Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

15.09.2025р. ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №73993875 від 13.01.2025р. в розмірі 25599,00 грн, з яких: 9800 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 7035 грн сума заборгованості за процентами, 2100 грн сума заборгованості за комісією, 6664 грн сума заборгованості за процентами, нарахованими за понадстрокове користування. В обгрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе договірних зобов`язань з повернення кредиту, сплати процентів та комісії за вказаним договором, у зв`язку з чим у нього утворилася вказана заборгованість перед ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». В подальшому ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» на підставі договору факторингу відступило позивачу за плату належні їм права вимоги до боржника. Проте відповідач заборгованість так і не погасив. У судове засідання представник позивача не з`явився, в поданій заяві просив розгляд справи проводити без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся судовими повістками, які відправлялися рекомендованим поштовим відпрвленням, але до суду повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, відзив на позов з правовим обґрунтуванням доводів та заперечень не надав. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 03 грудня 2025 року у відповідності із ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.01.2025 року між товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі - ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ») та [PERSON] (далі - Відповідач або Позичальник) було укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73993875 (Договір). У відповідності до якого відповідач отримав в розмірі 14000 грн. строком на 30 днів (до 11.02.2025 року) зі сплатою процентів: процентною ставкою 0,250 % в день (фіксована), денною процентною ставкою 0,750 %, процентною ставкою у розмірі 4,00 % за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день, комісією за надання кредиту 15,00 % від суми наданого кредиту, шляхом її перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника [NUMBER] /а.с. 18-24/. Згідно з Додатком № 1 до зазначеного договору сторони погодили Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, зі змісту якого вбачається, що загальна вартість кредиту складає 17150 грн. Техноголія (порядок) укладення договору та створення електронних підписів сторонами договору, визначена розділом 5 договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73993875. До укладення (підписання) договору, позичальнику надається можливість вивчити умови договору, включаючи усі його суттєві умови (в тому числі ті, які встановлюють детальний розпис загальної вартості кредиту) шляхом ознайомлення з умовами оферти, паспортом споживчого кредиту, інформацією на сайті тощо (п.5.3 цього договору). Розділом 7 вказаного договору сторони погодили порядок продовження строку кредитування. Позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження Строку кредитування та/або строку виплати Кредиту, установлених цим Договором (Пролонгація) на підставі поданого до Кредитодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання (п. 7.1 цього договору). Так, 10.02.2025 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] уклали додаткову угоду № 14199597 до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73993875. За умовами якого сторони домовились продовжити строк кредитування на 29 днів, після чого строк кредитування склав 59 днів (до 12.03.2025 року), процентна ставка (фіксована) 1,00% в день. Загальна вартість кредиту становить 21210 грн. /а.с. 26-27/. 11.03.2025 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] уклали додаткову угоду № 14438404 до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73993875. За умовами якого сторони домовились продовжити строк кредитування на 21 днів, після чого строк кредитування склав 80 днів (до 02.04.2025 року), процентна ставка (фіксована) 1,00% в день. Загальна вартість кредиту становить 24150 грн. /а.с. 28-29/. 02.04.2025 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] уклали додаткову угоду № 14611238 до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73993875. За умовами якого сторони домовились продовжити строк кредитування на 30 днів, після чого строк кредитування склав 110 днів (до 02.05.2025 року), процентна ставка (фіксована) 1,00% в день. Загальна вартість кредиту становить 27090 грн. /а.с. 30-31/. Відповідно до п.7 вказаних додаткових угод, ці додаткові угоди є невід`ємною частиною договору і набирають чинності з дати їх підписання сторонами та сплати позичальником платежів для продовження строку кредитування відповідно до п.п. 3.1 п.3 відповідних додаткових угод і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором та цими додатковими угодами. Додаткові угоди укладені із використанням веб сайту http://mycredit.ua (п. 9 зазначених додаткових угод). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідач за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «48014» підписав електронний договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73993875, одноразовими ідентифікаторами «11407», «57648», «05531» підписав додаткові угоди № 14199597, № 14438404, № 14611238 до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73993875 відповідно /а.с. 32/, які містили усі істотні умови, і з якими відповідач ознайомився до моменту укладання. Наведене у сукупності свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами вищевказаного договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору, уклавши його у належній формі, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Досліджуючи обставини виконання стронами цього договору, суд зазначає наступне. Згідно з п.2.1 договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73993875 від 13.01.2025 року, кредитодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Кредит»), на погоджений умовами Договору строк (надалі - «Строк кредиту»), шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (Проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту. В розділі 12 цього договору вказаний банківський картковий рахунок відповідача: [NUMBER] . На виконання умов цього договору ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відповідачу було надано кредит у сумі 14000 грн., що підтверджується листом АТ «Таскомбанк» вих.№ 37894/47.1 від 01.09.2025 року, відповідно до якого, перераховано на платіжну картку відповідача [NUMBER] 13.01.2025 року 17:42:42 суму 14000 грн /а.с. 33/, випискою по рахунку [PERSON] за період з 13.01.2025 року по 16.01.2025 року, витребуваною з АТ Комерційний банк «ПриватБанк» /а.с. 70/. Факт належності платіжної картки № [NUMBER] [PERSON] також підтверджується відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» від 05.10.2025 року № 20.1.0.0.0/7-250930/34461-БТ на запит суду, що відповідає цій масці, емітована саме на ім`я [PERSON] /а.с. 69/. Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Але всупереч наведеним умовам договору та вимогам закону, відповідач належним чином свої зобов`язання за цим договору не виконував, у визначені цим договором строки кредит та проценти не сплатив. Відповідач на виконання умов цього договору та додаткових угод здійснив часткову оплату процентів на суму 3955 грн та часткову оплату основної суми кредиту на суму 4200 грн /а.с. 15, зворот -17/. Слід зазначити, що 26.06.2025 року між товаристовом з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ») (Фактор) та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (Клієнт) було укладено договір факторингу № 26/06/25, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступає ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» права вимоги, зазначені у Реєстрі прав вимог, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства /а.с. 33, зворот - 37/. Згідно з п. п.1.1, 2.1.3, 4.2 цього договору факторингу ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» сплатило ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» ціну придбання за договором факторингу № 26/06/25 від 26.06.2025 року, що підтверджується платіжною інструкцією /а.с. 42/, 22.08.2025 року сторони підписали Реєстр прав вимог № 22/08/25-02 за даним договором факторингу /а.с. 41/, за яким позивачу передані (відступлені) права вимоги до відповідача [PERSON] за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73993875 від 13.01.2025 року. Слід зазначити, що у матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про визнання договору факторингу недійсним. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Однак, всупереч умовам договору, відповідач не виконав своїх зобов`язань. Після відступлення права грошової вимоги, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Доказів повернення відповідачем [PERSON] позивачу отриманої у кредит грошової суми за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73993875 від 13.01.2025 року в розмірі 9800 грн (14000 грн - 4200 грн), матеріали справи не містять, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 9800 грн за цим договором є обґрунтованою. Водночас, суд не може погодитися із визначеною позивачем сумою заборгованості за нарахованими відсотками, зокрема, нарахованими за понадстрокове користування кредитом у сумі 6664 грн, з огляду на таке. Як було зазначено вище, сторони погодили між собою розмір та порядок сплати процентів за користування кредитами. Між тим припис абз. 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Відповідно до умов кредитного договору первісний кредитор ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 14000 грн. За змістом п.6.1 договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73993875 від 13.01.2025 року, за користування кредитом Позичальник сплачує Кредитодавцю проценти у розмірі, визначеному пунктом 2.2. Договору. Проценти за користування кредитом нараховуються на суму Кредиту (його залишок), виходячи із строку фактичного користування кредитом, за кожен день (календарну дату) користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту (включно) та включаючи день (дату) його повернення, до повного погашення заборгованості за Договором. У разі порушення строків повернення кредиту Позичальником, згідно з п. 10.5.1 зазначеного договору, якщо сума кредиту, що надається Позичальнику за Договором, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення договору, за користування кредитом понад встановлений Договором строк нараховуються проценти за понадстрокове користування кредитом (його частиною) в розмірі, визначеному п. 2.2. Договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. Відповідно до додатку №1 до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73993875 від 13.01.2025 року, загальна вартість кредиту становить 27090 грн, з яких: 14000 грн сума кредиту за договором, 10990 грн сума процентів за користування кредитом, 2100 грн сума комісії за надання кредиту /а.с. 31/. Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитом за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73993875 від 13.01.2025 року включає період з 03.05.2025 року по 19.05.2025 року, який виходить за межі строку кредитування та не ґрунтується на вимогах чинного законодавства. Так, оскільки право позивача нараховувати передбачені вказаним договором проценти за кредитом припинилось 02.05.2025 року, вимоги позивача про стягнення процентів після 02 травня 2025 року (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Суд зважає на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року в справі №910/4518/16, згідно з якими надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за користування кредитом, так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто, фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Відповідно до ч.8 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів", нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Тому при стягненні заявленої позивачем заборгованості не підлягають врахуванню завуальовані, неоднозначні умови, які дозволили кредитодавцю нарахувати непропорційно великі суми грошових коштів за користування кредитом, поза чітко вказаного строку кредитування. Крім того, суд звертає увагу на правові позиції, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок було підтверджено і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16. Отже, враховуючи узгоджені сторонами строки кредитування, а також враховуючи відсутність належних та допустимих доказів щодо укладення додаткових угод (пролонгації строку кредитування) після 02.05.2025 року, позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами підлягають частковому задоволенню в межах строку кредитування в розмірі 7035 грн (10990 грн 3955 грн). Позовні вимоги про стягнення заборгованості за процентами, нарахованими за понадстрокове користування в розмірі 6664 грн задоволенню не підлягають. Щодо вимог про стягнення комісії за надання кредиту за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73993875 від 13.01.2025 року, то такі підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з п. 4 ч.1 ст 1, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються також комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. Відповідно до п.2.2.4 вищезазначеного договору сторонами було обумовлено сплату комісії за надання кредиту в розмірі 15% від суми виданого кредиту в розмірі 2100 грн. Аналізуючи умови договору, суд приходить до висновку про правомірність встановлення одноразової комісії за надання кредиту у даному договорі, та відсутність підстав, передбачених ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», для визнання цих договірних умов нічемними, як таких, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом. Відповідний висновок не суперечить правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19. А тому позовні вимоги зі стягнення комісії за надання кредиту в сумі 2100 грн за цим договором є правомірними. Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідач в даній справі не скористався своїми правами щодо подання відзиву, заперечень на позовну заяву, доказів на їх підтвердження. З урахуванням наведених висновків щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором зі своєчасного повернення кредиту, сплати процентів, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73993875 від 13.01.2025 року у загальному розмірі 18935 грн. На думку суду, наявність та розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» у вказаному вище розмірі витікає з умов укладених угод, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. З огляду на викладене, суд вважає за правомірне позов задовольнити частково. Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. Так, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно розміру задоволених вимог в розмірі 1791 грн 85 коп. Що стосується витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. За правилами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору № 25-08/25/ФП про надання правничої допомоги від 25.08.2025 р., укладеного між ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та адвокатом Ткаченко Ю.О., копію витягу з акту №1-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги від 04.09.2025 року за договором № 25-08/25/ФП про надання правничої допомоги від 25.08.2025 р., копію акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги до договору № 25-08/25/ФП від 25.08.2025 р., копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 05.09.2025 року щодо оплати згідно акту №1-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги, копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю /а.с. 42, зворот 45, 46, зворот, 47-48, 49/. Клопотання та/або заперечення від відповідача щодо зменшення заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу на адресу суду не надходило. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати за надання професійної правничої допомоги пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 3328 грн 65 коп.

Outcome: partial