PERSON] 09 грудня 2025 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. З огляду на позицію позивача, яка подала заяву про розгляд справи у відсутність сторони, позицію відповідача, представник якого у відзиві просив розглянути справу у відсутність сторони відповідача, суд вважає за можливе призначити справу до судового розгляду на 09 грудня 2025 року. Сторони, кожен окремо, з огляду на подані ними клопотання про розгляд справи у їх відсутність у судове засідання не викликалися. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд висновує таке. За змістом статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). За ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з ч. 5, 6, 7 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. Так, рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2024 року у справі № 185/7693/22, що набрало законної сили 19 березня 2025 року внаслідок залишення без змін постановою Дніпровського апеляційного суду, позовні вимоги [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, третя особа Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом задоволені. Визнано за [PERSON] право власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом після смерті брата, [PERSON] , померлого [INFO] , яка належала померлому, але не була ним отримана за життя за період з 01 березня 2016 року по 07 вересня 2018 року в розмірі 52 801,93 грн. Вказаним рішенням установлено, зокрема, що: «рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2018 року у справі № 185/8393/18 заяву [PERSON] задоволено. Встановлено факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Свердловськ Луганської області, громадянина України, що був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , який помер [INFO] в Свердловську Луганської області, Україна. Встановлено, що 08 жовтня 2018 року Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було видано свідоцтво про смерть [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] , актовий запис про смерть № 1313 від 10 жовтня 2018 року. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області та отримував пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме на 1/4 частину квартири [ADDRESS] та недоотриману пенсію, яка належала останньому, але не була ним отримана за життя в розмірі 52 801,93 грн. Спадкова справа № 1009/2018 після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] заведена 12 грудня 2018 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою, номер у спадковому реєстрі: 63485337, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 54462814 від 12 грудня 2018 року. За життя [PERSON] заповіту не складав. У визначений законом строк позивач [PERSON] звернулася до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті брата [PERSON] , а в подальшому з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте постановою державного нотаріуса Шкицькою Ю.А. від 20.04.2019 року їй було відмовлено у вчиненні відповідних нотаріальних дій з тих підстав, що нею не було надано довідку стосовно реєстрації та складу сім`ї на час смерті [PERSON] 22 січня 2020 року позивач повторно звернулася до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначену квартиру та недоотриману пенсію в сумі 52 801,93 грн., проте листом державного нотаріуса Шкицькою Ю.А. від 20.04.2019 року за вих. .№ 196/02-14 їй було відмовлено у вчиненні відповідних нотаріальних дій з тих підстав, що згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, виданого 16 січня 2020 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою встановлено, що померлий [PERSON] на час смерті перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , яка (на час реєстрації шлюбу проживала за адресою: [ADDRESS] . Доказів неприйняття дружиною померлого, [PERSON] , спадщини після померлого чоловіка до нотаріальної контори не було надано. У 2021 році позивач [PERSON] звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , треті особи - Перша Павлоградська державна нотаріальна контора, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, в якому просила суд: визнати за нею право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] та недоотриману пенсію [PERSON] в розмірі 52 801,93 грн., яка перебуває на його особовому рахунку в порядку спадкування після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] . Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2022 року у справі № 185/7169/21 позов [PERSON] було задоволено частково. Визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] . В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено у зв`язку з недоведеністю. Рішення суду набрало законної сили 29 березня 2022 року. Під час розгляду даної справи № 185/7169/21 судом встановлено, що на момент смерті [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] , зареєстрованому 29.05.1974 року Ленінською сільською радою. Відповідно до акту про фактичне проживання № 12 від 23.05.2019 року зазначено, що за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] ніхто не проживав і не зареєстрований. Власником 2/3 частин квартири [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом є [PERSON] . Власником 1/4 частини є [PERSON] . Зі спадкової справи за № 1009/2018, заведеної 12.12.2018 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою на підставі заяви про прийняття спадщини від [PERSON] , інші спадкоємці як за законом так і заповітом не встановлено. Свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] не видавалося. Дружина спадкодавця [PERSON] [PERSON] з померлим фактично не проживала, з заявою про прийняття спадщини не зверталася, а тому позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] . Разом з тим, в задоволенні вимог [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на недоотриману пенсію, яка належала спадкодавцю в сумі 52 801,93 грн. було відмовлено, оскільки позивачем не було надано доказів, що на особовому рахунку [PERSON] в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області перебували кошти пенсії в зазначеній сумі... В той же час, згідно відповіді Біловодським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Луганської області від 25.09.2019 року за вих. № 763/03.1 на запит державного нотаріуса Шкицької Ю.А. вбачається, що сума недоотриманої пенсії [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] складає 52 801,93 грн. Встановлено, що 28 липня 2022 року позивач [PERSON] звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про виплату їй як спадкоємцю після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] , належної останньому та недоотриманої за життя пенсії, проте листом від 18.8.2022 року за вих. .№ 1200-0501-8/17354 їй було відмовлено, оскільки можливість виплати суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, врегульовано ст. 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в тому числі і в частині їх виплати спадкоємцям, за умов надання свідоцтва про право на спадщину, де спадковим майном зазначено пенсію померлого пенсіонера... У цій справі встановлено, що позивач [PERSON] протягом 6-ти місяців після смерті брата не зверталася до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області для отримання відповідних сум пенсії. У такому разі, в силу приписів ч. 3 ст. 52 Закону № 1058-IV, сума пенсії, що належала [PERSON] і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини, та орган Пенсійного фонду не здійснює виплату неодержаної пенсії у порядку ч. 1 ст. 52 Закону № 1058-IV... За викладених обставин, суд вважає, що позивач має право на спадкове майно недоотриману пенсію спадкодавцем відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Закон № 1058-IV), який є спеціальним у цих правовідносинах... В той же час, згідно відповіді Біловодським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Луганської області від 25.09.2019 року за вих. № 763/03.1 на запит державного нотаріуса Шкицької Ю.А. вбачається, що сума недоотриманої пенсії [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] складає 52 801,93 грн. Отже, судом встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк прийняла спадщину після смерті брата [PERSON] , померлого [INFO] , звернувшись у встановлені законом строки до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим має право на спадкове майно недоотриману пенсію спадкодавцем відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Закон № 1058-IV). При цьому, відсутність умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину позивачем підтверджена належними доказами... З наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що відповідачем рішення про припинення виплати пенсії померлого [INFO] [PERSON] з 01 березня 2016 року не приймалося, тобто припинення виплати пенсії останньому відбулося не у спосіб, визначений частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що припинення з 01 березня 2016 року виплати [PERSON] раніше призначеної пенсії за віком здійснено відповідачем за відсутності підстав, передбачених частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV, або підстав, передбачених іншим законом, та не у спосіб, визначений частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV, а отже, дії відповідача є протиправними. Таким чином, померлий [PERSON] , починаючи з 01 березня 2016 року, не отримував пенсію з вини відповідача. Відповідно, суми пенсії, невиплачені останньому з вини відповідача, мають бути виплачені позивачу [PERSON] , як спадкоємцю, за минулий час без обмеження будь-яким строком. Згідно відповіді Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 25.09.2019 року за вих. № 763/03.1 сума недоотриманої пенсії [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] складає 52 801,93 грн. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на суму недоотриманої пенсії, яка належала померлому [PERSON] , але не була ним отримана за життя у розмірі 52 801,93 грн. за 01 березня 2016 року по [INFO] включно, в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] , померлого [INFO] обґрунтовані та підлягають задоволенню.». З наданої позивачем у копії заяви про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера та додатку до неї у виді розписки-повідомлення /а.с.6/ вбачається, що 06 травня 2025 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області з питання виконання рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2024 року у справі № 185/7693/22. Рішенням ГУ ПФУ в Луганській області від 12 травня 2025 року № 1200-0401-8/11566 /а.с.7/ позивача повідомлено, що оскільки [PERSON] помер [INFO] , опрацювання заяви № 3857 від 06 травня 2025 року не є можливим відповідно до чинного законодавства. Підставою вказано, що згідно з частиною першою статті 46 Закону № 1058 нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Датою звернення за отриманням пенсії у випадках смерті пенсіонерів є дата звернення осіб, які мають право на виплату недоотриманої пенсії за умови надання всіх необхідних документів передбачених законодавством. З заяв по суті справи вбачається, що у цій справі спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді недоотриманої пенсії спадкодавця, яка визнана за спадкоємцем судовим рішенням, однак у виплаті якої позивачеві відмовлено. Вирішуючи позов суд висновує таке. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ч. 1 ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: - цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується з положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. За змістом цієї норми, можна дійти висновку, що законодавцем встановлено альтернативний механізм набуття права власності на недоотриману пенсію померлого пенсіонера, а саме пріоритет наданий членам сім`ї спадкодавця, які проживали з ним на момент смерті, та непрацездатним членам сім`ї, які перебували на його утриманні. Зазначені особи мають звернутися за виплатою цих грошових коштів протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Якщо такі особи відсутні або не звернулися у встановлений строк із заявами, недоотримана пенсія входить до складу спадщини і успадковується спадкоємцями померлого на загальних підставах. Так, рішенням суду у цивільній справі встановлено, що [PERSON] перебував на обліку в ГУ ПФУ в Луганській області, як отримувач пенсії, встановлено, що позивач прийняла спадщину та цим же рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2024 року у справі № 185/7693/22 за позивачем визнано право на спадкове майно у виді недоотриманої пенсії у відповідному розмірі. При цьому, обставини, встановлені судовим рішенням не оскаржуються позивачем та відповідачем у цій справі, які були сторонами й у справі № 185/7693/22, не спростовані ними. Як указано у висновку щодо застосування норм права, викладеному у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року у справі № 428/3413/17, обов`язок з виплати недоотриманої пенсії спадкодавця покладається на Управління ПФУ. Верховний суд зауважив, що відповідно до статті 1227 ЦК України право на одержання сум заробітної плати, пенсії, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. За загальним правилом зазначеної норми, ці грошові кошти до складу спадщини не включаються, а підлягають виплаті особам, зазначеним у цій статті або в інших (спеціальних) законам, і лише за відсутності таких осіб зазначені кошти включаються до складу спадщини. Звернення з вимогою про виплату пенсії, яка належала померлому пенсіонерові, має надійти до органу Пенсійного фонду не пізніше 12 місяців після смерті пенсіонера. За відсутності такого звернення впродовж зазначеного строку належна до виплати пенсія включається до складу спадщини і спадкується на загальних підставах. У постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 463/3724/18 Верховний Суд зробив висновок про те, що формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. У справі, що розглядається спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді недоотриманої пенсії спадкодавця, яке визнано за позивачем судовим рішенням та яке залишається не реалізованим внаслідок відмови органу пенсійного фону у такій виплаті з мотивів звернення позивача за виплатою у термін, що є більшим від трьох років. Аналізуючи доводи відповідача щодо правомірності відмови суд ураховує таке. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. За частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Згідно з частинами першою та другою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положеннями частини першої статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», де вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (доплат до пенсії). Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц (провадження № 14-95цс19). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18) вказано, що «підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України». Тому припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на таку пенсію у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці пенсійні виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом. Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20). Обмеження у три роки на виплату нарахованої пенсії за минулий час, передбачені частиною першою статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застосовуються тільки за наявності вини пенсіонера у несвоєчасному отриманні пенсії, тоді як належних і допустимих доказів, які б свідчили про наявність вини спадкодавця у неотриманні пенсії за життя, відповідачем не надано. А тому доводи відповідача, які ґрунтуються на частині першій статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є безпідставними, оскільки ця правова норма розповсюджується на пенсіонерів, які є власниками своїх особистих пенсій, тобто на тих, що не померли, та ніяким чином не стосується правовідносин щодо спадщини. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Норми ЦК України не визначають строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої та третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Отже, суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19 (провадження № 61-7985св20). Таким чином, суд висновує, що правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною нормою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без урахування положень статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Тобто, доводи відповідача про пропуск позивачем трирічного строку звернення за виплатою недоотриманої пенсій померлого спадкодавця та втрату позивачем права на отримання таких сум суд вважає таким, що суперечить нормам законодавства. Також не є такими, що відповідають нормам законодавства доводи відповідача про відсутність обов`язку ГУ ПФУ в Луганській області виплачувати позивачеві спадкове майно у виді недоотриманої спадкодавцем пенсії через відсутність зобов`язального характеру рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2024 року у справі № 185/7693/22. Так, відповідний обов`язок встановлений безпосередньо нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та залежить від надання документів, що підтверджують таке право, якими, у цьому випадку, є не свідоцтво про право на спадщину, а рішення суду, що набрало законної сили. Право позивача на пенсію спадкодавця визнане судовим рішенням, отже [PERSON] успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до статті 1227 ЦК України, у тому розмірі, в якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Дата звернення до органу ПФУ з вимогою про виплату такої суми на підставі судового рішення не впливає на розмір виплат та не надає права на обмеження цих виплат. Посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області у відзиві на необхідність застосування до спірних правовідносин положень пункту 1 частини першої статті 10 та статті 20 Закону № 1706-VII, постанов Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» та від 08 червня 2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» суд, з урахуванням викладеного вище, відхиляє. Таким чином, суд висновує, що позивач, як спадкоємець, має право на отримання всієї суми недоотриманої пенсіонером пенсії, оскільки суми недоотриманої за життя пенсіонером пенсії входить до складу спадщини. Позивач успадкувала право на належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України в тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті; дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат; припинення виплати пенсії за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначеної пенсії і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на її отримання. З цих підстав є неправомірними дії відповідача щодо невиплати суми, визнаної за позивачем відповідним судовим рішенням. Інші доводи та аргументи сторін, покладені в обґрунтування заяв по суті справи, як самі по собі так і у своїй сукупності не мають наслідком задоволення позовних вимог або відмову у них, а тому не аналізуються судом при ухваленні рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звернулася до суду з цим позовом в електронній формі, при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 969,00 грн. Відтак судовий збір у розмірі 968,96 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved