Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

Представник ТОВ «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс»» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12.07.2019 року АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] уклали кредитний договір № 2024761781, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на споживчі потреби з фіксованою ставкою 36% за користування кредитом. Загальний розмір кредиту 125104 грн. Банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту, проте останній своїх зобов`язань належним чином не виконав, наслідок чого станом на 21.06.2024 року загальна сума заборгованості за кредитом становить 87983,84 грн. 21.06.2024 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 2024761781 від 12.07.2019 року, укладеним між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] , в зв`язку із позивач просить стягнути з відповідача на користь свою користь заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 87983,84 грн., а також понесені витрати на професійну правничу допомогу та судовий збір. Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 02.09.2025 року відкрито провадження у вищенаведеній справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 16.10.2025 року надав суду відзив на позов, згідно якого вказав, що він добросовісно сплачував тіло кредиту та відсотки до лютого 2022 року. У зв`язку з початком воєнного стану не було можливості далі погашати кредит, він залишився без роботи. Вважає порушеними його права під час уступки прав вимоги, так як позивач не надав доказів належного повідомлення його про факт відступлення права вимоги (ст. 516, 518 ЦК України). Таке повідомлення є обов`язковим, оскільки впливає його на розуміння правового статусу кредитора та обов`язку відповідача перед ним. Крім того, на думку позивача сумнівна сума нарахованої загальної заборгованості в розмірі 87 983,84 гривні, включає: тіло кредиту - 31 355,560 грн., відсотки - 26 534,55 грн.; усього 57890,15 грн., а не 87 983, 84 грн., як вказує позивач. Можливе подвійне нарахування плати за користування кредитом, що суперечить принципам справедливості та добросовісності. Також, позивач вважає, що визначений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у сумі 9 200,00 грн є завищеним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належно обґрунтованими та необхідними в контексті обставин цієї справи. Враховуючи вищевикладене, щодо стягнення суми боргу у розмірі 87983,84 грн., вважає, що суд повинен врахувати перераховані платежі на погашення заборгованості у розмірі 6700,00 грн., і задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням здійснених платежів. 11.11.2025 року представник позивача надав відповідь на відзив, згідно якого вказав, що у відповідності до Глави 50 ЦК України, не повідомлення боржника про заміну кредитора не припиняє зобов?язань боржника. Наслідки не повідомлення боржника про заміну кредитора чітко вказані у ч. 2 ст. 516 ЦК України а саме якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов?язку первісному кредиторові є належним виконанням. Вказане свідчить, що відсутність/наявність повідомлення про заміну кредитора жодним чином не спростовує факту наявності боргу відповідача та, як наслідок, не спростовує позовних вимог позивача до відповідача та обов?язку останнього повернути грошові кошти. Щодо не згоди із розміром заборгованості, представник ТОВ «ФК «ЕЛТ ФІНАНС» вказала, що в силу ст. 9 Закону України ««Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», виписка є первинним документом, який підтверджує розмір та наявність заборгованості про що наголосив Верховний Суд у Постанові від 25 травня 2021 року по справі N? 554/4300/16-I. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року N 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надані позивачем виписки по рахунку є доказами наявності заборгованості відповідача у розумінні вищевказаних вимог законодавства. Щодо не згоди відповідача із заявленими позивачем витратами на правничу допомогу зауважила, що якщо сторона документально доведе, що вона понесла витрати на правову допомогу, а саме: буде надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. На підставі вищевикладеного, представник позивача просив суд позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЛТ ФІНАНС» задовольнити у повному обсязі. 02.12.2025 року представник відповідача надала суду пояснення по справі, згідно яких вказала, що для задоволення позовних вимог як правонаступника позивач повинен довести, що боржник був письмово повідомлений про відступлення права вимоги або що договір/закон не вимагають такого повідомлення. У разі відсутності такого повідомлення вимоги новоявленого кредитора не є підставою для стягнення з боржника. (ст. 516 ЦК У країни та гл. 50 ЦК). Щодо обґрунтованості розміру заборгованості та документального підтвердження вказала, що позивач у відзиві посилається на виписки та розрахунок заборгованості. Відповідач звертає увагу суду, що позивач має надати зрозумілий та покроковий розрахунок заборгованості із вказанням підстав кожного нарахування (основа нарахування, період, ставка, дати нарахувань, суми сплат, порядок врахування комісій/штрафів тощо) та відповідні первинні документи/виписки, оформлені відповідно до вимог НБУ. У разі відсутності таких документів чи незрозумілості розрахунку вимоги повинні бути відхилені або уточнені. Вказала, що ст. 617 ЦК України передбачає, що особа не відповідає за порушення зобов?язання, якщо воно стало внаслідок непереборної сили або надзвичайних обставин. Крім того, Постанова НБУ N?39 від 03.03.22 передбачає тимчасове обмеження щодо штрафних санкцій та відсотків за прострочення під час воєнного стану. Також, представник відповідача вказала, що її клієнтом взято кредит на суму 111 700 грн., сплачено з 12.08.2019 р. по 14.02.2022р. 93 748, 40 грн., залишок по кредиту складає 18 251,60 грн. З нарахованою заборгованістю 87 983,84 грн. відповідач не згоден, визнає суму 18 251,60 грн. Вимогу про стягнення 9 200,00 грн на правничу допомогу вважає явно завищеною та такою що не відповідає реальним витратам. Просила понесені позивачем витрати по сплаті судового збору стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог. Вважає, що суд повинен врахувати перераховані платежі на погашення заборгованості у розмірі 93748,40 грн. і задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням здійснених платежів, а саме стягнути з відповідача 18251,60 грн. та відмовити у стягненні 9200,00 грн. на правничу допомогу. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі анкети-заявки [PERSON] від 12.07.2019 року, між АТ «ОТП БАНК» та відповідачем 12.07.2019 року був укладений кредитний договір № 2024761781, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на споживчі потреби в сумі 111700 грн. з фіксованою ставкою 36% за користування кредитом. Загальний розмір кредиту 125104 грн. Строк на який надається кредит визначено Графіком платежів та розрахунком загальної вартості кредиту. Так, щомісячна сума погашення кредиту встановлена в розмірі 5593,38 грн. в період з 12.07.2019 року по 12.07.2024 року. Паспортом споживчого кредиту визначені умови кредитування, розмір відсотків та комісії. Згідно кредитного договору, комісія за управління кредитом сплачується щомісячно у розмірі 0,85 % від суми кредиту. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором АТ «ОТП БАНК» виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Наведене підтверджується випискою по рахунку за кредитною карткою відповідача та не спростовується самим відповідачем. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язувався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із вимогами ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. У відповідності до вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із ст.1056 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, судом встановлено, що у відповідача за кредитним договором № 2024761781 від 12.07.2019 року існують невиконані зобов`язання. Згідно долученого до позовної заяви розрахунку, заборгованість [PERSON] за кредитом складає 31 355,60 грн за кредитом, 26534,55 грн за відсотками, 30093,69 грн комісія по РО, всього 87 983,84 грн. Після лютого 2022 року заборгованість за кредитом відповідачем не сплачувалася. 21.06.2024 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 12.07.2019 року, укладеним між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] . За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Outcome: approved