Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

Представник позивача у вересні 2021 року звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області із вищезазначеним позовом у якому просить стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 906158,32 грн на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Херсонської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України», з яких: 898 193,52 грн, що були витрачені державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі Херсонської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» за час вимушеного прогулу [PERSON] ; 7964,80 грн, що були виплачені державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі Херсонської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» як судовий збір до державного бюджету України. Також просить стягнути з [PERSON] на користь позивача судові витрати по справі. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21.04.2021 року по справі №766/14286/17 позов [PERSON] до ДП «АМПУ» про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено, визнано незаконним наказ ДП «АМПУ» про звільнення [PERSON] , стягнуто з ДП «АМПУ» на користь [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 902121,48 грн та судовий збір. Постановою Херсонського апеляційного суду від 30.09.2020 року апеляційну скаргу ДП «АМПУ» задоволено частково, рішення суду першої інстанції в частині стягнення заробітної плати змінено та зменшено суму до стягнення на 898193,52 грн та зменшено суду судового збору до 7964,80 грн. Постановою Верховного Суду від 10.06.2021 року касаційну скаргу ДП «АМПУ» залишено без задоволення. Отже, незаконне звільнення [PERSON] призвело до матеріальної шкоди ДП «АМПУ» в розмірі 906158,32 грн, таким чином у ДП «АМПУ» виникло право зворотної вимоги до винної особи у незаконному звільненні [PERSON] . Наказ начальника філії №336-к від 25.07.2017 року яким звільнено [PERSON] підписаний [PERSON] , отже саме в.о. начальника філії [PERSON] , як службова особа, несе відповідальність за прийняття незаконного рішення щодо звільнення, та відповідно за завдану шкоду ДП «АМПУ» в сумі 906158,32 грн. У зв`язку із тим, що відповідачем шкоду у добровільному порядку не відшкодовано, позивач змушений звернутися до суду із цим позовом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.10.2021 року прийнято позов до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній справі. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.11.2024 року відмовлено у витребуванні доказів. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.02.2025 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. 17.12.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому зазначено, що відповідач вважає, що заявлені позовні вимоги у справі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки з наданих до позовної заяви доказів вбачається, що відповідачка по даній справі не приймала рішення про скорочення штатної чисельності, про пропонування інших посад [PERSON] , не здійснювала звернення з відповідним поданням до профспілки з метою отримання адміністрації (роботодавцем) погодження на відповідне звільнення останнього. Таким чином, за своєю посадовою інструкцією та функціональними обов?язками [PERSON] не несла відповідальність за саму процедуру, яка передувала звільненню [PERSON] . З наведеного вбачається відсутність причино-наслідкового зв?язку між підставами, які встановленні у рішенні суду у справі № 766/14286/17 в якості обґрунтування незаконного звільнення [PERSON] , оскільки вони пов?язані з самою процедурою звільнення, та розміром шкоди, яка заявлена позивачем по цій справі. 25.01.2022 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив у якій зазначено, що службовою особою за наказом якої відбулося звільнення [PERSON] є в.о. начальника філії [PERSON] , факт незаконного звільнення є доведеним та не потребує доказування. Посилання представника відповідача на принципи пропорційності безпідставне оскільки у відповідності до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Представник позивача брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, зазначив, що підтримує позицію викладену у відзиві відповідача поданому у 2021 році, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, заслухавши пояснення сторін по справі, суд установив наступні обставини. Судом встановлено, що наказом начальника ХФ ДП «АМПУ» (Адміністрації Херсонського МП) від 24.07.2017 № 335 виконання обов?язків начальника ХФ ДП «АМПУ» (Адміністрації Херсонського МП) тимчасово на період відрядження начальника філії 25.07.2017 покладено на [PERSON] (т.1 а.с.78). Наказ філії № 336-к від 25.07.2017, яким звільнено [PERSON] , підписаний [PERSON] (т.1 а.с.63). Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21 квітня 2020 року по справі №766/14286/17 позов [PERSON] до державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі - ДП «АМПУ») про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено та: - визнано незаконним наказ ДП «АМПУ» про звільнення [PERSON] з посади виконуючого обов`язки заступника начальника з загальних питань керівництва «Адміністрація морських портів України» від 25 липня 2017 року № 336-к; - стягнуто з ДП «АМПУ» в особі Херсонської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Херсонського морського порту) (далі - ХФ ДП «АМПУ» (Адміністрація Херсонського МП) на користь [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу з 25 липня 2017 року по 21 квітня 2020 року в сумі 902 121,48 грн без утримання податків та інших обов?язкових платежів; ??стягнуто з ДП «АМПУ» в особі ХФ ДП «АМПУ» (Адміністрації Херсонського МП) на користь держави судовий збір в сумі 8 000,00 грн. ??допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі [PERSON] та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за один календарний місяць (березень 2020 року) у розмірі 27 495,72 грн (т.1 а.с.31-38). Постановою Херсонського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року по справі № 766/14286/17 апеляційну скаргу ДП «АМПУ» в особі ХФ ДП «АМПУ» (Адміністрації Херсонського МП) задоволено частково. Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 квітня 2020 року в частині стягнення з ДІ «АМПУ» в особі ХФ ДП «АМПУ» (Адміністрації Херсонського МП) на користь [PERSON] заробітної плати за час вимушеного прогулу та судового збору змінено, шляхом зменшення суми стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу 3 902 121,48 грн до 898 193,52 грн без урахування прибуткового податку та інших обов?язкових платежів. Зменшено суму стягнення судового збору з ДП «АМПУ» в особі ХФ ДП «АМПУ (Адміністрації Херсонського МІГ) на користь держави з 8 000,00 грн 7 964,80 грн. В іншій частині рішення міського суду залишено без змін (т.1 а.с.39-46). Постановою Верховного Суду від 10.06.2021 по справі № 766/14286/17 касаційну скаргу ДП «АМПУ» в особі ХФ ДП «АМПУ» (Адміністрації Херсонського МП) залишено без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 квітня 2020 року у незміненій за результатами апеляційного перегляду частині та постанову Херсонського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року без змін (т.1 а.с.47-62). Згідно платіжного доручення №5667 від 18.05.2020 року ХФ ДП «АМПУ» сплатило [PERSON] 22134,05 грн, призначення платежу: заробітна плата згідно Рішення суду за травень 2020 року (т.1 а.с.64). Згідно платіжного доручення №5669 від 18.05.2020 року ХФ ДП «АМПУ» сплатило УДКСУ у м. Херсоні Херсонської області 4949,23 грн, призначення платежу: ПДФО 18% за травень 2020 року, без ПДВ (т.1 а.с.65) Згідно платіжного доручення №5670 від 18.05.2020 року ХФ ДП «АМПУ» сплатило Головному управлінню Державної казначейської служби 412,44 грн, призначення платежу: військовий збір 1,5% за травень 2020 року (т.1 а.с.66) Згідно платіжного доручення №7401 від 16.11.2020 року ХФ ДП «АМПУ» сплатило [PERSON] 700911,74 грн, призначення платежу: виплата заробіт.плати за час вимушеного прогулу з 25.07.2017 року по 21.04.2020 згідно постанови Херсонського апеляційного суду від 30.09.2020 року по справі №766/14286/17 (т.1 а.с.67). Згідно платіжного доручення №7481 від 16.11.2020 року ХФ ДП «АМПУ» сплатило Головному управлінню Державної казначейської служби України у м. Києві 13060,46 грн, призначення платежу: військовий збір 1,5% заробіт.плат. за час вим.прогулу з 25.07.2017 по 21.04.2020 пост. Херсон.апел.суду від 30.09.2020 по справі №766/14286/17 (т.1 а.с.68) Згідно платіжного доручення №7403 від 16.11.2020 року ХФ ДП «АМПУ» сплатило УДКСУ у м. Херсоні Херсонської області 156725,60 грн, призначення платежу: ПДФО 18% заробіт.плати за час вим.прогулу з 25.07.2017 по 21.04.2020 пост.Херсон.апел.суду від 30.09.2020 по справі №766/14286/17 (т.1 а.с.69) Згідно платіжного доручення №7600 від 26.11.2020 року ХФ ДП «АМПУ» сплатило ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106 7964,80 грн, призначення платежу: судовий збір, стягнутий з «АМПУ» в особі ХД ДП «АМПУ» на користь держави, за рішенням від 21.04.2020 №766/14286/17 (т.1 а.с.70). Таким чином, судом встановлено, що на виконання Постанови Херсонського апеляційного суду від 30.09.2020 року №766/14286/17 ХФ ДП «АМПУ» сплатило на користь [PERSON] в загальній сумі 906 158,32 грн. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 200/22363/16-а (провадження № 11-720апп18) указано, що відшкодування шкоди у порядку регресу відбувається в порядку, передбаченому цивільним законодавством України, тобто за правилами цивільного судочинства, що унеможливлює звернення з таким позовом до адміністративного суду. Під час розгляду справи судом встановлено, що виконання обов?язків начальника ХФ ДП «АМПУ» (Адміністрації Херсонського МП) тимчасово на період відрядження начальника філії 25.07.2017 покладено на [PERSON] та наказ філії № 336-к від 25.07.2017, яким звільнено [PERSON] , підписаний [PERSON] . У подальшому вказаний наказ було скасовано у судовому порядку (справа № 766/14286/17), звільнення працівника визнано незаконним, його поновлено на роботі, на його користь Херсонською філією ДП «АМПУ» сплачено відповідні грошові кошти. Згідно з пунктом 8 частини першої статті 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа є винною в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. У статті 237 КЗпП України визначено, що суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення відбулося з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих судам у пункті 33 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію пункту 8 частини першої статті 134 та нової редакції статті 237 КЗпП України (з 11 квітня 1992 року), настає повна матеріальна відповідальність винних у цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше. Згідно з пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 02 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі пункту 8 частини першої статті 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок з відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі; відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законої сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Не потребують доказування обставини, встановлені рішення суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/14 (провадження № 12-144гс18) зазначила, що преюдиційне значення у справі надається обставинам, установленим судовим рішенням, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключено ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21.04.2021 року по справі №766/14286/17 позов [PERSON] до ДП «АМПУ» про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено, визнано незаконним наказ ДП «АМПУ» про звільнення [PERSON] , стягнуто з ДП «АМПУ» на користь [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 902121,48 грн та судовий збір. Постановою Херсонського апеляційного суду від 30.09.2020 року апеляційну скаргу ДП «АМПУ» задоволено частково, рішення суду першої інстанції в частині стягнення заробітної плати змінено та зменшено суму до стягнення на 898193,52 грн та зменшено суду судового збору до 7964,80 грн. Постановою Верховного Суду від 10.06.2021 року касаційну скаргу ДП «АМПУ» залишено без задоволення. Отже факт незаконного звільнення працівника встановлений судами й свідчить про вину особи, яка уповноважена на звільнення працівників. Таким чином, [PERSON] , як службова особа, яка видала наказ про звільнення [PERSON] , який у подальшому визнано незаконними та скасовано в судовому порядку, несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству у зв`язку з оплатою незаконно звільненим працівникам середнього заробітку за час вимушеного прогулу. При цьому обов`язок з відшкодування шкоди, заподіяної підприємству у зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові часу вимушеного прогулу покладається на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення здійснено з порушенням закону. Відповідальність у цих випадках настає незалежно від форми вини. Вказане спростовує посилання представника відповідача про недоведеність вини [PERSON] у завданні матеріальної шкоди підприємству, а також про те, що відповідальність за незаконне звільнення працівників несуть інші особи, які приймали участь у звільненні працівника, зокрема приймали рішення про скорочення штатної чисельності, пропонували інші посади [PERSON] , здійснювали відповідні подання до профспілки з метою отримання роботодавцем погодження на відповідне звільнення останнього. Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 22 січня 2021 року у справі № 332/832/18 (провадження № 61-3858св19). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ДП «АМПУ» про відшкодування матеріальної шкоди, оскільки під час судового розгляду було встановлено, що саме [PERSON] , як службова особа, видала наказ про звільнення [PERSON] , який у подальшому визнано незаконними та скасовано в судовому порядку, несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству пов`язану з оплатою незаконно звільненого працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а отже ДП «АМПУ», виконавши рішення суду та виплативши кошти [PERSON] у повному обсязі має право зворотної вимоги до особи винної у незаконному звільнені останнього. З огляду на вищезазначене, із [PERSON] підлягає стягненню матеріальна шкода, заподіяна підприємству у розмірі 906 158,32 грн, з яких: - 898 193,52 грн (вісімсот дев?яносто вісім тисяч сто дев?яносто три) гривні 52 копійки, що були виплачені державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі Херсонської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Херсонського морського порту) за час вимушеного прогулу [PERSON] ; - 7 964,80 грн (сім тисяч дев?ятсот шістдесят чотири) гривні 80 копійок, що були виплачені державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі Херсонської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Херсонського морського порту), як судовий збір до державного бюджету України, та відповідно дост.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 13592,37 грн, що підтверджується платіжним дорученням №63530746 від 23.09.2021 року.

Outcome: approved