Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з указаним позовом, який обґрунтовує тим, що 11 лютого 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладено кредитний договір №11.02.2025-100000220, у вигляді електронного документу із застосуванням електронного підпису, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, за умовами якого позивач надав йому кредит у розмірі 12000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом, але всупереч укладеному договору відповідач порушила строки погашення кредиту та процентів, в зв`язку з чим станом на 17 жовтня 2025 року має заборгованість в розмірі 38160 грн., в т.ч.: 12000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 17640 грн.- заборгованості за відсотками, 2520 грн. комісії, 6000 грн. заборгованості по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання. Посилаючись на вказане, позивач просить стягнути з відповідача борг в розмірі 38160 грн. та понесені судові витрати. Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією пов`язаною з наданням кредиту, комісією за обслуговування кредитної заборгованості у загальному розмірі 2520 грн. та в частині стягнення заборгованості по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання у загальному розмірі 6000 грн, так як відповідно до норм чинного законодавства позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) договірних зобов`язань у період дії воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування (а.с.45-48). Представник позивача надав суду відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якої зазначив, що відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом належать витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця. Своїм підписом на договорі відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконати. Відповідно до п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договори про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань (а.с.51-53). Представник позивача в судове засідання не з`явився, при подачі позову клопотав про розгляд справи у його відсутність. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність відповідача (а.с.57). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Як встановлено судом, 11 лютого 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 11.02.2025-100000220, за умовами якого товариство надало відповідачу грошові кошти у розмірі 12000 грн. на строк 189 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 1% у день за користування кредитом, 840 грн. комісії за надання кредиту, 840 грн. комісії за обслуговування кредитної заборгованості та 180 грн. неустойки за кожен день невиконання/неналежного виконання зобов`язання (а.с.10-16). Відповідач прострочила виконання свого зобов`язання, оскільки порушив строки повернення кредиту та сплати нарахованих процентів, внаслідок чого станом на 17 жовтня 2025 року має заборгованість в розмірі 38160 грн., в т.ч.: 12000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 17640 грн.- заборгованості за відсотками, 840 грн. комісії за надання кредиту, 1680 грн. комісії за обслуговування кредитної заборгованості, 6000 грн. заборгованості по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання, що підтверджується довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №11.02.2025-100000220 від 11 лютого 2025 року (а.с.20). Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону,\~вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13\~ст.\~11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України. Згідно ч. 3\~ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що спірний договір\~укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Згідно з ч.1 ст.526, ч.1 ст.530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до п.6.1 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) позичальник зобов`язується використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавстві України, і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата процентів у терміни та строки, вказані у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. Проте, згідно з п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України \~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 до теперішнього часу. Водночас, відповідно до п.6\~Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування»\~встановлено, що у разі прострочення споживачем у період з 01.03.2020 до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності\~ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності\~Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою\~статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою\~статті 3 цього Закону. З системного аналізу як приписів п. 6\~Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування», про які вказувало ТОВ «Споживчий центр», так і п.18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вбачається, що відповідні положення\~ЗУ «Про споживче кредитування»\~не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені під час воєнного стану в державі, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, а саме прийняття\~ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг". Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме стягнення суми заборгованості без урахування суми пені, яка за законом підлягає списанню кредитодавцем (38160 грн. 6000 грн. = 32160 грн.). У зв`язку із задоволенням позову, відповідно до ст.141\~ЦПК України підлягають\~стягненню з\~відповідача на\~користь позивача 2041 грн. 52 коп. витрат по сплаті судового збору при подачі позову, пропорційно розміру задоволених вимог ((2422,40 х 32160)/38160 = 2041,52). Виходячи з наведеного,

Outcome: partial