Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Савелова Юлія Михайлівна звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначає, що 06.08.1999 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції між сторонами було укладено шлюб. Позивач просить шлюб розірвати, зазначає, що сторони не проживають разом з березня 2022 року, у зв`язку з виїздом відповідача закордон, з того часу між сторонами постійно відбувалися непорозуміння та конфліктні ситуації. Сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейних стосунків, спроби примирення не дали позитивних результатів. Позивач не вважає за доцільне подальше перебування в зареєстрованому шлюбі, рішення про розірвання шлюбу є виваженим та остаточним. Подружжя спільних дітей не має, спір щодо спільного сумісного майна подружжя відсутній на день подання цієї позовної заяви. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. До суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] адвоката Давиденка О.В., згідно з якою відповідач не вважає доцільним подальше перебування в зареєстрованому шлюбі з позивачем, щодо задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 06.08.1999 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20.03.2025. Судом встановлено, що сім`я сторін розпалася. Подружні стосунки не підтримуються, шлюб носить формальний характер, а тому його необхідно розірвати. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Таким чином, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалася, спільне господарство не ведеться, примирення між сторонами не можливе, сторони на такому не наполягали, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. При цьому, суд враховує визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно із частиною 2 статті 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки судом\~встановлено,\~що сторони\~остаточно припинили\~шлюбно-сімейні\~відносини через\~відсутність взаєморозуміння,\~різні погляди\~на сімейне\~життя,\~приймаючи до\~уваги,\~що сім`я\~в розумінні\~ч.\~2\~ст.\~3\~СК України\~фактично припинила\~своє існування\~і формальне\~збереження шлюбу\~сторін буде\~суперечить правам\~та інтересам\~подружжя,\~термін на\~примирення позитивного\~результату не\~дасть,\~то суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, за вимогами ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50% судового збору. Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У цій справі відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 605,60 грн. Іншу частину судового збору у розмірі 605,60 грн позивачу належить повернути з Державного бюджету України. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Враховуючи ст.ст. 105, 110-112 СК України,

Outcome: approved