Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, за участі третьої особи, про розподіл особового рахунку. В обґрунтування поданого позову зазначає, що сторонам на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] . 1/2 частка квартири належить позивачу на підставі договору дарування від 21.07.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солошенко А.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 466. Інша 1/2 частка квартири згідно інформації Державного реєстру речових прав на майно і їх обтяжень належить відповідачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 27.06.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юрчук І.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 885. Згідно з технічним паспортом об`єкта нерухомого майна, складеного Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради Львівське бюро технічної інвентаризації і експертної оцінки на квартиру [ADDRESS] (інвентаризаційна справа № 582), квартира [ADDRESS] є чотирикімнатною квартирою, загальною площею 60,9 кв.м., житловою площею 44,1 кв.м., площею допоміжних приміщень -16,8 кв.м. Відповідно до експлікації і плану, зазначених у вказаному технічному паспорті, квартира [ADDRESS] складається з: коридору ( [ADDRESS] кухні (№ 5 на плані), загальною площею 5,8 кв.м.; житлової кімнати (№ 6 на плані), загальною площею 10,3 кв.м.; житлової кімнати (№ 7 на плані), загальною площею 17,2 кв.м.; житлової кімнати (№ 8 на плані), загальною площею 9,2 кв.м.; житлової кімнати (№ 9 на плані), загальною площею 7,4 кв.м.; балкону (№ 10 на плані), площею 0,7 кв.м. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 28.06.2023 року у справі № 456/2349/22 задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування нерухомим майном. Вирішено встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] , виділивши житлову кімнату площею 9,2 кв.м., житлову кімнату 7,4 кв.м. у користування [PERSON] , житлову кімнату площею 10,3 кв.м. у користування [PERSON] , коридор, загальною площею 5,8 кв.м., комору, загальною площею 1,3 кв.м., вбиральню, загальною площею 1,1 кв.м., ванну, загальною площею 2,1 кв.м., кухню, загальною площею 5,8 кв.м., житлову кімнату, загальною площею 17,2 кв.м., балкон, площею 0,7 кв.м., постановлено залишити у загальному користуванні. За квартирою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, укладеного між третьою особою і [PERSON] , колишнім співвласником квартири. У березні 2024 року позивач листом звернулася до третьої особи щодо поділу особового рахунку № [NUMBER] з урахуванням встановленого рішенням Франківського районного суду м. Львова від 28.06.2023 року у справі № 465/2349/22 порядку користування квартирою [ADDRESS] . Листом № 08-5140-04/24 від 22.04.2024 року третя особа повідомила позивача про неможливість поділу особового рахунку, мотивуючи своє рішення тим, що спори, які виникають під час користування приміщенням жилих будинків, розв`язуються шляхом переговорів між учасниками спорів або у судовому порядку. 24.06.2024 року позивач листом звернулася до відповідача з пропозицією розподілити особовий рахунок № [NUMBER] з урахуванням встановленого рішенням Франківського районного суду м. Львова від 28.06.2023 року у справі № 465/2349/22 порядку користування квартирою [ADDRESS] . Відповіді відповідач на пропозицію позивача не надав. Особовий рахунок № [NUMBER] відкрито третьою особою на підставі договору про надання послуг, укладеного з попереднім співвласником квартири [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються відповіддю третьої особи від 05.01.2022 року № 08-28 на звернення позивача щодо надання інформації про стан розрахунків за особовим рахунком № [NUMBER] . Оскільки за квартирою вже відкрито особовий рахунок, за яким оплата за надані послуги нараховується відповідно до опалювальної площі, тобто загальної площі квартири (без урахування площі балкону), бездіяльність відповідача і, як наслідок бездіяльність третьої особи в частині досудового врегулювання спору, унеможливлюють реалізацію прав позивача, як споживача житлово-комунальної послуги в межах своєї частки у майні. А тому, позивач просить розділити особовий рахунок на оплату послуг з постачання теплової енергії та гарячої води за адресою: [ADDRESS] , між [PERSON] та [PERSON] відповідно до встановленого рішенням Франківського районного суду м. Львова від 28.06.2023 року у справі №465/2349/22 порядку користування. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 14.04.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 15.05.2025 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву. Зі змістом заявлених у позовній заяві вимог відповідач не погоджується. Зазначає, що 17.07.2024 року відповідачем було отримано лист-пропозицію про розподіл особового рахунку на оплату послуг з постачання теплової енергії та гарячої води відповідно до порядку користування квартирою [ADDRESS] . Попри посилання позивача на те, що відповіді на її лист з пропозицією розподілити рахунки не було, в дійсності така відповідь була надіслана ще у серпні 2024 року. Як стверджується стороною відповідача, у зазначеній відповіді відповідач чітко зазначила, що рішенням Франківського районного суду від 28.06.2023 року у справі № 456/2349/22 було встановлено порядок користування згаданою вище квартирою і у позивача та відповідача, як сторін, є право розподілити рахунки за відсутності згоди на оплату. Водночас у відповіді вказано, що відповідач не може погодитися з тим, що вони не досягли згоди з приводу цього питання, оскільки і під час розгляду справи № 456/2349/22 в суді і по тепер у зазначеній квартирі проживають люди, які за словами позивача та її адвоката Чиляєвої І.А. є друзями родини [PERSON] . За майже 3 роки проживання цих людей у квартирі, де відповідач є співвласником, їй не надано жодних підтверджень, на якій підставі вони там проживають, чи отримує позивач матеріальну вигоду за надання користування майном, що належить їм на праві спільної власності. Відповідачка також наголосила, що відсутні письмові домовленості щодо проживання цих осіб у квартирі за адресою: [ADDRESS] , і не врегульовано питання сплати ними комунальних платежів. Зважаючи на те, що весь час їх проживання вона не користувалася квартирою і ними експлуатується не лише виділена частка позивача, а саме: житлова кімната площею 9,2 кв.м. та житлова кімната площею 7,4 кв.м., а й решта квартири, що перебуває у загальному користуванні і до якої належить: коридор загальною площею 5,8 кв.м., комора загальною площею 2,1 кв.м., кухня загальною площею 5,8 кв.м., житлова кімната загальною площею 7,2 кв.м. та балкон площею 0,7 кв.м., правомірним для відповідача видається, що сплата комунальних послуг повинна здійснюватися ними, зокрема, щодо електрики, води, газу в неопалювальний період та утримання будинку і прибудинкової території. В свою чергу, відповідач не заперечувала свого обов`язку вносити оплату за централізоване опалення в період опалювального сезону згідно зі своєю часткою, за умови, що вона не експлуатується особам, що проживають у квартирі. Врахуванню підлягає те, що більше двох років тому у квартирі були замінено вхідні замки, водночас ключі попри прохання відповідача їй не надавалися і вона не мала можливості загалом потрапити до квартири та користуватися своєю часткою. Оскільки це була суттєва перешкода у праві користування її майном вона звернулася до позивача в листі (і неодноразово телефоном) з проханням передати ключі від квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , до кінця серпня 2024 року "Новою поштою" та повідомила, що усі додаткові деталі можуть бути погоджені в телефонному режимі. Засоби зв`язку відповідача не змінювалися і вона була готова якнайшвидше приїхати та погодити всі питання. Окрім цього, було спілкування між адвокатами сторін [PERSON] та [PERSON] , де представником відповідача було повідомлено про надіслану відповідь та позицію відповідача вирішити це питання в досудовому порядку і повторно запитано позицію позивача. Разом з цим, під час перебування в квартирі відповідачем, яка випадково отримала доступ до квартири, було зафіксовано особу, яка там проживає разом з дітьми, - [PERSON] і зі слів останньої було з`ясовано, що вона вносить оплату за комунальні платежі позивачу на картковий рахунок щомісячно згідно отриманих рахунків. Сторона відповідача звертає увагу суду, що в додатку "Дія" в розділі місце проживання [PERSON] офіційно записано адресу: [ADDRESS] , але на якій підставі подані ці дані для реєстрації відповідачу не повідомлено і позивач жодного разу не погоджувала це питання реєстрації в квартирі сторонньої особи із співвласником помешкання - відповідачем. З урахуванням наведених обставин та факту тривалого недопуску відповідача до квартири, співвласником якої вона є, а також одноосібного використання позивачем помешкання для проживання у ньому третіх осіб без узгодження цього питання з відповідачем сторона відповідача просить у задоволенні позову відмовити повністю. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 15.09.2025 року уточнено найменування третьої особи у справі в частині організаційно-правової форми, а саме постановлено вважати правильним найменуванням третьої особи - Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго». Цією ж ухвалою підготовче провадження в цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, представником подано заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Відповідач та її представник в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечили з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не подавав, письмових пояснень щодо позову або відзиву на позов не направляв. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторони відповідача, проаналізувавши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 1/2 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 21.07.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солошенко А.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 466. Вказане також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №217384818 від 22.07.2020 року. Згідно відповіді ЛМКП «Львівтеплоенерго», наданої позивачу [PERSON] листом №08-5140-04/24 від 22.04.2024 року, долучене до заяви позивача рішення Франківського районного суду м. Львова від 28.06.2023 року не передбачає розподіл особових рахунків, відтак, останній рекомендовано звернутися до суду із відповідно позовною заявою. 24.06.2024 року [PERSON] звернулася до відповідача [PERSON] із пропозицією про розподіл особового рахунку. Листом від 09.08.2024 року відповідачем надано відповідь на звернення [PERSON] , в якій зазначено, що у квартирі живуть сторонні особи, а у позивача та відповідача, як у співвласників, відсутня домовленість про проживання там вказаних осіб. Весь час проживання у квартирі сторонніх осіб відповідач не користується квартирою, а особами експлуатується належна їй частка у майні. Окрім того, зазначила, що у кватирі замінено замки у вхідних дверях, відтак, відповідач не має змоги потрапити до належної їй частки у майні. При цьому, [PERSON] зазначила, що порушене позивачем питання вони можуть врегулювати без судового розгляду і, в свою чергу, вона не заперечує, за потреби, розподілити рахунки та узгодити подальше спільне внесення оплати за житлово-комунальні послуги, однак, лише після письмового погодження умов проживання осіб, що проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS] , та визначення порядку компенсації ними витрат за житлово-комунальні послуги. Як вбачається із відповіді ЛМКП «Львівтеплоенеро» №08-28 від 05.01.2022 року, [PERSON] надано відомості про нарахування та оплату вартості послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.07.2020 року по 25.12.2021 року. Відповідачем до відзиву долучено письмові пояснення [PERSON] (сусідки сторін, яка мешкає у [ADDRESS] ) від 04.05.2025 року, в яких остання зазначила, що [PERSON] не проживає у своїй квартирі, натомість в квартирі проживає інша сім`я. Окрім того, згідно письмових пояснень [PERSON] (сусідки сторін, яка мешкає у [ADDRESS] ) підтвердила, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , і востаннє її бачила у 2023 році. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частинами 1, 4 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Статтею 360 ЦК України встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно зі ст. 66 ЖК України, плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється, виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Пунктами 10, 13 «Правил користування приміщеннями жилих будинків і гуртожитків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572 (із змінами і доповненнями на час виникнення спірних правовідносин) передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартир в разі, якщо між ними відсутня згода щодо сплати. Відповідно до п. 10 зазначених Правил мешканці квартири, житлового приміщення у гуртожитку, в яких проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі): мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням; можуть обирати відповідальну за виконання встановлених правил особу; встановлюють за узгодженням порядок використання підсобних приміщень, а також черговість їх прибирання; розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг. За умови відсутності поквартирного (покімнатного) обліку та відсутності згоди між мешканцями квартири, житлового приміщення у гуртожитку щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю зареєстрованих осіб, що проживають у квартирі,житловому приміщенні у гуртожитку; за послуги з централізованого опалення, з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалюваної та загальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник, наймач (орендар). Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізованого опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Ст.19, ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачають, що відносини між споживачами у сфері житлово-комунальних послуг, здійснюються виключно на договірних засадах. Укладення договору про надання житлово-комунальних послуг є основним обов`язком споживача. Також положеннями п.3 ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язок виконавця підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, розподіл особового рахунку є можливим лише за умови укладення з кожним із споживачів окремих договорів про надання послуг. Водночас позивачем не долучено до матеріалів справи доказів укладення співвласниками вказаних договорів. Окрім того, відсутні також докази того, що позивач намагалась досягти домовленостей щодо розподілу оплати житлово-комунальних із співвласником житлового приміщення, а останнім було відмовлено позивачу у вирішенні цього питання. Зокрема, позивач зверталася до відповідача із письмовим зверненням про поділ особових рахунків та зазначила, що відповіді на вказане звернення не отримано. Однак, як вбачається із матеріалів справи, відповідачем в дійсності надано письмову відповідь від 09.08.2024 року та 12.08.2024 року направлено таку засобами поштового зв`язку позивачу [PERSON] . За змістом наданої відповіді [PERSON] не заперечує щодо поділу особових рахунків стосовно вказаного нерухомого майна, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] , однак, лише після надання їй доступу до її частки у майні, а також узгодження між співвласниками кола осіб, які проживають за вказаною адресою, та, ймовірно, є орендарями вказаної квартири. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав» власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте, при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Натомість, як зазначає сторона відповідача, [PERSON] ніколи не порушувала права позивача та не чинила перешкод в розподілі рахунків, а, навпаки, була позбавлена права від травня 2023 року по 03.05.2025 року доступу до житла, в якому вона була співвласницею. Так, стороною відповідача надано письмову розписку [PERSON] від 03.05.2025 року, в якій вона зазначила, що з 2023 року проживає у [ADDRESS] та 03.05.2025 року передала один ключ від квартири [PERSON] . Наведеним підтверджується те, що впродовж двох років відповідач не мала доступу до квартири, співвласником якої вона є, більш того, ключі до помешкання їй вдалося отримати фактично через два місяці після звернення позивача до суду з позовом, що є предметом судового розгляду. Факт проживання у спільному майні сторін третьої особи підтверджується також відомостями з електронного порталу "Дія", відповідно до яких офіційною адресою проживання [PERSON] зазначено наступну: [ADDRESS] , тобто помешкання, співвласником якого є відповідач [PERSON] та яка згоди на проживання у квартирі орендарів не надавала. Разом із тим, сторона позивача в судові засідання жодного разу не з`явилася, відтак, особистих пояснень щодо вказаного факту суду не надано, а, відповідно, не спростовано те, що відповідач [PERSON] більше двох років не мала можливості користуватися належним їй на праві часткової власності майном, в тому числі і на час звернення позивача до суду з цим позовом. Зважаючи на викладене, суд доходить переконання про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», про розподіл особового рахунку. Враховуючи наведене та на підставі ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed