Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Чернівецький міський комунальний виробничий трест зеленого господарства та протизсувних робіт», третя особа Чернівецька міська рада про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Посилався на те, що 07 липня 2025 року, близько 15 год. 40 хв., керуючи вказаним транспортним засобом, він рухався по вул. Кафедральній у м. Чернівці у напрямку від пл. Соборної до вул. О. Кобилянської. Під час проїзду перехрестя з вулицею Головною на авто позивача несподівано впала велика суха гілка дерева, яке росте на тротуарі на перехресті вулиць Головної та Кафедральної (біля сторони Кафедрального Собору). Після зупинки, позивач виявив, що лобове скло, дах, капот та інші деталі його авто пошкоджені. На місце події були викликані патрульна поліція, ДСНС, та швидка медична допомога. Відповідно до висновку експерта від 23 серпня 2025 року № 17/25 за результатами судової транспортно-товарознавчої експертизи колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai Sonata, 2012 року виготовлення, ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження 7.07.2025 р. від падіння гілки дерева становить 43 356,35 (сорок три тисячі триста п`ятдесят шість грн. 35 коп.). Крім того, вказував на те, що такими діями відповідача йому було завдано моральної шкоди, яку оцінює в розмірі 10\~000,00 гривень. Просив стягнути з відповідача на його користь 43 356,35 грн. в якості відшкодування майнової шкоди, на відшкодування моральної шкоди та 10\~000,00 гривень, витрати на сплату судового збору у сумі 1937,92 грн., витрати на проведення експертизи у сумі 3500 грн. та витрати на професійну правничу допомогу. Відповідач скористався своїм правом та надав відзив на позовну заяву, в якій викладено свої заперечення. Стверджував, що можна прийти до висновку, що погодні умови в день події були небезпечними, та гілка дерева впала внаслідок таких природних явищ як гроза та сильних поривів вітру, а вини відповідача у даному випадку нема. Позивач надав відповідь на відзив, наполягаючи на тому, що відповідач допустив бездіяльність, яка полягала у пропуску двох оглядів дерев на вулиці Кафедральній загального огляду навесні 2025 року та позачергового огляду після падіння гілки з дерева 27 червня 2025 року. Звертає увагу суду і на те, що факт небезпечного метеорологічного явища І рівня небезпечності (НМЯ І) не є непереборною силою та не є безумовною підставою для звільнення від відповідальності. Наполягає на тому, що у справі відсутній прямий причинно-наслідковий зв`язок між несприятливими погодними умовами та падіння дерева на автомобіль. Також наголосив на тому, що намагання відповідача порівняти суму матеріальної шкоди та моральної шкоди не видається доречним, оскільки моральна шкода не вимірюється як частка від завданої матеріальної шкоди, а відображає його ступінь незручностей, що були завдані особі у зв`язку із порушенням її прав. Стверджує, що відповідачем не спростовано доводи позовної заяви, тому просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Третя особа надала пояснення, в яких зазначено, що визначальним у даній справі є факт небезпечного метеорологічних явища, яке не лише спричинило падіння дерева на автомобіль позивача, а несло значну загрозу для населення міста. Таким чином, настання вказаної події стало внаслідок непереборної сили, а не з вини відповідача. Також просив відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] до комунального підприємства «Чернівецький міський комунальний виробничий трест зеленого господарства та протизсувних робіт» щодо стягнення майнової та моральної шкоди. Позивач надав відповідь на пояснення третьої особи, в якій просив задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Підстави та умови відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду встановлені ст.ст.22,23 та Главою 82 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] , є власником транспортного засобу Hyundai Sonata д.н.з. [NUMBER] /а.с.8-12/. 07 липня 2025 року, близько 15 год. 40 хв., керуючи вказаним транспортним засобом, він рухався по вул. Кафедральній у м. Чернівці у напрямку від пл. Соборної до вул. О. Кобилянської. Під час проїзду перехрестя з вулицею Головною на авто позивача несподівано впала велика суха гілка дерева, яке росте на тротуарі на перехресті вулиць Головної та Кафедральної (біля сторони Кафедрального Собору) /а.с.13-23/. Відповідно до частин 1,2 статті 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту. З метою реалізації даних повноважень міські ради визначають на конкурсних засадах підприємства, установи та організації (балансоутримувачів), відповідальні за утримання об`єктів благоустрою (п.4 ч.1 ст.10 Закону). Частиною 1 статті 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до елементів благоустрою віднесено зелені насадження уздовж вулиць і доріг в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно - захисних зонах, на прибудинкових територіях. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів. (ч.1 ст.15 Закону). Таким чином, враховуючи те, що земельна ділянка, на якій росло дерево, відповідно до положень Земельного кодексу України, перебуває у віданні Чернівецької міської ради, а тому саме даний орган був уповноважений визначити балансоутримувача даного об`єкту благоустрою. Так, рішенням 33 сесії Чернівецької міської ради VIII скликання від 25.05.2023 №1240 закріплено за Чернівецьким міським виробничим комунальним трестом зеленого господарства та протизсувних робіт на праві господарського відання зелені насаджання (дерева) комунальної власності Чернівецької міської територіальної громади, розташовані уздовж вулиць і доріг, в парк, в парках, скверах, на алеях, бульварах /а.с.17/. Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. ч. 3, 4 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і немайнової шкоди. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч.2 ст.1192 ЦК України). Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експерта. Так, в матеріалах справи наявний висновок експерта від 23 серпня 2025 року № 17/25. Будь-яких заперечень з приводу зазначеного доказу, а також визначеного розміру збитків представник відповідача не заявляв та не спростував його іншими доказами. Відповідно до ст.212 Цивільного кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням наведеного, суд вважає доведеним факт завдання позивачу шкоди у розмірі 43\~356,35гривень. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача завданої моральної шкоди суд зазначає наступне. Згідно ч. 1, п. 3 ч. 2, ч. ч. 3 - 5 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як було встановлено судом, позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягала у моральних стражданнях, порушенні нормальних життєвих зв`язків, яких він зазнав у зв`язку з пошкодженням його майна, неможливості користування власним автомобілем тривалий час. Разом з тим, при вирішенні питання про розмір завданої моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості з урахуванням обставин справи та тяжкості страждань позивача, суд вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 10\~000,00 гривень, заявлений позивачем доведеним. Відповідно до ч.1\~ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то, відповідно до\~ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1937,92грн., а також за проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 3 500 гривень.\~ На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved