Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Коломієць Т.О. звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 73961,70 грн, моральну шкоду в розмірі 100000 грн, витрати на проведення експертизи у розмірі 6400 грн, витрати на стоянку пошкодженого автомобіля та проведення його експертизи на станції техобслуговування у розмірі 2599,38 грн, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 26 травня 2023 року у м. Києві по вул. Грінченка, 8, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Volkswagen Golf д.н.з. [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції руху та безпечної швидкості руху, що призвело до зіткнення з транспортним засобом Dacia Duster д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , в результаті ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій [PERSON] тілесні ушкодження. Транспортний засіб Dacia Duster д.н.з. [NUMBER] на праві власності належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2023 року у справі №760/15046/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до висновку експерта № 112 від 25.07.2023, вартість відновлювального ремонту складає 299 445,13 грн, а матеріальний збиток спричинений власнику складає 201 411,70 грн. Витрати надання послуг експерта становлять 6400,00 грн, що підтверджується копією договору про виконання робіт від 12.06.2023 року, рахунком-фактурою № 72, актом виконаних робіт від 21.07.2023 року та квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № ПН311. Крім цього, відповідно до акту виконаних робіт № ФШ00000130 та квитанції №0000004413 від 21.07.2023, позивач також понесла витрати у розмірі 2599,38 грн у зв`язку з необхідністю стоянки пошкодженого автомобіля DACIA DUSTER ( [NUMBER] ) та проведення його експертизи на станції техобслуговування. Відповідно до виписки по рахунку позивача, страховою компанією здійснено страхове відшкодування у розмірі 127 450 грн. Отже, з урахуванням страхового відшкодування, розмір шкоди, який не сплачено відповідачем складає 73 961,70 грн. Внаслідок постійного нервового перенапруження та страждань позивачу було завдано моральної через пошкодження майна та нанесення шкоди життю та здоров`ю її сина - [PERSON] , який став потерпілим внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди (справа № 760/15046/23). Таким чином, враховуючи витрати на послуги експерта, витрати у зв`язку з необхідністю стоянки пошкодженого автомобіля та проведення його експертизи на станції техобслуговування, суму непокритої частини шкоди, до стягнення з відповідача підлягає матеріальна шкода у розмірі 82961,08 грн та моральна шкода у розмірі 100 000,00 грн. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 28 листопада 2023 року визначено для розгляду цієї справи головуючого суддю Шереметьєву Л.А. Ухвалою від 15 грудня 2023 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою від 29 січня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 21 лютого 2024 року визначено для розгляду цієї справи головуючого суддю Аксьонову Н.М. 26 лютого 2024 року представника відповідача [PERSON] - адвокат Лінник М.А. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування заперечень проти позову представник зазначив, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами свої позовні вимоги до відповідача про стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди. Позивач зазначає в позові, що ним отримано страхове відшкодування від страхової компанії в сумі 127 450 грн. Так, між ПрАТ «СГ «ТАС» та [PERSON] було укладено Поліс № 209801261 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 30.06.2022 року , відповідно до якого договір набирає чинності 15.07.2022 року по 14.07.2023 року включно. Вказаним договором передбачено розмір страхової суми на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну в розмірі 130 000 грн, за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - в розмірі 260000 грн, розмір франшизи встановлено в сумі 2500 грн. Відповідно до наданого позивачем висновку експерта № 112 по дослідженню з визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу Dacia Duster № [NUMBER] , складеного 25.07.2023 року судовим експертом Петрушанком В.Ф., вартість матеріального збитку складає 201 411,70 грн. Водночас, як зазначено в прийнятих за результатами перегляду справ даної категорії постановах Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17, від 20.03.2018 у справі № 911/482/17, від 03.07.2019 у справі № 910/12722/18, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати. В ремонтній калькуляції вказана завищена ціна ремонтних робіт, а саме механічні/кузовні роботи та малярні роботи вказані по одній вартості за 1 год. = 800 грн. У висновку експерт [PERSON] використовує завищену вартість запасних частин, що дає підстави вважати його висновки необ`єктивними та необґрунтованими. У висновку експерта відсутні дані про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст.384 Кримінального кодексу України, тому такий висновок є недопустимим доказом. Крім того, експерт у висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу посилається на акт (протокол) огляду транспортного засобу, в якому визначено перелік пошкоджень транспортного засобу, але даний акт не є достовірним доказом завданих пошкоджень, оскільки огляд транспортного засобу проведено у відсутності відповідача, який не був завчасно попереджений про дату огляду на 21.07.2023 року, оскільки таке повідомлення від позивача надійшло листом лише 26.07.2023 року. Отже, огляд транспортного засобу проведений в порушення вимог Інструкції про проведення огляду пошкоджених транспортних засобів, а саме дату, час і місце огляду транспортного засобу попередньо не було погоджено з відповідачем, який не був проінформований до дати такого огляду про місце і час його проведення. До позовної заяви не додано жодних доказів повідомлення відповідача до дати огляду про проведення експертної оцінки, що свідчить про проведення її однобоко та суб`єктивно. Відповідач не згоден із ремонтною калькуляцією № р112 від 25.07.2023 року, оскільки суми вказані в останній значно завищені, вказані деякі ремонті роботи та заміна деталей, які не пов`язані з ДТП, та відповідача не було повідомлено про дату проведення дослідження, внаслідок чого він був позбавлений можливості бути на ньому присутнім. Так, в акті (протоколі) огляду колісного транспортного засобу від 21.07.2023 року та ремонтній калькуляції №р 112 від 25.07.2023 року є вказаними деякі пошкодження та перелічені роботи та матеріали для проведення ремонту автомобіля позивача, які не співпадають з пошкодженнями, які були отриманні автомобілем позивача під час ДТП та зафіксованими в протоколі місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.05.2023 року. А саме, в протоколі огляду місця ДТП від 25.07.2023 року вказані такі пошкодження автомобіля Dacia Duster: пошкодження лівої сторони, а саме передні та задні двері, поріг, переднє крило, середня стійка. В той же час, в акті (протоколі) огляду колісного транспортного засобу від 21.07.2023, складеним [PERSON] , вказано про тріщину лобового скла, що підлягає заміні, а також вказано на деформацію панелі приладів, що підлягає заміні, скол на передньому правому крилі (потребує фарбування) (поро у фарбування), хоча в протоколі такі пошкодження не зазначені. В ремонтній калькуляції зазначена вартість ремонтних робіт та запчастин, пошкодження яких в результаті ДТП не підтверджено належними та допустимими доказами, зокрема вартість ремонту з заміни вітрового скла - 1200 грн, вартість вітрового скла - 4738,25 грн, вартість клей- комплекта вітрового скла - 822,96 грн, вартість склопідіймача - 3981,25 грн, вартість панелі приладів - 16393,85 грн, вартість заміни панелі приладів - 240 грн, разом на суму 27376,31 грн. Доказів того, що позивачем була придбана нова панель приладів, вітрове скло, склопідіймач та за якою вартістю, чи фактично проводились роботи щодо заміни панелі приладів, вітрового скла, акти виконаних робіт до суду не надано. Також в ремонтній калькуляції вказана вартість додаткових витрат, які не пов`язані з необхідністю проведення саме відновлювальних ремонтних робіт на суму 5280 грн. Ремонтна калькуляція р112 від 25.07.2023 року не містить імені та підпису особи, яка її склала, не зазначено її повноважень, кваліфікації. Незважаючи на те, що автомобіль позивачки відремонтовано, позивачкою не надано доказів виконання відновлювальних робіт, актів СТО про виконання ремонтних робіт, чеків на придбання складників КТЗ, та понесення реальних збитків. Позивачка отримала від ПрАТ «СГ «ТАС» страхове відшкодування сумі 127450 грн, а тому питання відшкодування позивачці шкоди, спричиненої внаслідок ДТП можна вважати врегульованим. Що стосується вимоги про відшкодування моральної шкоди, вважаємо її також необґрунтованою, оскільки позивач не надала належних доказів, для доведення факту її спричинення, та не навела розрахунку розміру моральної шкоди, яку вона визначила на власний розсуд у розмірі 100 000 грн. Позивачем не було доведено обсягу моральних страждань, який би відповідав вимогам щодо відшкодування в розмірах 100000 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на проведення експертизи у розмірі 6400 грн, то необхідно зазначити, що договір на виконання робіт між ФОП [PERSON] було укладено 12.07.2023 року, а рахунок-фактура №72 датована 28.06.2023 року на суму 6400 грн на оплату експертизи автомобіля Dacia Duster № [NUMBER] , тобто до укладення вказаного договору. Позивачем сплачено 6400 грн. згідно рахунку-фактури від 28.06.2023 року, як вказано в квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки в призначенні платежу, що не може відноситись до договору на виконання робіт від 12.07.2023 року, а тому не підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача 6400 грн на проведення автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу, оскільки сплата відбулась не на виконання умов договору від 12.07.2023 року. Крім того, як було зазначено вище, висновок експерта є не належним доказом. Зазначив, що вимога про стягнення з відповідача витрат на стоянку пошкодженого автомобіля та проведення його експертизи на станції техобслуговування у розмірі 2599,38 грн. також не підлягає задоволенню, оскільки позивачка отримала від ПрАТ «СГ «ТАС» страхове відшкодування сумі 127450 грн, а розмір завданої матеріальної шкоди не доведено належними та допустимими доказами, про що зазначено вище, а тому питання відшкодування позивачці шкоди, спричиненої внаслідок ДТП можна вважати врегульованим. 29 лютого 2024 року представник позивача [PERSON] - адвокат Коломієць Т.О. подала до суду відповідь на відзив, в якій наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зауважила, що висновок експерта є належним достовірним допустимими та достатнім доказом у справі № 760/28255/23, а висновок Верховного Суду та сама справа № 904/684/18, на які посилається відповідач - не є подібною до даної справи. Відповідач був належним чином повідомлений про проведення експертизи, оскільки відповідачу направлено запрошення для участі у проведенні експертного дослідження, він також отримав запрошення як в електронному вигляді, так і у паперовому. Відповідач не надав доказів того, що сума калькуляції в експертному висновку є завищеною, а також доказів, що збитки позивача повністю відшкодовані.Таким чином, відповідач не спростував достовірність калькуляції завданих протиправними діями збитків, а тому такі аргументи не заслуговують на увагу. Крім цього, працівники поліції не є суб`єктами оціночної діяльності чи експертами, а тому не мали можливості описати усі пошкодження автомобіля. Вказала, що позивач зазнала моральної шкоди у зв`язку з травмуванням її сина у автомобільній аварії. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01 березня 2024 року справу прийнято до розгляду у спрощеному позовному провадженні, призначено судове засідання. 08 березня 2024 року представник позивача - адвокат Коломієць Т.О. подала письмові пояснення разом з оригіналом висновку експерта №112 від 25.07.2023 року. 26 березня 2024 року до суду надійшли додаткові пояснення від представника відповідача - адвоката Лінника М.А. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05 червня 2025 року витребувано у судового експерта Петрушанка В.Ф. оригінал висновку експерта №112 по дослідженню з визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу Dacia Duster, реєстраційний номер [NUMBER] , складеного 25 липня 2023 року. 22 вересня 2025 року від судового експерта Петрушанка В.Ф. до суду надійшла відповідь про те, що оригінал висновку експерта №112 від 25.07.2025 року передано адвокату Коломієць Т.О. листом №14 від 06.03.2024 року та наразі він міститься в матеріалах справи. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач та його представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві. З`ясувавши доводи та аргументи сторін, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з огляду на наступне. Судом встановлено, що 26 травня 2023 року у м. Києві по вул. Грінченка, 8, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Volkswagen Golf д.н.з. [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції руху та безпечної швидкості руху, що призвело до зіткнення з транспортним засобом Dacia Duster д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , в результаті ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій [PERSON] тілесні ушкодження. Транспортний засіб Dacia Duster д.н.з. [NUMBER] на праві власності належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2023 року у справі №760/15046/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно з нормою частини 6 статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Volkswagen Golf д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС» за полісом №ЕР209801261 від 30.06.2022 року, строк дії договору з 15.07.2022 року по 14.07.2023 року включно. Вказаним договором передбачено розмір страхової суми на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну - в розмірі 130000 грн, за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - в розмірі 260000 грн, розмір франшизи встановлено в сумі 2500 грн. 01 листопада 2023 року ПрАТ «СК «ТАС» здійснило виплату позивачу [PERSON] страхового відшкодування за договором №ЕР 209801261 від 30.06.2022 року у сумі 127450 грн. Відповідно до висновку експерта №112 по дослідженню з визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу Dacia Duster реєстраційний [NUMBER] , складеним судовим експертом [PERSON] матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Dacia Duster д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП, на дату оцінки складає 201411,70 грн. Оскільки розмір страхового відшкодування, сплаченого на користь [PERSON] є недостатнім для повного відшкодування шкоди на відновлення пошкодженого транспортного засобу Dacia Duster д.н.з. [NUMBER] , позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у сумі 73961,70 грн. Також позивач вважає, що внаслідок ДТП було завдано внаслідок постійного нервового перенапруження та страждань, позивачу було завдано моральної шкоди через пошкодження майна та нанесення шкоди життю та здоров`ю її сина - [PERSON] , який став потерпілим внаслідок даної ДТП, яку позивач оцінює в 100 000 грн. Звернувшись до суду з указаним позовом позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача майнову шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 73961,70 грн, моральну шкоду в розмірі 100000 грн, витрати на проведення експертизи у розмірі 6400 грн та витрати на стоянку пошкодженого автомобіля та проведення його експертизи на станції техобслуговування у розмірі 2599,38 грн. Відповідач позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Вирішуючи спір, що виник між сторонами суд дійшов таких висновків. Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частиною другою статті 22 ЦК України визначено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Згідно з ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У пункті 1 частини першої статті 1188 ЦК України вказано, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно пункту 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст.1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, розглядаючи спір щодо відшкодування шкоди, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі перевіряти обставини ДТП, обговорювати вину особи і робити висновки про відповідальність осіб, причетних до ДТП, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №234/16272/15-ц та Верховного Суду від 28 жовтня 2019 року у справі № 722/1384/15-ц, від 21 липня 2021 року у справі № 752/13375/19. Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно зі статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст.37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18). Як вже було зазначено судом, відповідно до висновку експерта №112 по дослідженню з визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу Dacia Duster реєстраційний [NUMBER] , складеним судовим експертом Петрушанко В.Ф. матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Dacia Duster д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП, на дату оцінки складає 201411,70 грн. 01 листопада 2023 року ПрАТ «СК «ТАС» здійснило виплату позивачу [PERSON] страхового відшкодування за договором №ЕР 209801261 від 30.06.2022 року у сумі 127450 грн. Таким чином, оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача [PERSON] перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із нього як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу сумі 201 411,70 грн) та отриманим страховим відшкодуванням (127 450 грн), що становить 73 961,70 грн. При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що експертний висновок є неналежним доказом. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Положеннями ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 7 ст.102 ЦПК України передбачено, що у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Як вбачається з оригіналу висновку експерта №112 від 25 липня 2023 року згідно ч.7 ст.102 ЦПК України та ст.384 КК України експерт попереджений (обізнаний) про відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку. Згідно листа судового експерта Петрушанка В.Ф., адресованого адвокату Коломієць Т.О. на її адвокатський запис №40 від 06.03.2024 року, експерт направив висновок експерта №112 по дослідженню з визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу Dacia Duster реєстраційний [NUMBER] від 25.07.2023 року, а також просив враховувати його у поточній редакції. Крім того, експерт зазначив, що такий висновок складених для подання в суд на відшкодування, під час його складання він був попереджений про відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку згідно ч.7 ст.102 ЦПК України та ст.384 КК України. Відтак, доводи відповідача про відсутність у висновку експерта попередження про кримінальну відповідальність суд не приймає до уваги та вважає такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Суд також відхиляє доводи відповідача про те, що він не був належним чином повідомлений про проведення експертизи, оскільки позивачем надано до суду докази надіслання запрошення відповідача до участі у проведенні експертного дослідження засобами поштового зв`язку а також і в електронному форматі. Також у порушення вищезазначених вимог, стороною відповідача не надано належних доказів на спростування висновку експерта, наданого позивачем, клопотання про призначення судової автотоварозавчої експертизи також не було заявлено. А тому суд не приймає доводи відповідача про те, що у висновку зазначено завищену вартість запасних частин, а в ремонтній калькуляції вказано завищену ціну ремонтних робіт, зазначено деякі ремонті роботи та заміну деталей, які не пов`язані з ДТП,а також вартість додаткових витрат, які не пов`язані з необхідністю проведення саме відновлювальних ремонтних робіт, оскільки вони не підтверджені належними доказами. Відтак, на переконання суду, висновку експерта №112 від 25 липня 2023 року є обґрунтованим та таким, що відповідає обставинам справи. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Положеннями ч.2 ст.23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова Пленуму), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму, під час вирішення спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п.9 вказаної Постанови Пленуму, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивач стверджує, що заподіяна їй моральна шкода полягає у постійному нервовому напруженні та стражданнях через пошкодження майна та нанесення шкоди життю та здоров`ю її сина - [PERSON] , який є потерпілим внаслідок ДТП. Моральну шкоду оцінює в 100 000 грн. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 вказано, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України). По своїй суті зобов`язання з компенсації моральної шкоди є досить специфічним, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, яка завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір цієї особи з потерпілим, у якому сторони домовилися, зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, - рішення суду, у якому визначені спосіб і розмір такої компенсації (див. висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, сформульований у постанові від 1 березня 2021 року у справі №180/1735/16-ц). Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено факту спричинення їй моральної шкоди, як і не надано жодних доказів на підтвердження таких обставин, а відтак і наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача, а тому позов в частині стягнення моральної шкоди в сумі 100 000 грн до задоволення не підлягає. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на стоянку пошкодженого автомобіля та проведення його експертизи на станції техобслуговування у розмірі 2599,38 грн, суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Натомість, позивачем не обґрунтовано на якій правовій підставі необхідно стягнути з відповідача на користь позивача витрати у розмірі 2599,38 грн. Крім того, згідно акту виконаних робіт №ФШ00000130 від 21 липня 2023 року ФОП [PERSON] виконав роботи щодо стоянки автомобіля на території СТО на суму 2599 грн за замовленням на обслуговування №ФШ00000130 від 21 липня 2023 року, платних - [PERSON] . Проте, позивачем не обґрунтовано, а судом не встановлено, що ці витрати пов`язані з заподіянням шкоди [PERSON] чи необхідністю проведення експертизи автомобіля, а тому підстав для задоволення вказаних вимог суд не вбачає. Що стосується розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. За змістом ч.1, п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ст.139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст.141 ЦПК України, у відповідності до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки і позивач, як особа з інвалідністю другої групи, і відповідач, як громадянин, віднесений до 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, звільнені від сплати судового збору на підставі п.9, п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати, які складаються з судового збору у сумі компенсуються за рахунок держави. Витрати позивача на проведення експертизи становлять 6400 грн, що підтверджується копією договору про виконання робіт від 12 червня 2023 року, рахунком-фактурою №72, актом виконаних робіт від 21 липня 2023 року та квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №ПН311. У вказаних рахунку-фактурі №72 та квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №ПН311 чітко вказано призначення платежу - за експертизу автомобіля Dacia Duster реєстраційний [NUMBER] , від [PERSON] , отримувач ФОП [PERSON] . А тому суд вважає, що розмір витрат, пов`язаних із розглядом справи, підтверджений належними доказами та є співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Враховуючи викладене, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 6400 грн в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат (витрат на проведення експертизи).

Outcome: partial