Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

24.10.2025 [PERSON] звернувся до суду зі скаргою у якій просить визнати накладений приватним виконавцем Ільчишин Л.В. арешт на його пенсійний рахунок [NUMBER] в АТ «Ощадбанк», який одночасно є поточним рахунком для видаткових операцій, незаконним і зобов`язати приватного виконавця зняти арешт з цього рахунку. В обґрунтування даної скарзі зазначає, що на виконанні у приватного виконавця Ільчишин Л.В. перебуває виконавче провадження про стягнення з нього боргу у сумі 28507,39 грн. на користь АТ КБ «Приват Банк». Постановою приватного виконавця Ільчишин Л.В. накладено арешт на кошти, що містяться на його рахунках, а зокрема і на банківському рахунку, який відкритий у АТ «Ощадбанк» де зараховується його пенсія. Він неодноразово звертався до приватного виконавця, щоб такий арешт зняти, але йому було відмовлено. Вважає, що оскільки згідно положень ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено невичерпний перелік рахунків, кошти на яких можуть не підлягають арешту, так як вказано, що законом можуть визначені й кошти на інших рахунках боржника, звернення стягнення на яких заборонено законом. Одночасно, просить суд поновити строк на подання такої скарги, оскільки відмову у скасуванні арешту від приватного виконавця він отримав лише 14.10.2025 У судове засідання скаржник не прибув, однак у заяві від 28.10.2025 просив суд здійснювати розгляд справи без його участі, скаргу підтримав. 03.11.2025 до суду надійшла заява приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. у якій вона вказує на безпідставність доводів скаржника, зокрема вказує, що приватним виконавцем у межах виконавчого провадження було винесено постанову про арешт коштів боржника, однак така постанова не скеровувалась до АТ «Ощадбанк», а тому арешт на кошти не накладався. Крім того зазначає, що з реєстру виконавчих проваджень видно, що Сихівським ВДВС у м. Львові 11.06.2025 по ВП №50384438 було винесено постанову про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій по рахунку [NUMBER] в АТ «Ощадбанк». Відповідно боржник має можливість користуватися таким рахунком у межах двох мінімальних заробітних плат. А тому, робить висновок, що такий рахунок арештовано Сихівським ВДВС м. Львова і відповідно відсутній предмет спору, що має наслідком закриття провадження за скаргою. У судове засідання приватний виконавець не прибула, одна у своїй заяві від 03.11.2025 просила суд розглядати справу у її відсутності. Представник стягувача, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до положень ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. перебуває виконавчий лист виданий Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованості за кредитом у сумі 23\~433,18 грн. та судового збору у сумі 2270,00 грн. (а.с. 22 зв.) Дана обставина доводиться копією постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №66699123 від 06.09.2021 (а.с. 23зв -24). Постановою приватного виконавця від 08.09.2021 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику [PERSON] (а.с. 30). Як видно з виписки по картковому рахунку від 06.08.20225 у [PERSON] відкрито рахунок [NUMBER] в АТ «Ощадбанк» і по такому здійснюється рух коштів, в т.ч пенсійні надходження, а також списання коштів у межах виконавчого провадження ВП №66699123 (а.с. 5-6). У своїй скарзі [PERSON] вказує, що приватним виконавцем арештовано його кошти, які є пенсійними виплатами незаконно і просить зняти такий арешт з даного рахунку. Вирішуючи таку скаргу суд виходив з наступних положень закону та мотивів. За положеннями ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах. Статтею 48 цього закону визначено випадки щодо заборони звернення стягнення та накладення арешту на кошти у певних випадках і пенсійні виплати до таких випадків не належать. У постанові від 20 квітня 2022 року у справі № 756/8815/20 Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України "Про виконавче провадження". Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України "Про виконавче провадження"). У випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів. Відтак, посилання скаржника щодо неправомірності арешту його коштів на рахунку є безпідставні. Суд вважає, що виконавець у межах процедури виконання рішення суду має право та повинен вживати заходів щодо розшуку та арешту коштів боржника у тому числі тих, які знаходяться на відповідних банківських рахунках. Більше того, Законом України «Про виконавче провадження» у Розділі ІХ визначено порядок та умови звернення стягнення на пенсію боржника, що свідчить про можливість такого виконання за певних умов. Тому, з аналізу вжитих приватним виконавцем заходів щодо виконання рішення суду вбачається відповідність його дій вимогам Закону України «Про виконавче провадження», і як наслідок вони не можуть бути визнані протиправними, а тому суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні скарги. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed