Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

02.07.2025р. товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії №287407392 від 06.09.2024р. в розмірі 14546,50 грн, з яких 5850 грн заборгованість по тілу кредиту, 8696,50 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. В обгрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе договірних зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за вказаним договором. У судове засідання представник позивача не з`явився, в поданій заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся судовими повістками, які відправлялися рекомендованим поштовим відправленням, але до суду повернулися з відміткою «адресат відсутній». Причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, відзив на позов з правовим обґрунтуванням доводів та заперечень не надав. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 08 грудня 2025 року у відповідності із ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 06.09.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Кредитодавець) та [PERSON] (Позичальник) укладено договір кредитної лінії № 287407392 (далі - Договір). Згідно з умовами п. 2.1, 2.2, 2.3, 3.1, 7.1, 7.3, 8.3 Договору кредитодавець зобов`язався надати відповідачу кредит в розмірі кредитного ліміту на суму 5900 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - Правила). Сума Кредитного ліміту, вказана в п. 2.1. Договору, є загальною сумою кредиту за цим Договором і є максимальною сумою грошових коштів на умовах кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні Позичальника. Кредитодавець надає Позичальнику перший транш за Договором в сумі 3850 грн 00 коп. строком на 30 днів (дисконтний період), а саме до 06.10.2024 року, з базовою процентною ставкою в розмірі 1,00 % в день від суми залишку кредиту. Сторони також погодили строк дисконтного періоду та передбачили дії щодо продовження дисконтного періоду (пролонгацію). /а.с. 24, зворот - 35/. Кінцева дата повернення (виплати) кредиту 06.10.2029. Також, 07.09.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Кредитодавець) та [PERSON] (Позичальник) укладено додаткову угоду до договору кредитної лінії № 287407392 від 06.09.2024 року, якою сторони дійшли згоди про надання Кредитодавцем Позичальнику траншу в сумі 2 000 грн 00 коп. /а.с. 36-37/. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. На офіційному веб-сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» https://www.moneyveo.ua, у вільному доступі для всіх клієнтів ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» розміщена повна інформація щодо надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, а також є доступними для ознайомлення і в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця при подачі заявки. Отже, заповненням заявки на кредит /а.с. 22/ Позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що повідомлений Кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 листопада 2021 року у справі № 243/6552/20. Відповідач за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «WMAS» підписав електронний кредитний договір та одноразовим ідентифікатором «4713» підписав додаткову угоду до вказаного договору, який містив усі істотні умови, і з якими відповідач ознайомився до моменту укладання. Наведене свідчить, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, який уклали в електронній формі, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до пункту 5.1 Договору кожний окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 5363-54хх-хххх-7805, які відповідач [PERSON] вказав при заповненні заявки на отримання грошових коштів в кредит від 06.09.2024 року. Як вбачається з підтверджень щодо здійснення переказу грошових коштів /а.с. 41, зворот - 42/, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконано свої зобов`язання за Договором (з урахуванням додаткової угоди) та перераховано на картку № [NUMBER] , номер якої надано йому Позичальником та вказано в заявці, кредитні кошти в сумі 3850 грн та 2000 грн. відповідно 06.09.2025 року та 07.09.2025 року. На підтвердження даної інформації позивачем також долучені довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», з яких вбачається, що кредитодавцем було ініційовано платіжну операцію шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг платіжної інструкції для перерахування коштів на картковий рахунок [PERSON] /а.с. 42, зворот - 43/, що узгоджується із даними щодо надходження коштів на рахунок відповідача, відображеними у виписці АТ КБ «ПриватБанк» за період з 06.09.2024 року по 10.09.2024 року /а.с. 89-90/. Слід зазначити, що з наданої на запит суду АТ КБ «ПриватБанк» інформації (лист від 07.11.2025 року за вих.№ 20.1.0.0.0/7-251104/53329-БТ) вбачається, що картка [NUMBER] , яка відповідає цій масці, емітована саме на ім`я [PERSON] /а.с. 88/. Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Але всупереч наведеним умовам договору та вимогам закону, відповідач належним чином свої зобов`язання за цим договором не виконував, у визначені цим договором строки тіло кредиту та проценти не сплатив, внаслідок чого у відповідача за розрахунком ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» утворилась заборгованість за договором у розмірі 9749,50 грн, з якої 5850 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 3899,50 грн сума заборгованості за відсотками за період з 06.09.2024 року по 12.11.2024 року /а.с. 19, зворот - 20/. Крім того, судом встановлено, що 12.11.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» (ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», Фактор) укладено Договір факторингу №МВ-ТП/8 /а.с.14-16/, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступає ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату. Пунктом 2.1. Розділу 2 цього Договору передбачено, що згідно з його умовами Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги за переліком в реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 4.1. вказаного договору наявне право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання реєстру прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги від 12 листопада 2024 року до Договору факторингу №МВ-ТП/8 від 12.11.2024 року, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» отримало право вимоги до відповідача за договором кредитної лінії № 287407392 від 06.09.2024 року /а.с.17-18/. ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», в свою чергу, сплатило фінансування ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за вказаним договором факторингу за відступлення прав вимог, що підтверджується платіжною інструкцією /а.с. 19/. Про зміну кредитора за договором кредитної лінії № 287407392 від 06.09.2024 року [PERSON] був повідомлений шляхом направлення йому повідомлення про відступлення права вимоги на електронну адресу ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» /а.с. 43, зворот/. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Після відступлення права грошової вимоги, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за період з 12.11.2024 року до 02.02.2025 року донарахував відповідачу проценти за кредитом, після чого за розрахунком ТОВ «Таліон Плюс» загальна заборгованість відповідача склала 14546,50 грн, з яких 5850 грн заборгованість по тілу кредиту, 8696,50 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом /а.с.20, зворот - 21/. Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Проте, відповідач належним чином не виконував своїх договірних зобов`язань, зокрема, не здійснив жодного платежу зі сплати тіла кредиту та процентів. Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання (ст. 611 ЦК України). За приписами ч. 2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. За нормою ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Право Кредитодавця змінити умови договору та зажадати від Позичальника дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним у разі порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором узгоджено сторонами в п. 9.1.1.7 цієї угоди. Так, відповідно до вказаної умови Договору у разі затримання позичальником сплати процентів за користування кредитом щонайменше на один місяць кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення позичальника про дострокове припинення/розірвання договору. Таким правом позивач скористався, направивши відповідачу повідомлення про дострокове розірвання договору № 287407392 від 06.09.2024 року /а.с.44/. Пред`явивши 03.02.2025р. вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за користування ним та комісії, позивач відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України та наведених вище умов договору змінив строк виконання відповідних зобов`язань. Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не виконав належним чином умови договору, у встановлений строк не повернув кредит та не погасив заборгованість за відсотками, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в загальному розмірі 14546,50 грн, з яких 5850 грн заборгованість по тілу кредиту, 8696,50 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідач в даній справі не скористався своїми правами щодо подання заперечень на позовну заяву, доказів на їх підтвердження. З урахуванням наведених висновків щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором зі своєчасного повернення кредиту, сплати процентів, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача загальної заборгованості у розмірі 14546 грн 50 коп. На думку суду, наявність та розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» у вказаному вище розмірі витікає з умов укладеної угоди, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. З огляду на викладене, суд вважає за правомірне позов задовольнити у вищезазначеній сумі. Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати. Так, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого через систему «Електронний суд» в розмірі 2422 грн 40 коп. Що стосується витрат на правничу допомогу, судом виходить з наступного. За правилами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024 р., укладеного між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій», копію додаткової угоди №846 від 30.12.2024 року до вказаного договору, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію ордеру, копію акту приймання-передачі наданих послуг відповідно до договору про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024 р., копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 1746 від 30.12.2024 року про оплату за надання правової допомоги згідно з договором № 5 від 02.12.2024 р. та додаткової угоди № 846 від 30.12.2024 /а.с. 45, 46-50, 50 зворот 51, 51 зворот, 52/. Клопотання та/або заперечення від відповідача щодо зменшення заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу не надходило. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати за надання правничої допомоги у розмірі 5000 грн 00 коп.

Outcome: approved