Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

10 вересня 2025 року до суду надійшла вказана позовна заява, яка обґрунтована тим, що 31 серпня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (ТОВ «ФК «ЦФР») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1615919542, відповідно до умов договору [PERSON] було надано кредитні кошти у розмірі 56\~900,53 гривень, строком на 60 місяців зі сплатою відсотків у розмірі 0,01 % річних від суми боргу за договором та щомісячними відсотками у розмірі 2,49 % від суми кредиту. Кредит відповідачем було отримано безготівковим перерахуванням коштів у спосіб зазначений у Договорі. 27 січня 2023 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» було укладено договір про відступлення права вимоги № НІ/11/8-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» відступило АТ «Таскомбанк» право вимоги щодо стягнення заборгованості до зазначених в реєстрі боржників (права вимоги) до даного Договору, зокрема і до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 1615919542 від 31 серпня 2022 року. Так, АТ «Таскомбанк» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 1615919542 від 31 серпня 2022 року заборгованість якого станом на 12 травня 2025 року склала 71\~956,49 гривень, яка складається з: 52\~532,00 гривень заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена); 2,34 гривень заборгованість по річним процентам; 19\~422,06 гривень заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена). Враховуючи вищевикладене представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1615919542 від 31 серпня 2022 року у розмірі 71\~956,49 гривень та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 10 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача Рудницький Ю.І. в судове засідання не з`явився, однак 04 грудня 2025 року від останнього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач\~ [PERSON] в судове засідання не з`явився за невідомими суду причинами, про час і місце розгляду справи повідомлявся. своєчасно та належним чином, про поважні причини неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надавав, тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та наявних у справі доказів ухвалює заочне рішення. Суд,дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 серпня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (ТОВ «ФК «ЦФР») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1615919542, відповідно до умов договору [PERSON] було надано кредитні кошти у розмірі 56\~900,53 гривень, строком на 60 місяців зі сплатою відсотків у розмірі 0,01 % річних від суми боргу за договором та щомісячними відсотками у розмірі 2,49 % від суми кредиту. Кредит відповідачем було отримано безготівковим перерахуванням коштів у спосіб зазначений у Договорі. Даний договір [PERSON] було укладено за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора FS71961379 (а.с. 9-11). 27 січня 2023 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» було укладено договір про відступлення права вимоги № НІ/11/8-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» відступило АТ «Таскомбанк» право вимоги щодо стягнення заборгованості до зазначених в реєстрі боржників (права вимоги) до даного Договору, зокрема і до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 1615919542 від 31 серпня 2022 року. (f&c& 21-26). Факт передачі права вимоги за вищевказаним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі підтверджуються реєстром прав вимоги від 27 січня 2023 року до договору відступлення права вимоги № НІ/11/8-Ф від 27 січня 2023 року (а.с. 17). Згідно платіжної інструкції № 1088677189 від 27 січня 2023 року АТ «Таскомбанк» перераховано на рахунок ТОВ «ФК «ЦФР» суму в розмірі 53\~989\~790,77 гривень згідно з договором про відступлення прав вимоги № НІ/11/8-Ф від 27 січня 2023 року. Через неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, станом на 12 травня 2025 року, його загальна заборгованість перед АТ «Таскомбанк» складає 71\~956,49 гривень, яка складається з: 52\~532,00 гривень заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена); 2,34 гривень заборгованість по річним процентам; 19\~422,06 гривень заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) (а.с. 33-45). Відповідачу [PERSON] після передачі права вимоги АТ «Таскомбанк» було надіслано повідомлення-вимогу про дострокову сплату заборгованості за кредитним договором (а.с. 32). Відповідно до вимог статей 3,\~6,\~11,\~525,\~627 ЦК України\~підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦПК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із вимогами\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмовій формі (ст.ст.\~1054,\~1055 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Частиною 3\~ст. 642 ЦК України\~встановлено, що особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Згідно з вимогами\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, що визначені змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно із вимогами\~ст. 1054 ЦК України\~банк зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, що встановлені договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості укладання кредитного договору (договору позики) в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір- це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договірвважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір(оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір(оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.ч. 4, 5ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію`відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомуст. 12 цьогоЗакону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, щопідписується в порядку, передбаченому\~ст. 12 цьогоЗакону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію`уразі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документоформляєтьсяу довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного\~договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннямист. 12 вказаного Законувизначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бутипідписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронногопідпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручногопідпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифровогопідпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бутипідписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію`вказані договори прирівнюється до укладених у письмовій формі. Згідно із вимогами\~ст. 1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За приписами пункту 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша\~статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною 1\~ст. 1077 ЦК України\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1\~ст. 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з\~ст. 1081 ЦК України\~клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі № 910/11965/16. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення ч. 1\~ст. 203 ЦК України\~прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст.\~512, ст.\~514 ЦК України\~у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. В постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 тощо). З матеріалів справи вбачається, що 31 серпня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було підписано крединий договір № 1615919542 від 31 серпня 2022 року, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» перерахувало [PERSON] кредитні кошти у розмірі 56\~900,53 гривень. У відповідності до змісту кредитного договору та заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» кредитування відповідача здійснювалось на наступних умовах: строк кредитування: 60 місяців; річні проценти\~0,01 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти\~2,49 % від суми кредиту.\~ Отже, [PERSON] був повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови. Що стосується відступлення прав вимоги за кредитним договором № 615919542 від 31 серпня 2022 року від ТОВ «ФК ЦФР» до АТ «Таскомбанк», воно відбулось у строк дії договору про відступлення права вимоги № НІ/11/8-Ф від 27 січня 2023 року. Через неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, станом на 12 травня 2025 року склала 71\~956,49 гривень, яка складається з: 52\~532,00 гривень заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена); 2,34 гривень заборгованість по річним процентам; 19\~422,06 гривень заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена). Доказів на спростування заборгованості за кредитним договором № 615919542 від 31 серпня 2022 року відповідачем не надано. Таким чином, враховуючи наявні у справі докази, позовні вимоги АТ «Таскомбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 615919542 від 31 серпня 2022 року в розмірі 71\~956,40 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також, згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved