Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

17 листопада 2025 року АТ «Сенс Банк» через свого представника адвоката Лойфера А.Е. засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 135987,69 грн, судовий збір та 11275,03 грн витрат на професійну правничу допомогу. На обґрунтування своїх вимог АТ «Сенс Банк» вказує, що відповідно до укладеного договору від 28 листопада 2017 року [PERSON] отримала кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в сумі 200000,00 грн на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 35,99 % річних. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором у встановленому договором порядку та строки, станом на 08 липня 2025 року має заборгованість в сумі 135987,69 грн, яку банк просив стягнути з відповідача. Ухвалою Зарічненського районного суду Рівненської області від 18 листопада 2025 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, та встановлено відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали для подання відзиву. У відповідності до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України відповідачка є такою, що отримала копію ухвали 27 листопада 2025 року, відзиву на позовну заяву не подано. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 28 листопада 2017 року між АТ «Альфа-Банк», яке за рішенням загальних зборів акціонерів від 12 серпня 2022 року змінило назву на «Сенс Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 630799314, за яким відповідачка отримала кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії із встановленням кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 200000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 35,99 % річних на суму залишку заборгованості ща кредитом. З наданої банком виписки за договором за період з 28 листопада 2017 08 липня 2025 року видно активне користування відповідачкою кредитними коштами (а.с.20-29). Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що зобов`язання за кредитним договором [PERSON] не виконала. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором, станом на 08 липня 2025 року [PERSON] має заборгованість перед банком в сумі 135987,69 грн, яка складається з: 89517,63 грн заборгованість за тілом кредиту; 46470,06 грн заборгованість за нарахованими відсотками (а.с.36). З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що всі складові заборгованості розраховані у відповідності до умов договору, а тому приймається судом як належний доказ заборгованості відповідача перед позивачем. Вимогу про усунення порушень, надіслану відповідачці 10 липня 2025 року, [PERSON] не задовольнила, 135719,22 грн банку не сплатила (а.с.16). Доказів погашення заборгованості [PERSON] суду не надано. Таким чином вимога позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором № 630799314 від 28 листопада 2017 року ґрунтується на законі та підлягає до задоволення. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. Розподіляючи витрати на професійну правничу допомогу, суд враховує правила ч. 4 ст. 137 ЦПК України, згідно яких розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved