Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON] , з посиланням на те, що відповідно до витягів з погосподарських книг Сніжківської сільської ради №1 за 1986-1990 р.р. особовий рахунок № [NUMBER] та № [NUMBER] за 1991-1995 р.р. особовий рахунок № [NUMBER] , довідки №108 від 12.09.2025 року Ставищенської селищної ради, житловий будинок [ADDRESS] (до 17.07.2020р. - Ставищенського) району Київської області, належав до майна колгоспного двору, членами якого станом на 15.04.1991 року були [PERSON] та [PERSON] .. [INFO] [PERSON] помер, його спадкоємицею першої черги спадщину прийняла, постійно проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та вступивши у володіння та управління спадковим майном його дружина [PERSON] .. Діти спадкодавця, а саме: син [PERSON] , син [PERSON] (помер [INFO] ); дочка [PERSON] (померла [INFO] ); дочка [PERSON] ; дочка [PERSON] заяв про прийняття спадщини після смерті батька не подавали, тобто в силу ч. 2 статті 553 ЦК УРСР вважаються такими, що відмовилися від спадщини. 20.10.1995 року рішенням 5 сесії 22 скликання Сніжківської сільської ради Ставищенського району Київської області передано безкоштовно в приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,57 га за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується архівним витягом №12.1-04-04/147 від 05.09.2025 року виданим Ставищенським архівним сектором архівного відділу Білоцерківської РДА Київської області. 04.03.2011 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, яким заповіла житловий будинок з присадибними ділянками за адресою [ADDRESS] їй [PERSON] , а земельну частку (пай) [PERSON] .. [INFO] померла баба [PERSON] , спадкоємицями першої черги за законом після її смерті щодо майна не охопленого заповітом були: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. 21.11.2012 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на заповідане їй майно, що складається з права на земельну частку (пай) в КСП. 03.09.2025 року вона звернулася до державного нотаріуса Ставищенської державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , на що отримала відмову, оскільки не подані документи, щодо належності спадкового майна. Позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 39,6 м2, житловою площею 23,0 м2, вартістю 42000 гривень. Позивач до суду подала заяву про те, що позов вона підтримує та просить задовольнити, вважає за можливе призначити справу до розгляду по суті, заяви та клопотання відсутні (а. с. 78). Представник відповідача в судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами (а. с. 68). Третя особа: [PERSON] в судове засідання не прибула, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. (а. с. 65). Третя особа: [PERSON] в судове засідання не прибула, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує (а. с. 44). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши справу та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Як видно із витягів з погосподарських книг Сніжківської сільської ради №1 за 1986-1990 р.р. особовий рахунок № [NUMBER] та № [NUMBER] за 1991-1995 р. р. особовий рахунок № [NUMBER] , довідки №108 від 12.09.2025 року Ставищенської селищної ради, житловий будинок [ADDRESS] (до 17.07.2020р. - Ставищенського) району Київської області, належав до майна колгоспного двору, членами якого станом на 15.04.1991 року були [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10-15, 17). [PERSON] та [PERSON] в силу ст. ст. 120,123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність" набули право власності на майно колгоспного двору в рівних частках. Рішенням виконавчого комітету Ставищенської районної ради народних депутатів №163 від 22.10.91 року «Про затвердження списків власників будинків по Сніжківській сільській Раді народних депутатів» власником житлового будинку [ADDRESS] , що належав до двору колгоспників визнаний [PERSON] , що підтверджується відповідним архівним витягом (а.с. 16). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 18). Його спадкоємицею першої черги, яка в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщину прийняла, постійно проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та вступивши у володіння та управління спадковим майном була його дружина [PERSON] , що підтверджується записом у по господарській книзі №1 за 1991-1995 р.р. особовий рахунок № [NUMBER] Сніжківської сільської ради та свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 27.02.1949 року виданого Сніжківською сільською радою (а. с. 13-15, 19). Спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] Ставищенською державною нотаріальною конторою Київської області, яка на час відкриття спадщини мала виключні повноваження здійснювати нотаріальні дії з оформлення спадкових прав, не заведена, що підтверджується відсутністю спадкової справи (а.с. 46). Діти спадкодавця, а саме: син [PERSON] (помер [INFO] ); син [PERSON] (помер [INFO] ); дочка [PERSON] (померла [INFO] ); дочка [PERSON] ( [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ); дочка [PERSON] ( [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) заяв про прийняття спадщини після смерті батька не подавали, тобто в силу ч. 2 статті 553 ЦК УРСР вважаються такими, що відмовилися від спадщини. 20.10.1995 року рішенням 5 сесії 22 скликання Сніжківської сільської ради Ставищенського району Київської області передана безкоштовно в приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,57 га за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується архівним витягом №12.1-04-04/147 від 05.09.2025 року виданим Ставищенським архівним сектором архівного відділу Білоцерківської РДА Київської області (а.с. 21). Із матеріалів спадкової справи (а.с. 46-64) встановлено, що 04.03.2011 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, яким заповіла житловий будинок з присадибними ділянками за адресою [ADDRESS] [PERSON] , а земельну частку (пай) [PERSON] . Заповіт посвідчено Сніжківською сільською радою за реєстром №12. [INFO] померла [PERSON] , спадщину за заповітом, посвідченим 04.03.2011 року за р. 12 Сніжківською сільською радою прийняли [PERSON] (дочка) та [PERSON] (внучка, дочка [PERSON] ). Спадкоємицями першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] щодо майна не охопленого заповітом були: [PERSON] (дочка, померла [INFO] ), [PERSON] (дочка, [INFO] ), [PERSON] (дочка, [INFO] ), що підтверджується довідкою Ставищенської селищної ради №111 від 12.09.2025 (а.с. 20). 21.11.2012 року за р. 2324 [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на заповідане їй майно, що складається з права на земельну частку (пай) в КСП. 17.07.2020 року Верховна Рада України прийняла Постанову № 3650 «Про утворення та ліквідацію районів», якою Ставищенський район був ліквідований, а утворена Ставищенська селищна громада увійшла до складу укрупненого Білоцерківського району. 03.09.2025 року позивач звернулася до державного нотаріуса Ставищенської державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , та повідомила, що правовстановлюючий документ на будинок відсутній, право власності не зареєстроване. Вказані обставини перевірені нотаріусом, так факт відсутності реєстрації права власності за спадкодавцем на вказаний житловий будинок станом на 01.01.2013 року підтверджено довідкою КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» № БЦ 3093/1 від 02.09.2025 року та згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №441969729 від 03.09.2025 року право власності в ДРРП на вказаний будинок за спадкодавицею не зареєстроване. Оскільки спадкоємицею, не подані документи, щодо належності спадкового майна спадкодавцю нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а. с. 33). Як видно з технічного паспорту на будинок, за адресою: [ADDRESS] , розташовані: житловий будинок літера „А" (загальна площа 39,6 м2, житлова площа 23,0 м2), 1936 року побудови. До житлового будинку відносяться наступні господарські будівлі та споруди: сарай літер «Б»; (а. с. 29-31). Ринкова вартість будинку становить 42000 гривень, що підтверджується висновком про ринкову вартість (а.с. 32). Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Як видно із ч. 5 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Правовідносини щодо спадкування після смерті [INFO] [PERSON] регулюються нормами ЦК УРСР (1963 року). Відповідно до статті 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Стаття 525 ЦК УРСР визначає, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності зі ст. 529 ЦК УРСР (1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. За ст. 548 ЦК УРСР (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з положеннями ч.1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (частина 2 статті 553 ЦК УРСР). Статтею 560 ЦК УРСР (1963 р.) визначено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. (ст. 561 ЦК УРСР (1963 р.) Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину. Правовідносини щодо спадкування після смерті [INFO] [PERSON] регулюються нормами Цивільного кодексу України (16.01.2003 року) (далі - ЦК України). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Як встановлено статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, Відповідно до ч. 1, 2, 5 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду по захист своїх спадкових прав за правилами позовного провадження. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що [PERSON] за життя в порядку визначення частки з майна колгоспного двору набула права власності на частину житлового будинку та в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] чоловіка [PERSON] набула права власності на частину житлового будинку, а тому право власності в цілому на вищевказаний житловий будинокувійшло до складу спадщини, яка відкрилася [INFO] внаслідок смерті останньої, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати по справі позивач просить покласти на неї.

Outcome: approved