Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

09 вересня 2025 року до Крижопільського районного суду надійшов позов Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що 19 січня 2025 року відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки «BMW», державний номерний знак [NUMBER] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись зі швидкістю 83,8 - 92,7 км/год по вул. Соборна в селищі Крижопіль Тульчинського району Вінницької області в напрямку с. Жабокрич Тульчинського району Вінницької області, перевищив максимально дозволену швидкість руху в межах населеного пункту та допустив наїзд на пішохода - [PERSON] , який від отриманих внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень помер в КНП «Крижопільська окружна лікарня інтенсивного лікування». Вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 28 квітня 2025 року (справа № 134/371/25) відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України. Отже, відповідач є винуватцем ДТП, яка мала місце 19 січня 2025 року, внаслідок якої загинув пішохід [PERSON] . На момент ДТП у відповідача був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Оскільки відповідач не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, після вищезазначеної події потерпіла [PERSON] (дружина померлого [PERSON] ) подала заяву до МТСБУ з метою отримання належного відшкодування моральної шкоди. Розмір страхової (регламентної) виплати, здійсненої на рахунок потерпілої [PERSON] , склав 200000 грн. (8000 грн. (розмір мінімальної місячної заробітної плати на дату ДТП) х 25 = 200000 грн.). Згідно вироку Крижопільського районного суду Вінницької області від 28 квітня 2025 року відповідач є учасником бойових дій, проте цей факт не звільняє його від обов`язку мати чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Оскільки під час вчинення ДТП відповідач керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, МТСБУ має право регресної вимоги до відповідача за здійсненою регламентною виплатою потерпілій стороні. З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача було направлено вимогу про відшкодування шкоди в порядку регресу, але залишилась без реагування. На підставі викладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь в порядку регресу 200000 грн. сплаченого страхового (регламентного) відшкодування, а також 3028 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову. Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 15 вересня 2025 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Крижопільського районного суду від 09 жовтня 2025 року розгляд справи було відкладено на 04 листопада 2025 року, оскільки станом на 09.10.2025 не сплив строк для подання відповідачем відзиву, встановлений ухвалою від 15.09.2025. Ухвалою Крижопільського районного суду від 04 листопада 2025 року розгляд справи було відкладено на 01 грудня 2025 року в зв`язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачу повідомлення про дату, час і місце судового засідання. В судове засідання 01 грудня 2025 року сторони не з`явилися. У позовній заяві представник позивача - адвокат Сакалюк Д.В. просив розглянути справу у відсутності сторони позивача. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (в порядку, визначеному ч. 7 ст. 130 ЦПК України), заяв та клопотань не подавав, а також у визначений судом строк не подав відзив на позов. Ухвалою Крижопільського районного суду від 01 грудня 2025 року постановлено провести по справі заочний розгляд. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 19 січня 2025 року близько 20 год. 32 хв. по вул. Соборна в селищі Крижопіль Тульчинського району Вінницької області сталася ДТП за участю автомобіля «BMW 320 D», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на порушення вимог п. п. 12.2, 12.4 ПДР, не врахував дорожню обстановку, перевищив максимально дозволену швидкість руху в межах населеного пункту та допустив наїзд на пішохода - [PERSON] , який від отриманих внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень помер в КНП «Крижопільська окружна лікарня інтенсивного лікування». Вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 28 квітня 2025 року (справа № 134/371/25) [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 7 років. На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди (19 січня 2025 року) цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «BMW», державний номерний знак [NUMBER] , застрахована не була. 17 лютого 2025 року дружина загиблого в ДТП [PERSON] - [PERSON] звернулася до МТСБУ із заявою про відшкодування моральної шкоди. 06 березня 2025 року МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснило страхову (регламентну) виплату на рахунок потерпілої [PERSON] в розмірі 200000 грн. Вказані обставини підтверджуються копіями: витягу з ЄРДР від 19.01.2025 по кримінальному провадженню № 12025020190000020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України; вироку Крижопільського районного суду Вінницької області від 28 квітня 2025 року відносно відповідача [PERSON] ; витягу з Централізованої бази даних МТСБУ; свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 27 січня 2025 року; свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 29 вересня 2023 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] ; довідки про склад сім`ї [PERSON] від 17.02.2025 року; заяви [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП, внаслідок якої загинув пішохід [PERSON] ; наказу МТСБУ про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих; платіжної інструкції № 5821 від 06 березня 2025 року. 10 липня 2025 року МТСБУ направило відповідачу [PERSON] вимогу про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 200000 грн. протягом 30-ти днів з моменту її отримання, яка залишена відповідачем без виконання. Між сторонами виник спір щодо відшкодування моральної шкоди, завданої загибеллю в ДТП [PERSON] , в порядку страхового відшкодування. Дані правовідносини урегульовано нормами ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно положень ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (ч. 2 ст. 1168 ЦК України). За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 3720-IX) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення здійснення виплати за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб під час використання наземних транспортних засобів в Україні. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону № 3720-IX, у разі настання події, що є підставою для здійснення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, чинних на день настання такої події, а для регламентної виплати, визначеної пунктом 4 частини першої статті 43 цього Закону, - у межах страхових сум, встановлених на день укладення внутрішнього договору страхування, за яким здійснюється така виплата, зобов`язано у встановленому цим Законом порядку здійснити регламентну виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 41 Закону № 3720-IX до функцій МТСБУ належить здійснення регламентних виплат та компенсацій із централізованих страхових резервних фондів на умовах, визначених цим Законом. В силу п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону № 3720-IX МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює регламентну виплату на умовах, визначених цим Законом, у разі заподіяння шкоди на території України транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, та майну, яке перебувало в ньому. Страхова (регламентна) виплата у зв`язку із смертю потерпілої фізичної особи здійснюється, якщо смерть потерпілої фізичної особи настала протягом одного року з дня дорожньо-транспортної пригоди та є прямим її наслідком (ч. 1 ст. 25 Закону № 3720-IX). Частиною 3 статті 25 Закону № 3720-IX визначено, що страховик, а у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ, відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю потерпілої фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір таких страхових (регламентних) виплат зазначеним особам стосовно одного померлого становить 25 розмірів мінімальної місячної заробітної плати, встановленої законом на дату настання страхового випадку, і виплачується таким особам у рівних частинах. У відповідності до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 37 Закону № 3720-IX МТСБУ після здійснення регламентної виплати має право зворотної вимоги до особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, керуючи транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду. Згідно п. 4-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3720-IX, з 1 січня 2025 року до 31 грудня року, наступного після року припинення чи скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, страхувальники - учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни мають право на отримання повної компенсації сплаченої ними страхової премії за внутрішнім договором страхування, укладеним відповідно до статті 13 цього Закону. Порядок та умови виплати такої компенсації встановлюються Кабінетом Міністрів України. У разі відсутності внутрішнього договору страхування у особи, яка належить до категорій, зазначених в абзаці першому цього пункту, за шкоду, заподіяну такою особою у період з 1 січня 2025 року до 30 червня 2025 року, здійснюється регламентна виплата за рахунок коштів фонду захисту потерпілих на умовах, встановлених цим Законом, з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 43 цього Закону. При цьому МТСБУ не має права зворотної вимоги, визначеного пунктом 1 частини другої статті 37 цього Закону, до особи, яка належить до категорій, зазначених в абзаці першому цього пункту, крім випадків, якщо така особа, зокрема, керувала транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських засобів (лікарських препаратів), що знижують увагу та швидкість реакції. З огляду на викладене, оскільки відповідач є винним у вчиненні ДТП 19 січня 2025 року, внаслідок якої загинув пішохід [PERSON] , у нього виник обов`язок відшкодувати шкоду, завдану цим ДТП. Враховуючи, що позивач відшкодував моральну шкоду, заподіяну смертю [PERSON] , в розмірі 200000 грн. його дружині [PERSON] , відповідач зобов`язаний відшкодувати завдані збитки в порядку регресу. При цьому, хоча відповідач є учасником бойових дій, до нього не застосовується спеціальна пільга, передбачена абз. 2 п. 4-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3720-IX, оскільки на момент вчинення ДТП він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Розрахунок страхової (регламентної) виплати МТСБУ за зазначеним вище страховим випадком наступний: 8000 грн. (розмір мінімальної місячної заробітної плати на дату ДТП) х 25 = 200000 грн. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги МТСБУ про стягнення з відповідача в рахунок відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, в розмірі 200000 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що при подачі позову МТСБУ сплатило 3028 грн. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією № 26632 від 21 серпня 2025 року, і позов задоволено у повному обсязі, тому зазначені кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved