Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

16.09.2025 до Новодністровського\~міського суду\~Чернівецької області\~надійшла позовна заява [PERSON] ,\~в інтересах\~якої діє\~адвокат Батраков\~М.\~Ю.,\~до приватного нотаріуса Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Шамбри Віктора Анатолійовича про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язання вчинити дії. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мама, [PERSON] (спадкодавець), яка була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Спадкову масу після смерті [PERSON] складає: - квартира [ADDRESS] ; - гаражно-господарська споруда №\~ [NUMBER] , розташована в гаражному товаристві «Механізатор» у місті Новодністровськ Дністровського району Чернівецької області; - земельна ділянка № [NUMBER] , загальною площею 0,066 га (кадастровий номер 7310600000:01:011:0065), розташована у садовому товаристві «Верховина» міста Новодністровськ Дністровського району Чернівецької області; - грошові заощадження, що знаходяться на зберіганні в ПАТ «Ощадбанк». На час смерті [PERSON] позивач був зареєстрований з нею за однією адресою: [ADDRESS] . Частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Про відмову від спадщини позивач не заявляв. Отже, позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Враховуючи наведене 03 квітня 2025 року позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на все вищезазначене майно, яке належало спадкодавцю. Проте отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із наявністю заповіту, посвідченого 13 січня 2014 року приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Шамброю В.А., реєстровий №51, на ім`я [PERSON] . Водночас, з часу смерті спадкодавця (12.05.2022) і по даний час, на скільки відомо позивачу, [PERSON] не звернувся до уповноважених органів із заявою про прийняття спадщини та відповідно не прийняв спадщину у встановлений законодавством строк. Згідно із ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Виходячи із наведеного позивач уважає, що нотаріус (відповідач) не врахував усі обставини справи, на які він покликається, і незаконно відмовив у вчиненні нотаріальної дії. Іншим чином, ніж шляхом звернення до суду, позивач не може реалізувати свої спадкові права, а тому просить скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Шамбри Віктора Анатолійовича та зобов?язати відповідача видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на все наведене вище спадкове майно. Ухвалою суду від 17.09.2025 відкрито загальне позовне провадження у цій справі, надано учасникам справи строк для подання заяв по суті справи та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11 годину 00 хвилин 15 жовтня 2025 року із викликом учасників справи. Цією ж ухвалою суддя витребувала у приватного нотаріуса Дністровського районного нотаріального округу\~Шамбри Віктора Анатолійовича\~копію спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , померлої [INFO] у місті Новодністровську. На виконання ухвали 03.10.2025 відповідач надав копію спадкової справи [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідно до даних спадкової справи за заповітом єдиним спадкоємцем померла визначила [PERSON] , [INFO] , якому заповідала квартиру [ADDRESS] , гаражно-господарську споруду №\~ [NUMBER] , розташовану в гаражному товаристві МЕХАНІЗАТОР, м.\~Новодністровськ, Чернівецька обл., земельну ділянку №\~ [NUMBER] загальною площею 0,066 га, кадастровий номер 7310600000:01:011:0065, розташовану у садовому товаристві ВЕРХОВИНА міста Новодністровська Чернівецької області, грошові заощадження, що знаходяться на зберіганні в ПАТ ОЩАДБАНК (заповіт від 13.01.2014 зареєстрований у реєстрі за №\~51). Проаналізувавши позовну заяву та наведені матеріали спадкової справи суд в ухвалі від 22.10.2025 постановив залучити третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - [PERSON] , на ім`я якого 13.01.2014 був складений заповіт померлою [PERSON] (реєстровий номер 51), позаяк рішення суду у справі однозначно може вплинути на його права та обов`язки, зобов`язавши при цьому позивача не пізніше трьох днів з дня отримання цієї ухвали, направити копії позовної заяви та доданих до неї документів третій особі. Адвокат позивача 28.10.2025 надав суду докази на підтвердження виконання ухвали суду щодо направлення копій позовної заяви та доданих до неї документів [PERSON] . Проте від останнього жодні пояснення, заяви чи клопотання до суду не надходили. 21.10.2025 відповідач приватний нотаріус Шамбра В.\~А. подав заяву, у якій клопотав розгляд справи проводити без його участі. 28.10.2025 адвокат позивача Батраков М.\~Ю. подав до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання без участі позивача та його представника та призначення справи до розгляду. 13.11.2025 суд постановив закрити підготовче провадження у справі та призначити її досудового розгляду по суті. 26.11.2025 у судове засідання учасники справи не з?явилися, хоча належним чином повідомлялися про місце, час та дату судового засідання. 09.12.2025 у судовому засіданні представник позивача адвокат Батраков М.\~Ю. подав заяву про долучення доказів, у якій просив визнати поважними причини пропуску строку, визначеного приписами ЦПК України для подання доказів, мотивуючи їх поважність тим, що про той факт, що третя особа [PERSON] на момент смерті матері позивача [PERSON] був зареєстрований за тією ж адресою, що і позивач, і сама померла, стороні позивача стало відомо лише після витребування судом спадкової справи і залучення [PERSON] третьою особою. Тому раніше у позивача не було необхідності доводити той факт, що [PERSON] фактично не проживав з померлою на момент її смерті. Однак 05.12.2025 позивач отримав акт обстеження сім`ї, складений комісією депутатом Новодністровської міської ради Мафтуляком Н.\~Г. та двома сусідами (квартири [ADDRESS] ) для встановлення кола осіб, які проживали з померлою [PERSON] . Відповідач проти долучення доказу не заперечив. Суд, розглянувши заяву представника позивача у порядку, передбаченому ст.\~222 ЦПК України, протокольною ухвалою постановив долучити акт обстеження сім`ї від 05.12.2025, складений комісією депутатом Новодністровської міської ради Мафтуляком Н.\~Г. та двома сусідами [PERSON] , [PERSON] (квартири [ADDRESS] ) до матеріалів справи. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, а відповідач не заперечив проти їх задоволення, повідомив, що сам уважає оскаржувану постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.04.2025 протиправною. Заслухавши позиції учасників справи, перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази суд дійшов такого висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів сторін та застосованих норм права. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] його матір?ю є [PERSON] . Аналіз та дослідження спадкової справи №\~30/2022, заведеної після смерті [PERSON] 12.05.2022, дозволили суду встановити такі обставини. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у селі Загвіздя Івано-Франківського району Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої серії [NUMBER] , виданим 13.05.2022. [PERSON] після смерті її чоловіка проживала разом із сином [PERSON] у місті Новодністровську (де і була похоронена останнім) та періодично у селі Загвіздя Івано-Франківського району Івано-Франківської області. Померла [PERSON] за життя склала два заповіти: 1) 07.04.2009, у якому заповідала житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за [ADDRESS] ; земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку у [ADDRESS] ; земельну ділянку у [ADDRESS] , призначену для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку у [ADDRESS] , призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; грошові заощадження у філії Кам?янець-Подільського відділення №\~188 Ощадного банку України ? своєму синові [PERSON] , тобто позивачеві; 2) 30.01.2014, у якому заповідала квартиру [ADDRESS] ; гаражно-господарську споруду № [NUMBER] , розташовану в гаражному товаристві «Механізатор» у місті Новодністровськ Дністровського району Чернівецької області; земельну ділянку №\~ [NUMBER] , загальною площею 0,066 га (кадастровий номер 7310600000:01:011:0065), розташована у садовому товаристві «Верховина» міста Новодністровськ Дністровського району Чернівецької області; грошові заощадження, що знаходяться на зберіганні в ПАТ «Ощадбанк», ? своєму синові [PERSON] , тобто третій особі у справі. 09.09.2022 [PERSON] звернувся приватного нотаріуса Шамбри В.\~А. із заявою про прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON] та покликався у цій заяві на заповіт на його ім?я, посвідчений 07.04.2009. Крім того, повідомив у заяві про намір прийняти усе спадкове майно, що залишилося після смерті матері [PERSON] , у тому числі і те, що за заповітом від 30.01.2014 остання заповідала другому її сину [PERSON] 05.12.2023 позивач звернувся до відповідача про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на визначене у ньому майно. У результаті [PERSON] успадкував будинковолодіння та три земельні ділянки у селі Руда Кам?янець-Подільського району Хмельницької області, про що отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом (від 05.12.2023). 03.04.2025 [PERSON] звернувся до відповідача з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом згідно зі ст.\~1261 ЦК України на майно: - квартира [ADDRESS] ; - гаражно-господарська споруда № [NUMBER] , розташована в гаражному товаристві «Механізатор» у місті Новодністровськ Дністровського району Чернівецької області; - земельна ділянка № [NUMBER] , загальною площею 0,066 га (кадастровий номер 7310600000:01:011:0065), розташована у садовому товаристві «Верховина» міста Новодністровськ Дністровського району Чернівецької області; - грошові заощадження, що знаходяться на зберіганні в ПАТ «Ощадбанк». [PERSON] жодних заяв до нотаріуса не подавав. 03.04.2025 приватний нотаріус Шамбра В.\~А. виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, вих №\~20-02-31, якою відмовив позивачеві у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв`язку з наявністю заповіту на ім`я [PERSON] . За змістом\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог статей 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно з частиною першою статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з частиною п`ятою\~статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина третя, п`ята статті 1268 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої\~статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною першою\~статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернуться до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з частиною першою\~\~статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно з витягом з реєстру територіальної громади з 25.01.2006 останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки, виданої начальником відділу ведення реєстру територіальної громади м.\~Новодністровська [PERSON] №\~1870 від 09.09.2020, [PERSON] станом на 12.05.2022 була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . У ході залучення [PERSON] до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, суд з?ясував, що останній зареєстрований за тією ж адресою, що і померла матір [PERSON] та позивач, ще з 29.06.1993. Отже, усі троє матір і два сини були зареєстровані за однією адресою на день її смерті. Проте відповідно до усталеної практики Верховного Суду, зокрема, позиції, викладеної у постанові від 27.02.2019 у справі №\~471/601/17-ц, відповідно до частини другої статті 2 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами, або підставою для їх обмеження. Таким чином, сама по собі реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини. Аналогічні позиції викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2020 у справі №\~355/832/17, від 19.05.2021 у справі №\~937/10434/19-ц. Дійсно, відповідно до\~статті 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами першою та другою\~статті 1223 ЦК України\~передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261\~ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої\~статті 1221 ЦК України\~місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. На підставі частини третьої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статті 1270 цього Кодексу\~(шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга\~статті 1220 ЦК України). У пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~судам надано роз`яснення, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Згідно з частиною першою\~статті 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Цією статтею унормовано, що у випадку, коли особа постійно не проживає із спадкодавцем, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є подана нотаріусу заява. Відповідно до частини першої\~статті 1272\~ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Третя особа [PERSON] , будучи зареєстрованим за однією адресою з померлою матір`ю [PERSON] , разом з нею на момент її смерті не проживав. Наведене суд установив, проаналізувавши акт обстеження сім`ї від 05.12.2025. Зокрема, у ньому комісія зазначила, що під час обстеження виявлено, що за вказаною адресою ( [ADDRESS] ) проживала по день своєї смерті [INFO] [PERSON] , про яку піклувався та якій допомагав, а у подальшому після її смерті організував її поховання, її син [PERSON] , [INFO] , який проживав разом з матір`ю. Щодо [PERSON] , то за вказаною адресою він не проживає з 1998 року. Суд наголошує, що у склад комісії входили сусіди з 71 та 73 квартири [PERSON] та [PERSON] . Виходячи із наведеного суд уважає доведеною ту обставину, на яку покликається позивач, що він прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , у тому числі: квартиру [ADDRESS] ; гаражно-господарську споруду № [NUMBER] , розташовану в гаражному товаристві «Механізатор» у місті Новодністровськ Дністровського району Чернівецької області; земельну ділянку №\~ [NUMBER] , загальною площею 0,066 га (кадастровий номер 7310600000:01:011:0065), розташована у садовому товаристві «Верховина» міста Новодністровськ Дністровського району Чернівецької області; грошові заощадження, що знаходяться на зберіганні в ПАТ «Ощадбанк» як спадкоємець за законом, проживаючи разом з посерлою на момент її смерті [PERSON] її не прийняв, позаяк не проживав з померлою матір`ю на момент її смерті, а заяву про прийняття спадщини за заповітом у передбачений ЦК України 6-місячний строк не подав. Жодних заходів щодо встановлення додаткового строку для прийняття спадщини не вживав. Суд наголошує, що презумпція прийняття спадщини стосується лише тих спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем. Отже, для застосування цієї презумпції суд має на підставі достатніх доказів установити факт спільного проживання спадкодавця та спадкоємця на час відкриття спадщини. У спадковій справі міститься довідка, видана приватним нотаріусом Шамброю В.\~А. про те, що громадянин [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , є спадкоємцем на все майно, що залишилося після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] , яка проживала за цією ж адресою. Дійсно, згідно з матеріалами спадкової справи №\~30/2022 [PERSON] спадкоємець частини майна померлої за заповітом від 30.01.2014 не звертався до нотаріуса у визначений ЦК України шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини. Отже, відповідач установивши, що позивач є єдиним спадкоємцем за померлою матір`ю [PERSON] , у постанові, яку видав у 2025 році, відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] , покликаючись на наявність заповіту щодо спірного спадкового майна, хоча [PERSON] заяви про прийняття спадщини не подавав, автоматично майно не успадкував. Суд наголошує, що успадкування це правовий процес, який виникає зі смертю особи, а оформлення свідоцтва на право на спадщину є юридичною процедурою,\~яка підтверджує\~це право після закінчення певного строку. Спадкоємець приймає спадщину автоматично, якщо постійно проживав зі спадкодавцем, але для того, щоб отримати документи на майно, потрібно звернутися до нотаріуса і оформити свідоцтво про право на спадщину. Згідно з пп. 4.10. п. 4 глави 10 розділу 2\~Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі\~№ 638/2304/17\~(провадження № 61-2417сво19)). Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року всправі\~№ 910/10784/16\~(провадження № 12-30гс21)). Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі\~№ 761/42030/21\~(провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі\~№ 607/20787/19\~(провадження № 61-11625сво22)). Підстави для відмови у вчиненні нотаріальних дій, нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії, визначені статтею 49 Закону України «Про нотаріат». Згідно зі статтею 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті\~263\~ЦПК\~України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 жовтня 2024 року у справі № 185/9284/23 (провадження № 61-10253св24) вказано, що: «згідно вимог чинного законодавства нотаріальні дії вчиняються нотаріусами відповідно до наданих їм повноважень та із дотриманням визначеної законом процедури. […] Можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судова процедура оскарження має на меті забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі\~№\~438/610/14-ц\~(провадження № 14-577цс19) зазначено, що: «обраний позивачем спосіб захисту цивільного права має бути ефективним, тобто призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Велика Палата Верховного Суду вважає, що закріплене у статті 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії може бути реалізоване у тому випадку, якщо звернення з такою вимогою може призвести до відновлення порушеного права або інтересу безвідносно до дослідження правомірності дій інших осіб…». На цьому ж наголошується у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2025 року, справа\~№ 331/2113/23. А отже, оскаржувана постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.04.2025 є протиправною та підлягає скасуванню. Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на все наведене вище спадкове майно суд уважає за необхідне наголосити на такому. Як установлено Верховним Судом у постанові від 19.03.2018 у справі №\~754/16825/15-ц суд не може зобов`язати нотаріуса на здійснення конкретних нотаріальних дій із зазначенням конкретного рішення. Порядок видачі свідоцтва про право на спадщину визначено статтею 67 Закону України «Про нотаріат», а видача свідоцтва про право на спадщину за законом - статтею 68 Закону України «Про нотаріат». Стаття 67 Закону України «Про нотаріат» встановлює порядок видачі свідоцтва про право на спадщину, якщо спадщину на нерухоме майно прийняло кілька спадкоємців. Колегія Верховного Суду у постанові наголосила: доводи касаційної скарги про те, що жодним законом не передбачено такий спосіб захисту як вимога про зобов`язання вирішити питання щодо видачі свідоцтва про право на спадщину не заслуговують на увагу, оскільки апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що суд\~не може зобов`язати нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат». Тому суд доходить переконання про залишення без задоволення позовних вимог у наведеній частині. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке. Згідно зі ст.133\~ЦПК\~України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові-на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~позивач сплатив\~судовий збір\~у розмірі\~1\~211,20\~грн за\~одну позовну\~вимогу. Вимога про зобов`язання нотаріуса вчинити дії є похідною від вимоги про скасування постанови нотаріуса. Згідно з частиною 1 статті 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Тому, позаяк суд вважає, що позовна вимога про скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії підлягає до задоволення, слід стягнути з відповідача судовий збір, сплачений позивачем. На підставі наведеного,

Outcome: partial