Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення ним навчання, але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми за один місяць. Судові витрати покласти на [PERSON] . Стягнути витрати на професійну правову допомогу, сформовані на день ухвалення рішення у справі. Вимоги обґрунтовані тим, що позивач є сином відповідача, що підтверджується свідоцтвом про народження на ім`я [PERSON] . У 2023 році позивач змінив своє прізвище по батьку « [PERSON] » на дівоче прізвище матері у чоловічому роді « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] від 18.11.2023 року та свідоцтвом про народження матері [PERSON] . Позивач протягом усього свого дитинства проживав разом із матір`ю на знаходився на її повному утриманні. 05 вересня 1998 року [PERSON] (мати позивача) та [PERSON] (відповідач) уклали шлюб. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 06.11.2013 року у справі №523/14354/13 шлюб між ними розірваний. В період шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Оскільки відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання позивача не надавав, [PERSON] у 2018 році звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання позивача, який на той час був ще неповнолітньою особою. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30.10.2018 у справі №521/1979/18 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 05 лютого 2018 року до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . 04 квітня 2025 року позивач став повнолітньою особою, а тому стягнення та виплата аліментів за рішенням суду від 30.10.2018 року припинились. У 2024 році позивач вступив на навчання до Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж морського транспорту Національного університету «Одеська морська академія», що підтверджується Договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців №2/077 від 20.08.2024, а також студентським квитком серії СК №14915240 від 11.09.2024. Згідно з Договором загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 49500,00 грн. Замовник вносить оплату щосеместрово у розмірі 8250,00 грн., починаючи з 2024 року по 2027 рік. Наразі позивач є курсантом ІІ курсу денної форми навчання за контрактом. Мати позивача ( [PERSON] ) самостійно оплачує його навчання (контракт). Окрім того, [PERSON] оплачує усі супутні витрати, що виникають у зв`язку з навчанням позивача у вищому навчальному закладі (навчальне приладдя, проїзд, тощо), а також спеціальні витрати, пов`язані зі специфікою навчання позивача, зокрема: оформлення послужної книжки моряка, придбання форменого одягу. З метою фінансового забезпечення позивача його мати змушена працювати на двох роботах. Позивач з дитинства перебуває на виключному утриманні своєї матері. Аліменти у розмірі 1/4 частки всіх доходів (заробітку) відповідача щомісячно є достатніми для належного забезпечення витрат, пов`язаних із продовженням його навчання. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про слухання справи сповіщені належним чином та своєчасно. Від представника надійшла заява про слухання справи у відсутності сторони позивача, на позовних вимогах наполягали. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про слухання справи сповіщені належним чином та своєчасно. Від представника надійшла заява про визнання позову в частині стягнення аліментів на період навчання. В стягненні витрат на правничу допомогу просили відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач є сином відповідача, що підтверджується свідоцтвом про народження на ім`я [PERSON] . У 2023 році позивач змінив своє прізвище по батьку « [PERSON] » на дівоче прізвище матері у чоловічому роді « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] від 18.11.2023 року та свідоцтвом про народження матері [PERSON] . Позивач з дитинства проживає разом із матір`ю на знаходився на її повному утриманні. 05 вересня 1998 року [PERSON] (мати позивача) та [PERSON] (відповідач) уклали шлюб. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 06.11.2013 року у справі №523/14354/13 шлюб між ними розірваний. В період шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Оскільки відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання позивача не надавав, [PERSON] у 2018 році звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання позивача, який на той час був ще неповнолітньою особою. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30.10.2018 у справі №521/1979/18 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 05 лютого 2018 року до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . 04 квітня 2025 року позивач став повнолітньою особою, а тому стягнення та виплата аліментів за рішенням суду від 30.10.2018 року припинились. У 2024 році позивач вступив на навчання до Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж морського транспорту Національного університету «Одеська морська академія», що підтверджується Договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців №2/077 від 20.08.2024, а також студентським квитком серії СК №14915240 від 11.09.2024. Згідно з Договором загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 49500,00 грн. Замовник вносить оплату щосеместрово у розмірі 8250,00 грн., починаючи з 2024 року по 2027 рік. Наразі позивач є курсантом ІІ курсу денної форми навчання за контрактом. Мати позивача ( [PERSON] ) самостійно оплачує його навчання (контракт). Окрім того, [PERSON] оплачує усі супутні витрати, що виникають у зв`язку з навчанням позивача у вищому навчальному закладі (навчальне приладдя, проїзд, тощо), а також спеціальні витрати, пов`язані зі специфікою навчання позивача, зокрема: оформлення послужної книжки моряка, придбання форменого одягу. Мати позивача працює на двох роботах та забезпечує позивача. Відповідно до\~ст. 198 СК України\~батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ст.200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку,сина у вердій грошовій сумі і (або )у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182цьогоКодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до\~ст. 182 Сімейного кодексу України,\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства т стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3\~ст. 199 СК України\~право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Відповідно до\~ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Сімейний кодекс України\~виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Аналіз ст.ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 6\~ст.81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст.\~76,\~77 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. За\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд вважає, що відповідач є особою працездатного віку, стан його здоров`я є задовільним, оскільки доказів про зворотнє не надано та в судовому засіданні таких не здобуто, тобто, за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем відповідач може виконувати обов`язки щодо утримання сина, який досяг повноліття, продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Аналізуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 04.04.2025 року, та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років\~у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою, оскільки такий розмір буде достатніми для належного утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та відповідатиме реаліям сьогодення. Згідно із п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (постанова від 17 жовтня 2014 року№10) вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п.3 ч. 1\~ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому із відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача витрати на професійну правову допомогу, то суд в цій частині відмовляє, з огляду на наступне. Відповідно до\~ст. 133 ч. ч. 1, 3 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивач у позовній заяві зазначив, що докази всіх фактично здійснених витрат на професійну правничу допомогу адвоката будуть надані до закінчення судових дебатів у справі або на останньому судовому засіданні, проте до суду розрахунку витрат на правничу допомогу не було надано. Відповідно до ч. ч. 2, 3\~ст. 134 ЦПК України, у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial