Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості, в якому просить: стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 863882247 від 28 січня 2022 року у розмірі 28 \~199 грн. 80 коп., судовий збір в сумі 2\~422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7\~000 грн. Представник позов мотивує тим, що 28 січня 2022 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 863882247 на суму 19 200 грн. Згідно умов кредитного договору, первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі: 19 200 грн. 28 січня 2022 року на банківську карту № [NUMBER] відповідача, яку остання вказала у заявці при укладенні кредитного договору. 28 листопада 2018 року між первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01 про відступлення прав вимоги, в тому числі до відповідача. 30 жовтня 2023 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 30/1023-01 про відступлення прав вимоги, в тому числі до [PERSON] . Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором, становить 28\~199 грн. 80 коп., з яких: 19\~200 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 8\~999 грн. 80 коп. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 03 вересня 2025 року, позовну заяву ТОВ «ФК «ЕЙС» до [PERSON] , про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання, витребувано в АТ «ПУМБ» інформацію щодо картки емітованої на ім`я відповідача та факту зарахування коштів за кредитним договором. Представник позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» в судове засідання не з`явився,згідно змісту позовної заяви, прохав розглядати справи проводити за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого, прохала, при ухваленні рішення по справі, врахувати, що при укладенні кредитного договору вона являлась членом сім`ї військовослужбовця контрактної служби [PERSON] і кредитний договір був укладений до повномасштабного вторгнення РФ на територію України, строк погашення якого наставав вже після 24 лютого 2022 року. Зазначила, що представники позивача були неодноразово повідомлені про те, що вона є членом сім`ї військовослужбовця і знаходиться під захистом держави і закону. Вважала, що на підставі Закону України «Про правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» сума боргу належить до перерахування без урахування відсотків, штрафу, пені та інфляційних втрат. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Відповідно до ч. ч. 1-5 ст.263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що 28 січня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір №863882247 ( далі Договір) у формі електронного документу, який підписано електронним підписом [PERSON] з одноразовим ідентифікатором. Згідно з п. 1.1. договору, за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 19 200 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі Правила). Відповідно до п. 1.3. договору, кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 19 200 грн. одразу після укладення договору, який має бути повернено до 27 лютого 2022 року. Згідно з п. 1.7. договору, кредитна лінія надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання кредиту позичальником (далі Дисконтний період), а саме до 27 лютого 2022 року. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором. Відповідно до п. 1.14.1 договору, орієнтовна загальна вартість кредиту для суми кредиту за першим траншем, що вказана в п. 1.3. договору, за умови застосування до відносин між сторонами правил нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою, складає 25 248 грн. та включає в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 6 048 грн. кредиту у розмірі 19 200 грн. Орієнтовна реальна процентна ставка, розрахована згідно методики Національного банку України, складає 2698,53 % річних, при цьому загальна вартість першого траншу за кредитом у процентному вираженні за строк дисконтного періоду складає 131,50 % від суми першого траншу. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір-є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що договір № 863882247 від 28 січня 2022 року було укладено в електронній формі. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно ч. 1,2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис.. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ст. 8 вказаного Закону, юридична сила електронного документу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». За змістом ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документу з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документу. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію», який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у статті 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - пункт 2 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію». Виходячи з вищенаведених положень чинного законодавства та встановлених обставин справи вбачається, що договір №863882247 від 28 січня 2022 року підписаний відповідачем електронним підписом. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» кредитні договори вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем, таких не надано, що в силу положень статей 12,81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19; від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 і від 16 грудня 2020 року у справі 561/77/19. Згідно з платіжним дорученням № 26fcfb6b-64d9-429f-9b1e-18bdec042be1 від 28 січня 2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало [PERSON] ( код [NUMBER] ) кошти в сумі 19 200 грн., призначення платежу : переказ коштів згідно договору № 863882247 від 28 січня 2022 року, для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] . Дане платіжне доручення підписано директором ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» та засвідчено печаткою. На виконання ухвали суду про витребування доказів, АТ «ПУМБ» за вих. №КНО-07.8.5/12408 БТ від 16 вересня 2025 року, було надано інформацію згідно змісту якої, в результаті аналізу операцій, здійснених по картці № [NUMBER] , яка відкрита на ім`я [PERSON] ( РНОКПП [NUMBER] ) за період з 28 січня 2022 року по 02 лютого 2022 року, була виявлена операція по надходженню грошових коштів у сумі 19\~200 грн., а саме: 28 січня 2022 року о 22.54 год. Отже, [PERSON] було отримано 28 січня 2022 року грошовий переказ від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на картку 5355280003170915, яка відкрита на її ім`я в АТ «ПУМБ», в сумі 19\~200 грн. 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. 28 листопада 2019 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31 грудня 2020 року між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28 листопада 2018 року та № 28/1118-01. 31 грудня 2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31 грудня 2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року. З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3. Договору під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2. визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги. Пунктом 4.1.встановлено, що право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку цього Договору. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 175 від 05 травня 2022 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 25\~166 грн. 20 коп. Таким чином відступлення прав вимоги до відповідача на користь ТОВ «Таліон Плюс» відбулося відповідно до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (з урахуванням додаткових угод до нього), який було фактично укладено після підписання договору кредитної лінії. 30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 30/1023-01, строк дії якого закінчується 31 грудня 2024 року. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 20 грудня 2023 року до Договору факторингу № 30/1023-01 від 30 жовтня 2023 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 28 199 грн. 80 коп. 08 липня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ « ФК «ЕЙС» уклали Договір факторингу № 08/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. За цим договором фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 08/07/25-Е від 08 липня 2025 року від ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ « ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 28 199 грн. 80 коп. Укладений з [PERSON] кредитний договір № 863882247 від 28 січня 2022 року в судовому порядку розірваний не був, не визнаний він також недійним, тобто в силу статті 204\~ЦК України діє презумпція правомірності правочину. Вирішуючи питання про стягнення відсотків, комісії та неустойки за вказаним договором, суд приходить до такого. Згідно з нормою статті 562\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 611 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050,625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№ 202/4494/16-ц). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 28 жовтня 2017 року Охтирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] укладено шлюб, актовий запис № 303. З копії контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уклав контакт з ВЧ [NUMBER] та являється військовослужбовцем з 29 вересня 2021 року. Перебування на військовій службі також підтверджується копією військового квитка серії [NUMBER] , копією витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] № 221 від 29 вересня 2021 року, копією довідки ВЧ [NUMBER] № 576 від 18 листопада 2021 року, копією довідки ВЧ [NUMBER] № 714 від 17 травня 2023 року, копією довідки ВЧ [NUMBER] № 1641 від 07 жовтня 2024 року. Пунктом 15.\~ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Верховний Суд у постанові від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) виклав висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». У цій постанові Верховний Суд зазначив, що Національний банк України листом від 02 вересня 2014 року\~№ 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. Враховуючи докази проходження військової служби чоловіком відповідачки та дію положень на неї пільг визначених п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вимоги позивача про сплату відсотків на вимогах Закону не ґрунтуються та їм не відповідають, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Враховуючи вищевикладене,\~суд приходить\~до висновку,\~що [PERSON] \~не виконала\~взятих на\~себе зобов`язань, однак, беручи до уваги докази проходження військової служби чоловіком відповідачки та дію положень на неї пільг визначених п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та відповідно зменшує визначений ТОВ «ФК «ЕЙС» обсяг заборгованості за кредитним договором та присуджує до стягнення на користь позивача 19 200 грн. заборгованості за основною сумою боргу. Вирішуючи питання про стягнення витрат на оплату витрат на правничу допомогу в сумі 7 000 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.1-5 ст.137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою. (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «ФК «ЕЙС» та адвокатським об`єднанням «ТАРАНЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» 09 липня 2025 року укладено Договір про надання правничої допомоги № 09/07/25-01. До позову додано протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги № 09/07/25-01, додаткову угоду № 25770684725 до Договору про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 та акт прийому передачі наданих послуг на суму 7 000 грн. Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень ст.ст.77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем ТОВ «ФК «ЕЙС»» витрат на професійну правничу допомогу. Одночасно з цим, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи (справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, невеликий обсяг досліджуваних доказів), та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, думки відповідача, яка заперечувала проти такої суми витрат, пов`язаних з правничою допомогою, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 3 000 грн. За таких обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у сумі 3000 грн., тим самим частково задовольнивши дану вимогу. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов ТОВ «ФК «ЕЙС» задоволено на 68 % , відповідно судовий збір підлягає стягненню у розмірі 68 від сплаченої суми, тобто 1 646 грн. 23 коп. Рішення виноситься у межах заявлених вимог, на підставі пред`явлених доказів. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial