Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що 29.11.2019 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір №22031000235733, відповідно до умов якого банк зобовязується надати клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування, а клієнт зобовязується повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит ( проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобовязання у порядку встановленому договором. Кредит надається у формі кредитної лінії шляхом здійснення операцій за рахунок ліміту кредитної лінії за поточним рахунком клієнта. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобовязання. 28.03.2024 року згідно умов договору факторингу №28/03/24, АТ Банк Кредит Дніпро відступлено право вимоги за кредитним договором №22031000235733 від 29.11.2019 року на користь ТОВ Цикл Фінанс, а відповідно ТОВ Цикл Фінанс набуто право вимоги до відповідача. Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором становить 47060,56 грн, з яких: 33109,32 грн - заборгованість по тілу кредиту; заборгованість по відсотках - 1,24 грн.; заборгованість по комісії - 13950,00 грн. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №22031000235733 від 29.11.2019 року у розмірі 47060,56 грн, та понесені судові витрати по справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.08.2025 року у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судовий розгляд. Ухвалою суду від 03.12.2025 року постановлено провести заочний розгляд справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте надав суду клопотання в якому просив розглянути справу без його участі, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, а також не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений про дату, час і місце судового засідання в установленому законом порядку, відзиву на позовну заяву не подавав. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст.280,281 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК Українифіксування\~судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 29.11.2019 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір №22031000235733, відповідно до умов якого банк зобовязується надати клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування, а клієнт зобовязується повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобовязання у порядку встановленому договором. Кредит надається у формі кредитної лінії шляхом здійснення операцій за рахунок ліміту кредитної лінії за поточним рахунком клієнта. Цільове призначення кредиту - споживчі потреби. Сума кредиту 37200,00 грн, Строк кредитування 36 місяців, кінцева дата повернення кредиту 29.11.2022 року. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом 0,001 % річних; на прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних. Щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 29.11.2019 року по 28.09.2020 року у розмірі 3% від суми кредиту; з 29.02.2020 по 28.06.2021 року у розмірі 2,5% від суми кредиту; з 29.06.2021 по 28.03.2022 року у розмірі 1,5% від суми кредиту; з 29.03.2022 року по 29.11.2022 року у розмірі 0,925% від суми кредиту. Відповідно до умов кредитного договору, договір набуває чинності з моменту підписання сторонами цього договору та діє до повного виконання сторонами зобовязань за договором. Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 28.03.2024 року згідно умов договору факторингу №28/03/24, АТ Банк Кредит Дніпро відступлено право вимоги за кредитним договором №22031000235733 від 29.11.2019 року на користь ТОВ Цикл Фінанс, а відповідно ТОВ Цикл Фінанс набуто право вимоги до відповідача. Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором становить 47060,56 грн станом на 27.03.2024 року, з яких: 33109,32 грн - заборгованість по тілу кредиту; заборгованість по відсотках - 1,24 грн.; заборгованість по комісії - 13950,00 грн. Згідно\~ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відповідно до ч.ч. 1,3\~ст.512 ЦК України\~передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути змінений, якщо це не встановлено договором або законом. Згідно\~ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Відповідно до вимог\~статті 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належнимвиконанням Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок Згідно\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного стану. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1\~ст.612 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Згідно ч. 1\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право належного кредитора до відповідача за кредитним договором. На момент подання позовної заяви зобов`язання з приводу повернення кредитних коштів за кредитним договором відповідачем не виконано ні первісному кредитору, а ні новому. Таким чином, у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань по поверненню кредитних коштів, згідно наданого позивачем розрахунку, за кредитним договором утворилась заборгованість в сумі 47060,56 грн. Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Таким чином, суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач у повному обсязі не виконав взяті на себе зобов`язання та не сплатив борг в повному обсязі за кредитними договорами, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту у розмірі33109,32 грн та заборгованості по відсотках у розмірі 1,24грн. Як вбачається з наданого розрахунку заборгованості, позивач також просить стягнути з відповідача заборгованість по комісії у розмірі 13950,00 грн. Судом встановлено, що п.1.2 кредитного договору умовами договору визначена щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 29.11.2019 року по 28.09.2020 року у розмірі 3% від суми кредиту; з 29.02.2020 по 28.06.2021 року у розмірі 2,5% від суми кредиту; з 29.06.2021 по 28.03.2022 року у розмірі 1,5% від суми кредиту; з 29.03.2022 року по 29.11.2022 року у розмірі 0,925% від суми кредиту. 10\~червня 2017\~року набрав\~чинності Закон\~України «Про\~споживче кредитування»,\~який визначає\~загальні правові\~та організаційні\~засади споживчого\~кредитування в\~Україні.\~Закон України\~«Про захист\~прав споживачів»\~застосовується до\~відносин споживчого\~кредитування у\~частині,\~що не\~суперечить Закону\~України «Про\~споживче кредитування»\~(стаття\~11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів»\~у редакції,\~чинній з\~10\~червня 2017\~року).\~Отже,\~регулювання правовідносин\~банку зі\~споживачем щодо\~кредитування для\~споживчих потреб\~до 10\~червня 2017\~року відбувалося\~з урахуванням\~приписів Закону\~України «Про\~захист прав\~споживачів».\~З 10\~червня 2017\~року на\~ці відносини\~поширюється Закон\~України «Про\~споживче кредитування»,\~а у\~частині,\~що йому\~не суперечить,\~-\~також Закон\~України «Про\~захист прав\~споживачів». Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Відповідно до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року N 1023-XII, цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до частин 1, 2, 3, 4 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. \~ \~ \~ \~Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Відповідно до частини 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Відповідно до частини 8 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту. \~ \~ \~ \~ \~У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) Велика Палата дійшла висновку щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Відповідно до частини 1, 3 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року N 2121-III (в редакції на час укладення договору) відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Згідно частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Враховуючи наведене, оскільки відповідачу було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку, що положення пункту кредитного договору №22031000235733\~від 29.11.2019року, щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно є нікчемними. А тому у задоволенні позовної вимоги про стягнення щомісячної комісії за обслуговування кредиту у розмірі 13950,00 грн необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1\~ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до вимог\~ст. 133 ЦПК України\~позивачем повідомлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесені і які очукує понести позивач в зв`язку із розглядом справи становить - сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2422,40 грн; витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Відповідно до ч.2\~ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч.4\~ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Між ТОВ «Цикл Фінанс» та адвокатом Кеню Денисом Васильовичем було укладено договір про надання правничої допомоги №43453613 від 02.01.2025 року у зв`язку з чим ТОВ «Цикл Фінанс» було понесено відповідні витрати для звернення до суду. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 вказаного Кодексу), тобто, коли у сторони виникло зобов`язання за умовами договору з оплати адвокатських послуг. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6\~ст. 137 ЦПК України). Тобто суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020. Оскільки відповідачем не подано до суду заперечень щодо вимог позивача про стягнення судових витрат на правничу допомогу саме в такому розмірі, то суд, з огляду на викладене, вважає заможливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу в розмірі. Судові витрати позивача на оплату послуг адвоката підтверджуються наявними в матеріалах справи договором №43453613 від 02.01.2025 року про надання правової допомоги, додатковою угодою № 22030000504733 до договору №43453613 від 02.01.2025 року, детальним описом виконаних робіт адвокатом. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір сплачений позивачам за подання даного позову до суду в сумі 2422,40 грн. та понесенні витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial