Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилалася на те, що 20.07.2007 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступник АТ КБ «Приватбанк») було укладено кредитний договір № DZV0GK00770062, відповідно до умов якого АТ КБ «Приватбанк» було надано Відповідачу кредит в розмірі 1128,71 доларів США на термін до 19.07.2017. 20.07.2007 року з метою забезпечення виконання зобов`язання за вищевказаним кредитним договором між АТ КБ «Приватбанк» та Позивачем було укладено Договір поруки. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12.01.2018 року у справі №173/1598/16-ц було стягнуто з Позивача та Відповідача в солідарному порядку на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №DZV0GK00770062 від 20.07.2007 року в розмірі 399764,91 грн. На примусове виконання зазначеного судового рішення Самарівським ВДВС у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження № 67227860 у відношенні [PERSON] , в межах якого 27.03.2023 року на електронному аукціоні було реалізовано нерухоме майно, належне Позивачу на праві власності, а саме двокімнатну квартиру, загальною площею 47.6 кв.м., житловою площею 23.9 кв.м., яка знаходиться за адресою : [ADDRESS] , вартістю 726702,40 грн. За рахунок отриманих коштів з реалізації нерухомого майна Позивача заборгованість Відповідача перед АТ КБ «Приватбанк» була погашена в повному обсязі. Враховуючи викладене, у зв`язку з виконанням Позивачем зобов`язання Відповідача перед АТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі, Позивач має право регресної вимоги до Відповідача про стягнення з такого суми боргу в розмірі 399764,91 грн. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження без виклику учасників розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.07.2007 між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступник АТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № DZV0GK00770062, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 11128,71 доларів США. 20.07.2007 між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки. Предметом вказаного договору є надання поруки [PERSON] перед ЗАТ КБ «Приватбанк» за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № DZV0GK00770062 від 20.07.2007. Пунктом 4 Договору поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до п.7 Договору поруки до поручителя, який виконав зобов`язання боржника за кредитним договором, переходять усі права кредитора за кредитним договором і договору застави (іпотеки), укладених з метою забезпечення виконання зобов`язань боржника перед кредитором за кредитним договором. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12.01.2018 з позивача та відповідача в солідарному порядку на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DZV0GK00770062 від 20.07.2007 в розмірі 399764,91 грн. На підставі виконавчого листа №173/1598/16ц Самарівським ВДВС у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № 67227860 відносно [PERSON] 27.03.2023 під час проведеного електронного аукціону в межах виконавчого провадження № 67227860 було реалізоване майно, належне [PERSON] на праві власності, а саме квартира, розташована за адресою [ADDRESS] , вартістю 726702,40 грн. За рахунок отриманих коштів від реалізованого майна [PERSON] заборгованість [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк» була погашена в повному обсязі, що підтверджується платіжними інструкціями № 66233 та № 66234. Постановою заступника начальника Самарівського ВДВС у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 09.06.2025 виконавче провадження № 67227860 відносно [PERSON] закінчене, у зв`язку з тим, що кошти стягнуті за рахунок реалізації нерухомого майна та виконавчий документ виконано фактично. За змістом наведеної ч.1\~ст. 544 ЦК України, право на зворотну вимогу (регрес) виникає у одного з солідарних боржників до інших лише після виконання ним солідарного обов`язку. Правовий аналіз положень зазначеної правової норми дає підстави для висновку про те, що наслідки, передбачені у ній, настають лише в разі повного виконання боржником солідарного обов`язку.З фактичних обставин вбачається, що солідарний обов`язок позивача виник з договору поруки.Відповідно до ч. 1\~ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.Відповідно до\~ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.Частиною 1\~ст. 543 ЦК України\~визначено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 ЦК України).Відповідно до ч. 1\~ст. 544 ЦК України\~боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. До кожного з кількох поручителів, які виконали зобов`язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов`язку, що виконана ним. (ч. 2 та 3\~ст. 556 ЦК України).Отже, відповідно до п. 3 ч. 1 та ч. 3 ст.\~512\~та ч. 2 та 3 ст.\~556 ЦК України, до позивача як до майнового поручителя, який виконав забезпечене порукою зобов`язання за кредитним договором, перейшли усі права кредитора за цим зобов`язанням в обсязі, який був ним забезпечений та виконаний, тобто в межах суми виконаного ним за боржника зобов`язання.Правовий аналіз норм частин першої та другої\~статті 556 ЦК України\~дає підстави для висновку про те, що наслідки, передбачені в цій нормі, настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов`язання. Цей висновок узгоджується з положенням пункту 3 частини першої статті 512 ІІК України, яке передбачає подібний спосіб заміни кредитора в зобов`язанні внаслідок виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем). Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-466цс15.Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач, як поручитель, виконав основне зобов`язання відповідача перед третьою особою, забезпечене порукою в повному обсязі, в результаті чого до нього перейшли всі права кредитора і він набув права на зворотну вимогу (регрес) до відповідача щодо відшкодування сплаченої суми.Одночасно суд вказує, що\~ст. 204 ЦК України\~визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.Згідно з ч.3\~ст. 215 ЦК України\~якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).Доказів, які б свідчили про оспорювання будь-ким, або визнання судом недійсними вищезазначених правочинів, матеріали справи не містять.За таких обставин, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих позивачем доказів, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України - При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Матеріали цивільної справи містять копію договору про надання правничої допомоги № б/н від 12.12.2022, додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги, квитанцію №4791769001 від.15.07.2025 на підтвердження оплати за договором про надання правничої допомоги. У постанові від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 Верховний Суд, зменшуючи розмір заявленої до стягнення суми витрат на правову допомогу, за відсутності клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, зазначив наступне. "Суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами,

Outcome: approved