Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 від його сукупного місячного доходу щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що 30 квітня 2011 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, який на даний час перебуває на стадії розірвання. У шлюбі народився син- [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею, окремо від відповідача. Матеріальну допомогу на утримання сина їй надають її батьки. Дитині необхідно якісний одяг, взуття, здорове харчування. Відповідач \~по справі є працездатним чоловіком та на утриманні \~інших осіб немає, а тому просить позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій позов підтримала повністю, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Просить позов задовольнити. 27.08.2013 року рішенням судді Франківського районного суду міста Львова Мартинишин М.О. позов задоволено. Вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] - [INFO] в розмірі 1/3 частини від його сукупного місячного доходу щомісячно, \~починаючи з 12 серпня 2013 року і до \~досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] судовий збір \~в сумі 229 грн. 40 коп. в дохід держави. 15.04.2025 року від Відповідача надійшла заява про скасування заочного рішення по справі 465/7916/13 від 27.08.2013 року. 15.04.2025 року протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, на підставі перегляду заочного рішення, справу передано судді Кузь В.Я.. 28.04.2025 року ухвалою судді Франківського районного суду міста Львова Кузь В.Я. заяву відповідача про перегляд заочного рішення залишено без руху. 05.05.2025 року ухвалою судді Франківського районного суду міста Львова Кузь В.Я. поновлено пропущений строк для звернення до суду, справу прийнято до провадження. 05.06.2025 року суддя Франківського районного суду міста Львова Кузь В.Я. виніс ухвалу про задоволення заяви про перегляд заочного рішення. 06.06.2025 року протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду на підставі розгляду після скасування рішення за нововиявленими обставинами та заочного рішення, справу передано судді Кузь В.Я. 27.06.2025 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому йдеться про те, що у провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа №465/7916/13 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 від сукупного місячного доходу відповідача щомісячно з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 від усіх видів його заробітку відповідач визнає частково. Зазначає, що позивачка не обґрунтувала та не надала доказів матеріальної можливості [PERSON] сплачувати аліменти саме в розмірі 1/3 доходу, що не відповідає ст. 182 СК України. Відповідач офіційно працює, проте рівень його доходу є незначним (довідка про доходи додається). У 2017 році [PERSON] повторно одружився; на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (свідоцтва додаються). Оскільки до 2017 року на утриманні [PERSON] була одна дитина, у 20172024 роках дві, а з 2024 року три, загальна сума аліментів не повинна перевищувати 1/2 заробітку (ст.183 СК України). Частка на кожну дитину має бути пропорційною з урахуванням принципу рівності прав дітей. У зв`язку з цим відповідач просить суд позовні вимоги позивачки задоволити частково. Стягнути з нього, [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] з 12.08.2013 року по 24.09.2017 року - 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно; з 24.09.2017 року по 18.12.2024 року - 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно; та 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 18.12.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. 14.07.2025 року від представниці позивачки [PERSON] , [PERSON] , надійшла заява, а саме відповідь на відзив, в якій вказано, що 27.08.2013 Франківський районний суд м. Львова ухвалив заочне рішення у справі №465/7916/13-ц, яким позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від його сукупного місячного доходу щомісячно, починаючи з 12.08.2013 року до досягнення дитиною повноліття. На виконання рішення 09.09.2013 видано виконавчий лист та відкрите виконавче провадження №43449160, однак [PERSON] фактично аліменти не сплачував, заборгованість підтверджується розрахунком Шевченківського ВДВС у м. Києві, а [PERSON] увесь час самостійно утримує і виховує сина, забезпечує його навчання, лікування та всі необхідні потреби. Шлюб між сторонами зареєстровано 30.04.2011, у шлюбі [INFO] народився син, однак подружнє життя не склалося, між подружжям виникали конфлікти, 29.07.2013 Відповідач вчинив щодо Позивачки фізичне насильство, за що відомості внесено до ЄРДР №12013110030011089 за ч.1 ст.125 КК України, після чого [PERSON] звернулася до суду про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Незважаючи на рішення суду, відповідач протягом 12 років не виконував батьківських обов`язків, не надавав матеріальної допомоги дитині, тоді як Позивачка змінила місце проживання (з 2015 року не проживає у Львові, з 2017 року зареєстрована у Київській області, з початку повномасштабної агресії виїхала з сином до Польщі). У 2025 році [PERSON] повторно звернулася до Шевченківського ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) із заявою про примусове виконання виконавчого листа, 17.02.2025 відкрито виконавче провадження №77204474, накладено арешт на кошти та майно боржника (автомобіль MITSUBISHI), визначено суму стягнення 628 372,85 грн, що свідчить про значну заборгованість за аліментами. Лише після відкриття нового виконавчого провадження, арешту рахунків та розшуку майна, 14.03.2025 року відповідач звернувся до суду із заявою про скасування заочного рішення від 27.08.2013 та поновлення строку, посилаючись на начебто неналежне повідомлення про розгляд справи. Водночас в ухвалі суду від 14.08.2013 прямо зазначено, що копія ухвали про відкриття провадження разом з позовною заявою та додатками надсилалася сторонам, а в самому заочному рішенні зафіксовано, що [PERSON] був належним чином повідомлений про час і місце розгляду, не з`явився та не подав заперечень, що спростовує доводи про відсутність повідомлення і свідчить про зловживання правом і штучне поновлення строку оскарження. Заява про скасування заочного рішення подана лише після того, як у 2025 році накладено арешт на кошти та майно і фактично унеможливлено вільне розпорядження активами, що має ознаки фраудаторної поведінки, спрямованої на уникнення виконання рішення суду, закінчення виконавчого провадження та зняття арештів для подальшого відчуження майна. Посилання відповідача на незначний рівень доходів та довідку про доходи №135 від 23.06.2025 не можуть бути підставою для зменшення аліментів, оскільки ця довідка відображає доходи лише за період з грудня 2024 по травень 2025 року і жодним чином не підтверджує його матеріальне становище у період з 12.08.2013, з якого виник обов`язок зі сплати аліментів відповідно до ч.1 ст.191 СК України. Відтак такий доказ є недостатнім і не спростовує тривале ухилення від виконання рішення та наявність істотної заборгованості. Крім того, доводи відповідача про утримання двох інших малолітніх дітей свідчать лише про зміну його сімейного стану, але не виправдовують повну несплату аліментів першій дитині. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач понесла та очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить 50 000,00 грн. З урахуванням викладеного, тривалого невиконання рішення суду, значної заборгованості за аліментами, відсутності належних доказів об`єктивної неможливості виконувати батьківські обов`язки та очевидного спрямування заяви про скасування заочного рішення на уникнення відповідальності і припинення примусового виконання, [PERSON] вважає вимоги відповідача, [PERSON] про скасування заочного рішення та зменшення розміру аліментів безпідставними, такими, що суперечать інтересам дитини і принципу стабільності судового рішення, та просить суд відмовити у задоволенні заяви [PERSON] про скасування заочного рішення Франківського районного суду м. Львова від 27.08.2013 у справі №465/7916/13-ц і залишити це рішення без змін. Просить суд долучити до матеріалів справи №465/7916/13-ц цю відповідь на відзив та врахувати викладене у ній під час ухвалення судового рішення. Визнати поважними причини пропуску строку на подання доказів та долуч докази до матеріалів справи. Також просить суд відмовити у задоволенні клопотання [PERSON] у стягненні з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утриман неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] з 12.08.2013 року 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно 24.09.2017 року по 18.12.2024 року 1/5 частини від усіх видів заробітку (доход щомісячно; та 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 18.12.2024 і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задовольнити в повному обсязі. Судові витрати покласти на Відповідача. 25.07.2025 року від відповідача [PERSON] надійшло заперечення на відповідь на відзив. Відповідач вказує, що ознайомившись із зазначеною відповіддю хоче зазначити, що він заперечує у повному обсязі, жодного аргументованого факту, які стосуються матеріалів справи про стягнення аліментів не викладено. Із зазначеної відповіді можна дійти висновку, що позивач разом із адвокатом бажають дискредитувати його, відповідача, як людину перед його дитиною та судом. Вважає за необхідне спростувати викладені твердження шляхом додавання грамот, подяк, які його, відповідача, висвітлюють, як порядну людину, громадянина України який дбає про цілісність держави. [PERSON] є волонтером із самого першого початку повномасштабного вторгнення. 30.09.2025 року від представниці позивачки [PERSON] , [PERSON] , надійшла заява про проведення перерозподілу судової справи у зв`язку зі звільнення судді [PERSON] з посади судді Франківського районного суду м.Львова. Просить передати справу для повторного автоматизованого розподілу. 21.10.2025 року Розпорядженням №547/Р у зв`язку із звільненням судді [PERSON] з посади судді Франківського районного суду м. Львова згідно рішення Вищої ради правосуддя № 1719/0/15-25 від 14.08.2025 року (наказ № 156/к від 18.08.2025 року), на підставі акту приймання-передачі судових справ та документів від 18.08.2025 року та на виконання рішення зборів суддів Франківського районного суду м. Львова № 6 від 10.10.2025 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи. 21.10.2025 року Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на підставі звільненням [PERSON] з посади судді Франківського районного суду м. Львова, та відповідно до. Розпорядження №547/Р від 21.10.2025 року нового суддю по справі № 465/7916/13-ц призначено [PERSON] 23.10.2025 року суддею Франківського районного суду м.Львова Дзеньдзюрою С.М. винесено ухвалу про прийняття справи до провадження та призначення справи до розгляду. 24.11.2025 року суддею Франківського районного суду м.Львова Дзеньдзюрою С.М. винесено ухвалу про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Представниця позивачки в судове засідання з`явилась. Зазначила, що із виконавчим листом вона з позивачкою звернулись в лютому 2025 році, адже раніше на виконання рішення суд сам надсилав виконавчий лист, щодо слів відповідача, вказує, що він жодного разу кошти не сплачував. Просить суд позов задовільнити. Відповідач в судове засіданні з`явився. Щодо даного позову заперечив. Вказав що платив сам, готівкою, при зустрічі з дитиною, проте не пам`ятає в якій сумі оскільки це було дуже давно Про рішення суду від 2013 року щодо аліментів нічого не знав, надавав кошти до 2018 року оскільки потім позивачка в 2018 році виїхала в ОАЕ. Відповідач також зазначив, що працює на СТО, є порядним чоловіком та має ще двох дітей 2017 та 2024 років народжень. В 2025 році йому прийшло повідомлення про відкриття виконавчого провадження після чого він поїхав до Франківського районного суду м.Львова ознайомитись з матеріалами справи. Відповідач [PERSON] вказує що готовий платити аліменти але в рамках закону. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини,на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог,приходить до наступного висновку. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Частиною 1\~ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права,свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За вимогами статті\~12,\~80,\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин,які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження виданого 11 жовтня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві, Серія [NUMBER] , актовий запис № 2815 від 11.10.2011 року, матір`ю дитини є позивачка - [PERSON] , а батьком відповідач [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , актовий запис №2533 від 26.09.2017, Серія [NUMBER] , виданий 26 вересня 2017 року Святошинським районним місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстицій у місті Києві, батьком дитини є відповідач - [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 3688 від 25.09.2024 року, Серії [NUMBER] , виданий 26 вересня 2017 року Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстицій (м.Київ), батьком дитини є відповідач - [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Відповідно до Довіки про доходи від 23.06.2025 року №135 видана [PERSON] про те, що він (вона) справді працює (навчається) у ФОП [PERSON] (код ЄДРПОУ [NUMBER] ), форма працевлаштування (навчання) основне, займає посаду водія транспортних засобів. Загальна сума за період з грудня 2024 року по травень 2025 року становить 48\~000 грн. ( в середньому 8000 грн. на місяць). Згідно\~ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На підставі ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд зазначає, що відповідач не довів наявність складного матеріального становища, яке могло б бути підставою для зменшення розміру аліментів. Надана ним довідка про доходи №135 від 23.06.2025 підтверджує отримання заробітної плати лише за період з грудня 2024 року по травень 2025 року. Водночас обов`язок зі сплати аліментів виник у відповідача з моменту подання позову 12.08.2013 року, і саме з цього часу підлягає оцінці його платоспроможність. Жодних доказів своїх доходів чи витрат, стану здоров`я або реальних причин неможливості сплачувати аліменти у період з 2013 року по 2024 рік відповідачем не надано. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання [PERSON] підлягає частковому задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд виходить із вимог ст. 182, 183 СК України, згідно з якими розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та разом з тим співмірним із матеріальним становищем платника аліментів і кількістю дітей, які перебувають на його утриманні, при цьому загальний розмір аліментів на всіх дітей не може перевищувати половини заробітку (доходу) відповідача. Суд враховує, що відповідач протягом тривалого часу ухилявся від виконання обов`язку щодо утримання сина, доказів сплати аліментів або іншої системної участі в утриманні дитини не надав, так само як і не надав жодних доказів істотного погіршення свого матеріального стану за період з 2013 по 2024 роки. Надана довідка про доходи №135 від 23.06.2025 підтверджує отримання ним заробітної плати лише за період з грудня 2024 року по травень 2025 року і не свідчить про його неспроможність належним чином утримувати дитину протягом усього попереднього періоду. Посилання відповідача на наявність двох інших малолітніх дітей саме по собі не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів на першого сина, оскільки такі обставини мають бути підтверджені належними доказами реальних витрат на утримання інших дітей та неможливості сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж просить відповідач. Таких доказів суду не надано. Разом з тим суд бере до уваги факт народження у відповідача двох інших дітей та необхідність забезпечення балансу між інтересами всіх дітей, а тому частка у розмірі 1/3 в даному випадку підлягає зменшенню з часу народження у [PERSON] другої дитини. За наведених обставин суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідає найкращим інтересам дитини й принципу рівності прав усіх дітей, визначити розмір аліментів на утримання [PERSON] у сумі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.08.2013 року і до [INFO] . А з 25.09.2017 року визначити розмір аліментів на утримання [PERSON] у сумі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 гривень. Щодо заявлених вимог про стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133, ч. 1, 3, 4 ст. 137, ст. 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами за умови надання стороною, яка їх заявляє, належних і допустимих доказів фактичного понесення таких витрат та їх розміру. Такими доказами є, зокрема, договір про надання правничої допомоги (та/або додатки до нього), акти приймання-передачі наданих послуг, а також платіжні документи (квитанції, платіжні доручення, фіскальні чеки тощо), які підтверджують сплату гонорару адвокату. До матеріалів справи позивачкою долучено договір про надання правової допомоги №1220-27/01/2025 та додаткова угода №11/06/25 до нього, в якому зазначено погоджений розмір гонорару у сумі 50 000,00 грн. Водночас жодних доказів фактичної оплати зазначеної суми (банківських квитанцій, платіжних доручень, касових чеків, актів приймання-передачі послуг тощо), а також доказів виникнення у позивачки реального зобов`язання сплатити вказану суму на момент розгляду справи суду не надано. Сам по собі факт укладення договору та визначення у додатку до нього розміру можливого гонорару не підтверджує понесення відповідних витрат, а отже не є достатньою підставою для їх стягнення з іншої сторони. За відсутності документального підтвердження реальності та розміру витрат на правничу допомогу суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для їх відшкодування.

Outcome: dismissed