Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

[PERSON] через адвоката Замуру Людмилу Павлівну звернулася до Городнянського районного суду Чернігівської області із позовом до [PERSON] , в якому представник позивачки просила розірвати шлюб, укладений між сторонами, зареєстрований 27 травня 2021 року Городнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чернігівському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис №17. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2021 року у справі №732/443/21 [PERSON] , [INFO] , надано право на шлюб із [PERSON] , [INFO] . Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 травня 2021 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та розходження поглядів щодо ведення спільного сімейного господарства, внаслідок чого шлюбні стосунки сторони припинили та вже тривалий проміжок часу кожен з подружжя живе своїм життям та інтересами. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, шлюб носить формальний характер, у зв`язку з чим позивачка вирішила розірвати шлюб. Ухвалою судді від 10 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивачка та її представник адвокат Замура Л. П. не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання останні повідомлені належним чином. 17.10.2025 представник позивача подала письмове клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, вказала, що позивачка позовні вимоги підтримує та наполягає на розірванні шлюбу (а. с. 25). 04.11.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Тібеж\~К. І. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник позивача, посилаючись на те, що розірвання шлюбу між сторонами суперечить інтересам подружжя та інтересам їх спільної дитини, просила відмовити у задоволенні позовних вимог та надати сторонам строк для примирення 6 місяців. Вказала, що відповідач бажає зберегти шлюб з позивачкою,\~оскільки це\~відповідає його\~інтересам та\~інтересам їх\~спільного малолітнього\~сина,\~для якого\~найважливіше повноцінна\~родина (а. с. 45-49). 13.11.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивачки адвоката Замури Л. П. надійшли заперечення щодо строку для примирення, в яких представник позивача зазначила, що позивачка категорично заперечує щодо надання подружжю строку для примирення і вважає, що відсутні підстави для задоволення такої вимоги відповідача, оскільки примирення між позивачкою та відповідачем є неможливим та суперечить інтересам позивачки та їх спільної дитини. Також, у заяві, яка надійшла на адресу суду 01.12.2025, представник позивачки клопотала про долучення до матеріалів справи оригіналу свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , та вказала, що позивачка заперечує проти надання строку на примирення (а. с. 63). 09.12.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Тібеж\~К. І. надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, щодо задоволення заявлених [PERSON] вимог відповідач не заперечують (а. с. 67-68). Ухвалою суду від 09 грудня 2025 року відповідачу [PERSON] відмовлено у задоволенні клопотання по надання строку на примирення. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Клопотання сторін про розгляд справи без їх участі судом задоволені. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки справа слухалась за відсутності всіх учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази та вивчивши матеріали справи, з`ясувавши позицію позивача по суті заявлених ним позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені доказами, зібраними по справі, виходячи з наступного. З дослідженого у судовому засіданні свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] установлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27 травня 2021 року, про що Городнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чернігівському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зроблено відповідний актовий запис №17. Після укладення шлюбу прізвища подружжя: чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] » (а. с. 64). Дослідженням копії актового запису про народження №111 від 30.11.2011 та свідоцтва про народження серії [NUMBER] установлено, що [PERSON] народився [INFO] , місце народження м. Мена Корюківського району Чернігівської області, його батьками вказані: [PERSON] , [PERSON] (а. с. 11-12, 14). За положенням статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша). Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Конституційний Суд України у Рішенні від 29 жовтня 2024 року №1-р/2024 зазначив, що Конституція України містить систему гарантій, що утворюють фундаментальну основу захисту права на шлюб і створення сім`ї, зокрема визначає гідність людини основою для здійснення нею всіх основних прав, серед інших права на шлюб; зобов`язує державу створювати умови для реалізації права на шлюб, які мають бути визначені законом та не повинні містити необґрунтованих перепон; встановлює фундаментальний принцип рівності, визначає, що права людини є невідчужуваними та непорушними; передбачає заборону скасування конституційних прав, звуження їх змісту та обсягу, а також заборону дискримінації за різними ознаками, зокрема при укладенні шлюбу (статті 3, 21, 24); Конституція України також установлює основні засади регулювання шлюбних і сімейних відносин: шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка; кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї; батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття; повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків; сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (стаття 51) (абзац перший підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини). Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Згідно з частинами восьмою та дев`ятою статті 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частиною другою статті 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до приписів ст. 37 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб є правозгідним. Згідно із ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У ст. 110 СК України закріплено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За змістом статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є неможливим. Як встановлено судом, сторони тривалий час не ведуть спільного господарства і побуту, не підтримують жодних подружніх стосунків, проживають окремо, мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, а відтак є очевидним те, що шлюб носить формальний характер. Вказані обставини існують упродовж тривалого часу, а спроби примирення між чоловіком та дружиною, здійснені раніше, не принесли жодних позитивних результатів. Суд вважає, що призначення судом строку на примирення, як це передбачено статтею 111 СК України, не змінить на краще стан шлюбних відносин, оскільки вказані обставини продовжуються протягом тривалого проміжку часу, а спроби примирення між сторонами не принесли жодних результатів. Крім того, позивачка категорично заперечує проти встановлення строку на примирення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливим, оскільки подружні відносини сторони припинили і їх відновлювати позивачка не має наміру та категорично наполягає на розлученні. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та інтересам їх малолітньої дитини, і це має істотне значення, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивчакою не заявлено клопотання про зміну її прізвища, то суд приходить до висновку залишити їй прізвище « [PERSON] ». Статтею 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а тому сума судового збору в розмірі 1211,20 грн, яка сплачена позивачкою, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного та

Outcome: approved