Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

В листопаді 2025 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі АТ «Універсал Банк») звернулось суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 06.06.2024 року [PERSON] (далі відповідач, клієнт) встановила мобільний додаток monobank, пройшовши реєстрацію та надавши один із пакетів документів, підписала Анкету-заяву клієнта до Договору про надання банківських послуг «Monobank», шляхом застосування цифрового власноручного підпису. Положеннями Анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом з умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Monobank/Universal Bank), таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms та тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають Договір про надання банківських послуг (далі Договір). Підписавши Анкету-заяву клієнт ознайомився та погодився, з наступним: - що невід`ємною частиною Анкети-заяви є Запевнення Клієнта до Договору про надання банківських послуг «Monobank» (далі - Запевнення клієнта), з підписанням якого 06.06.2024 року в Мобільному додатку Договір набуває чинність (п. 5. Анкети-заяви). Пунктом 1 Запевнення відповідач підтвердив: - отримання примірника Договору в Мобільному додатку monobank; - ознайомлення та згоду з умовами Договору, згідно з яким буде здійснюватись відкриття та обслуговування його рахунків, розміщення ним вкладів, отримання споживчого кредиту тощо; - укладання Договору; - зобов`язався виконувати умови Договору; - підтвердив, що інформація передбачена ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» йому надана шляхом її розміщення у Договорі та на офіційному сайті Банку. Пунктом 2 Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг Monobank, відповідач просив встановити кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку. У разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися відсоткова ставка на 3,1 % в місяць з першого дня користування кредитом. Пунктом 3 Запевнення визнав, що умови, передбачені ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», визначені в Договорі та Тарифах. [PERSON] беззастережно погодився з тим, що: - банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати дозволеного кредитного ліміту; - про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту Банк повідомляє відповідача шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. На підставі укладеного договору та вищезазначених пунктів відповідач отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитним коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення 5.17 п.5 Розділу ІІ Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. На залишок простроченої заборгованості банк нараховує, а клієнт сплачує штраф у розмірі згідно з Тарифами, але не більше 50 % від суми, отриманого клієнтом кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001 % річних. На період дії карантину банк на власний розсуд має право збільшити строк, зазначений в абзаці першому цього пункту. Банк 27.01.2025 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості, в зв`язку з чим та відповідно до п.5.18, 5.19 кредит 26.02.2025 року став у формі «на вимогу». На підставі вищезазначеного загальний розмір заборгованості відповідача перед АТ «Універсал Банк» за договором станом на 05.10.2025 року становить 38365,86 грн., в тому числі: - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 19446,84 грн.; заборгованість за пенею 4205,92 грн.; заборгованість за порушення грошового зобов`язання 14713,1 грн., яку від просить стягнути відповідача, а також понесені судові витрати. Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13.11.2025 року прийнято справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано сторонам по справі подати відзив та відповідь на відзив. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданій до суду письмовій заяві просив розглянути справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явилася,\~про дату,\~час та\~місце слухання\~справи повідомлена\~у встановленому законом порядку, про причини неприбуття суд не повідомила, відзив на позов не подала. Відтак, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності сторін та їх представників. У відповідності до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.06.2024 року [PERSON] звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank /Universal Bank, таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms, тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates складають договір про надання банківських послуг. Крім того, підписуючи цю Анкету-заяву [PERSON] просить відкрити поточний рахунок в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» у гривні на своє ім`я [NUMBER] , встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку та у разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом, що підтверджується копією вищевказаної анкети-заяви. На підставі укладеного договору та вищезазначених пунктів відповідачу надано кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 8000,00 грн., з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, передбаченому Умовами. АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитним коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У зв`язку з тим, що у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення 5.17 п.5 Розділу ІІ Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою, банк 27.01.2025 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте, матеріали справи не містять даних, що відповідач вчинила будь - які дії, направлені на погашення заборгованості, в зв`язку з чим та відповідно до п.5.18, 5.19 кредит став у формі «на вимогу». У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору утворилася заборгованість, яка станом на 05.10.2025 становить 38365,8 грн., в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом 19446,84 грн., заборгованість за пенею 4205,92 грн. та заборгованість за порушення грошового зобов`язання 14713,1, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № б/н від 06.06.2024 року. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач з метою отримання банківських послуг звернулася до АТ «Універсал Банк», заповнила і підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Підпис анкети-заяви здійснений відповідачем з використанням власного підпису, також вказана анкета-заява в такому ж порядку підписана представником банку, який здійснив ідентифікацію та верифікацію клієнта. Анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи відповідача, пільговий період за користування кредитними коштами, що складає до 62 днів та процентну ставку за користування кредитом в розмірі 3,1% на місяць. У п. 4 анкети-заяви відповідачка засвідчила генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватись нею для вчинення правочинів та платіжних операцій. З врахуванням викладеного слід дійти висновку, що між сторонами було укладено кредитний договір. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами було погоджено розмір базової процентної ставки за користування кредитними коштами, оскільки як слідує з підписаної позичальником анкети-заяви, в ній визначено пільговий період за користування кредитними коштами, що складає до 62 днів та процентну ставку 3,1% на місяць у разі виходу за пільговий період. Таким чином, при укладенні кредитного договору сторони погодили розмір базової процентної ставки за кредитом. Оскільки в анкеті-заяві сторонами було погоджено відсоткову ставку за користування кредитними коштами у розмірі 3,1% у разі виходу за пільговий період та неповернення кредитних коштів протягом цього пільгового періоду, тому визначаючи суму заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), позивач враховував поточну процентну ставку в розмірі 37,2% та проводив погашення відсотків шляхом списання кредитних коштів. З наданого банком розрахунку заборгованості, виписки щодо руху коштів по картці вбачається, що [PERSON] користувалася кредитними коштами, частково сплачувала кошти по кредиту, та станом на 05.10.2025 року має заборгованість за кредитним договором від 06.06.2024 року у розмірі 38365,86 грн. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідач не надала жодних доказів на спростування правильності наданого банком розрахунку боргу та не довела відсутність такої заборгованості. Таким чином, кредитний договір від 06.06.2024 року є укладеним, будь-які умови, викладені в договорі відповідачем не оспорювалися. З огляду на вищезазначене, оскільки відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала, кредит та проценти, передбачені договором не повернула, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 34159,94 грн., з яких: 19446,84 грн. - основний борг, 14713,1 грн. - заборгованість за порушення грошового зобов`язання, підтверджені наявними у справі доказами, належним чином обґрунтовані, тому підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача пені в сумі 4205,92 грн. суд дійшов таких висновків. 24 лютого 2022року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 рокує Дія воєнного стану в Україні неодноразово продовжувалася та діє дотепер. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Із зазначеного слідує, що законодавець звільнив позичальників від відповідальності визначеної статтею 625 ЦПК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022 та такі нарахування підлягають списанню. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги щодо стягнення пені в сумі 4205,92 грн. задоволенню не підлягають, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором від 06.06.2024 року у розмірі 34159,94 грн., з яких: 19446,84 грн. - основний борг, 14713,1 грн. - заборгованість за порушення грошового зобов`язання. Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 89,04% (34159,94:38365,86х100), з урахуванням приписів п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме судовий збір у сумі 2696,13 грн. (3028,00х89,04%). Відповідно до ст.ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Європейський суд з прав людини вказав, що пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи, необхідні та достатні для ухвалення даного рішення, отримали достатню оцінку. На підставі викладеного,

Outcome: partial