Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Держави України в особі Головного управління національної поліції в Полтавській області, Держави України в особі Полтавської обласної прокуратури про стягнення моральної шкоди за надмірне, безпідставно довготривале та неефективне досудове розслідування по кримінальному провадженню. Позовні вимоги обґрунтував тим, що Кременчуцьким районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області третій рік не здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 29 березня 2023 року внесені у Єдиний реєстр досудових розслідувань за N? 12023170500000796 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. [PERSON] , є потерпілим у даному кримінальному провадженні. Вчинені стосовно нього злочини відбулися ще 05 лютого 2023 року. При цьому три заяви щодо вчинених стосовно нього злочинів, потерпілий подав у Кременчуцьке РУП ГУНІ в Полтавській області 09 лютого 2023 року, у яких зазначив, що стосовно нього було вчинено хуліганські дії та відкрите викрадення належного йому майна на загальну суму приблизно 238195,68 грн. та пошкоджено майна приблизно на 56301,38 грн. Проте відомості в ЄРДР були внесені відповідальними особами Кременчуцького РУП ГУНІ в Полтавській області лише після винесення відповідної ухвали слідчим суддею та не за ст. 186 ч. 4 КК України та ст. 296 КК України, а за ст. 185 ч. 4 КК України із зазначенням обставин, що ніби то невідома особа вчинила таємне викрадення належного йому майна. Хоча у самих заявах про вчинені злочини потерпілий вказував на обставини щодо саме відкритого викрадення майна, а також вказував на коло осіб, причетних до вчинення злочинів та надав відповідні документи разом із переліком підозрюваних осіб, а також відеозаписи, на яких такі злочинні дії зафіксовані, включаючи і осіб, причетних до вчинення злочинів. Тобто, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні було розпочате 29 березня 2023 року та триває по теперішній час, що складає вже понад два роки. Відповідальні працівники Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області від самого початку подання [PERSON] трьох заяв про вчинені кримінальні правопорушення намагалися не розслідувати їх, а, навпаки, приховати. Так, інформація, подана позивачем потерпілим у кримінальному провадженні [PERSON] , яка містилася в його заявах, не була внесена в ЄРДР (протягом 24 годин, як того вимагає законодавство) та не були розпочаті досудові розслідування, а зазначену інформацію було зареєстровано до журналу Єдиного обліку та в послідуючому відмовлено у відкритті кримінального провадження у зв?язку з тим. що особи, які проводили перевірку «не виявили ознак кримінальних правопорушень». Крім того працівники РУП ГУПН неодноразово намагалися позбутися одного з речових доказів. який належить потерпілому, а саме телефону Google Pixel 3, яким відкрито заволодів гр. [PERSON] - один з учасників подій 05 лютого 2023 року, який видалив з телефону всю інформацію (документи, фото та відео файли), а телефон був скинутий до заводських налаштувань, та невідомим чином опинився в поліції, бо протоколу, складеного відповідно до законодавства, до цього часу ніхто не бачив та в матеріалах справи він відсутній. Дані доводи підтверджуються також листом Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області від 14 березня 2023 року за підписом т.в.о начальника [PERSON] . У зв?язку з цим 16 березня 2023 року потерпілий звернувся зі скаргою про бездіяльність Кременчуцького РУП ГУНП до начальника ГУНП в Полтавській області Рогачова Є., але не отримав жодної відповіді від нього. Натомість 27 березня 2023 року потерпілому зателефонував начальник Кременчуцького РУП ГУНП Холондович О.І. та повідомив [PERSON] , що він телефонує згідно скарги від 16 березня 2023 року до [PERSON] , та цікавився лише прізвищами працівників РУП ГУНП, які намагалися насильно повернути потерпілому телефон, без визнання його речовим доказом. Досудове розслідування, розпочалося лише після того, як слідчим суддею, по скарзі потерпілого, 27 березня 2023 року було винесено відповідну ухвалу. Фактичне внесення даних до ЄРДР не відповідає інформації жодній з трьох заяв потерпілого, після ухвали слідчого судді. У зв?язку із такою кваліфікацією злочинних дій, яка не відповідає фактичним обставинам справи, потерпілий [PERSON] неодноразово звертався до керівництва Кременчуцького РУП ГУНІ в Полтавській області, як шляхом подання відповідних заяв, так і на особистому прийомі, проте позитивних результатів такі звернення не дали. Не лише кваліфікація злочину не була змінена, але і досудове розслідування у даному кримінальному провадженні фактично не почало проводитися. Так на свою заяву від 25 квітня 2023 року, адресовану начальнику Кременчуцького РУ ГУНІ в Полтавській області [PERSON] , потерпілий протягом чотирьох місяців ніякої відповіді не отримав. Після цього потерпілий 13 вересня 2023 року звернувся на особистий прийом до начальника Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Холондовича О.І., але той відмовився його прийняти, посилаючись на свою зайнятість. В наслідок цього [PERSON] вимушений був звернутися для особистого прийому 14 вересня 2023 року до заступника начальника Кременчуцького РУП ГУНП - начальника слідчого відділу Харченко О.В., якою були дані обіцянки розглянути скаргу потерпілого, та повідомити його про хід справи. Але жодних повідомлень, протягом місяця потерпілий так і не отримав. 2 листопада 2023 року він вимушений був знову звернутися до начальника слідчого відділу Харченко О.В., але вона відмовилась від спілкування, замість неї прибув її заступник [PERSON] . Після другого звернення потерпілий отримав від заступника начальника слідчого відділу Овсія М. письмову відповідь в якій було лише вказано витяг з ЄРДР з неправдивою кваліфікацією злочину, жодної іншої інформації від посадових осіб КРУП ГУНП отримано потерпілим не було. У зв?язку з цим потерпілий [PERSON] неодноразово звертався із відповідними скаргами у Полтавську обласну прокуратуру, Кременчуцьку окружну прокуратуру, до керівництва ГУНІ в Полтавській області, в управління внутрішньої безпеки ГУНП в Полтавській області, але відповідей від них не отримав, лише з Департаменту внутрішньої безпеки отримав листа за підписом [PERSON] , де він запевнив потерпілого, що скарга буде розглянута, про результати розгляду скарги потерпілого буде окремо повідомлено. До теперішнього часу відповіді потерпілий не отримав. Зокрема, 27 листопада 2023 року потерпілий звернувся зі скаргою до керівника Кременчуцької окружної прокуратури Лапко А.О., де потерпілий повідомив, що розслідування не проводиться, що досі йому не відомо ім?я нового слідчого, що він 10 травня 2023 року написав на ім?я начальника Кременчуцького РУП ГУНП Холондовича О.I. додаток на 14 аркушах та додав відеофайли з подіями, які відбулися 05 лютого 2023 року. 29 листопада 2023 року [PERSON] подзвонив наглядовий прокурор Грімов В.Ю., який повідомив прізвище нового слідчого і сказав, що надасть відповідні вказівки по веденню справи, також запевнив [PERSON] , що диски з відеофайлами, надані потерпілим, будуть переглянуті та буде складено відповідний протокол, який буде долучено до матеріалів справи, але нічого з обіцяного [PERSON] , не було виконано. Також, після ознайомлення із матеріалами кримінального провадження наприкінці грудня 2023 року та після численних звернень до слідчого з боку потерпілого та його представника, нарешті було проведено допит потерпілого у кримінальному провадженні і Такий допит відбувся 24 січня 2024 року, тобто майже через рік після внесення відомостей у ЄРДР і став фактично першою слідчою дією, проведеною під час так званого досудового розслідування цього кримінального провадження У зв?язку із недотриманням розумних строків досудового розслідування потерпілий через свого представника неодноразово звертався з відповідними скаргами вищестоящому прокурору. Так, із листа за підписом заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури від 73 травня 2024 року вбачається, що прокурором було ініційовано перед начальником СВ Кременчуцького РУП ГУНІ в Полтавській області питання про відсторонення слідчого [PERSON] від проведення досудового розслідування та передачі кримінального провадження іншому слідчому (слідчим) для проведення подальшого досудового розслідування відповідно до п. 7. ч. 2 ст. 36 КПК України. Крім того у цьому ж листі було зазначено, що станом на 02 травня 2024 року вказівки прокурора у кримінальному провадженні не виконані, необхідні слідчі (розшукові) дії не доведені, в порушення вимог ст. ст. 9, 28 КПК України для всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження. Також зазначалося, що в порядку ст. 36 КПК України до не виконаних раніше вказівок прокурора, було надано ще й додаткові вказівки зі встановленим терміном виконання до 03 червня 2024 року. Але, такі вказівки не були виконані ані в червні, ані в липні 2024 року ані станом на дату звернення із даним позовом. Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснювали вже три слідчих: розпочинав досудове розслідування слідчий Кременчуцького РУП ГУНП Труш Д.І., який вніс в ЄРДР неправдиву, на думку позивача, інформацію, чим не виконав ухвалу слідчого судді у повному обсязі, оскільки в заявах зазначалося про вчинення кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ст.ст. 186, 296 КК України, та ухвалою слідчого судді від 23 березня 2023 року було зобов?язано слідчого внести відомості, саме відповідно до заяв потерпілого. За час досудового розслідування цим слідчим було лише допитано потерпілого, та й то протокол його допиту був перероблений зі складеного потерпілим додатку до заяв про вчинені злочини та наданий слідчому потерпілим на флеш-накопичувачі. Про неефективність проведення досудового розслідування цим слідчим також було зазначено вищевказаним листом заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури. У подальшому досудове розслідування, після відсторонення слідчого [PERSON] , було доручене слідчому [PERSON] , яка пізніше змінила прізвище на [PERSON] . Після передачі кримінального провадження новому слідчому, ефективність досудового розслідування не змінилася на краще. Слід зауважити, що керівництво слідчого відділу Кременчуцького РУП ГУНІ в Полтавській області теж не сприяло ефективності досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, оскільки після відсторонення слідчого [PERSON] від досудового розслідування, дане кримінальне провадження було передане слідчому [PERSON] (на сьогоднішній день має прізвище [PERSON] ), яка була призначена на посаду слідчого Кременчуцького РУП ГУНП лише за місяць до цього. З моменту передачі кримінального провадження для проведення досудового розслідування слідчому [PERSON] , остання за власною ініціативою не провела у кримінальному провадженні жодної слідчої дії. Ряд слідчих дій було проведено нею лише за клопотанням представника потерпілого, та й то не з першого разу. Після фактичного залишення клопотання без розгляду у встановлений законом термін, представник потерпілого змушений був звертатися до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого та вимогою зобов?язати слідчого розглянути таке клопотання. Та, навіть, після винесення ухвали слідчим суддею клопотання розглядалося протягом тривалого часу та виконано не в повному обсязі. До сьогоднішнього дня не встановлено власника автомобіля Газель, на якому вивозилися награбовані речі у [PERSON] із гаражного кооперативу Московський м.Кременчук, та водій, хоча інформація надавалася потерпілим разом із заявою про вчинення злочинів. У розпорядженні поліції є відеозаписи із камер відеоспостереження та фото цього автомобіля (зроблені потерпілим), на яких зафіксовано номерний знак зазначеного автомобіля. Так само не встановлені і не допитані конкретні виконавці злочинів, хоча їх зафіксовано за допомогою камер відеоспостереження та відеозаписи в установленому законом порядку передані у розпорядження слідчого. Із вищевикладеного вбачається, що досудове розслідування по кримінальному провадженню N?12023170500000796, триває вже більше двох років, змінилося три слідчих, здійснювали досудове розслідування, один з яких був відсторонений від розслідування зв?язку з неефективним розслідуванням. Тобто наведене свідчить про умисне затягування досудового розслідування злочинів, вчинених стосовно потерпілого, та бажанням приховати ці злочини. Після ознайомлення із матеріалами справи було встановлено, що остання слідча дія у цьому кримінальному провадженні була проведена 15 січня 2025 року, знову ж таки нe з власної ініціативи слідчого, а за клопотанням представника потерпілого, яке було виконане з порушенням всіх термінів його виконання і не в повному обсязі. Із характеру проведення досудового розслідування позивач робити висновки, що жодна слідча дія, так само як і вказівки процесуального керівника, що надавалися слідчому не були спрямовані на реальне встановлення обставин вчиненого злочину, його розкриття, встановлення осіб, причетних до його вчинення, а такі дії були лише спрямовані на зменшення можливості подання потерпілим скарги на бездіяльність. Тобто сподівання потерпілого на виконання правоохоронними органами своєї основної функції - захисту від протиправних посягань, розкриття та розслідування злочинів не знайшли своєї відповідної реакції в діях таких правоохоронних органів. Позивач вважає, що у даній конкретній ситуації діями відповідачів була заподіяна моральна шкода позивачу, а саме: тривала бездіяльність посадових осіб, пов?язана з невиконанням своїх обов?язків, не проведенні комплексу дій передбачених КПК України. Так, позивачеві були спричинені моральні страждання, що безумовно змінило його нормальний життєвий ритм, було завдано суттєвих немайнових втрат, емоційних затрат, також морально страждає і його родина, що так само негативно впливає на потерпілого, щоденний стресовий стан негативно впливає і на його здоров?я, гіпертонічний криз 25 вересня 2023 року призвів до інсульту, бездіяльність правоохоронних органів призвела до позбавлення можливості реалізувати потерпілому свої звички та бажання, два роки потерпілий не може користуватися своїм телефоном, який знаходиться у нього, як речовий доказ, та своїм автомобілем, деталі якого були пограбовані разом з іншими речами. Зазначив, що даний автомобіль робився для участі у виставках рарітетних авто і знаходився у напіврозібраному стані, багато деталей якого були унікальними та виготовленими на замовлення. Також витрачений безповоротно час його життя, вселяє розчарування правоохоронною системою, яка не може ефективно захистити його права та забезпечити почуття захищеності від протиправних посягань. Крім того, на сьогоднішній день залишається невідшкодованою і завдана відкритим викраденням та пошкодженням майна шкода на загальну суму близько 300000 грн. Не вжиття заходів, щодо кваліфікації дій, як злочинних щодо осіб, які або безпосередньо вчиняли дані злочини, або активно сприяли їх вчиненню створюють ситуацію, коли вказані особи продовжують перешкоджати нормальному стану життя потерпілого, в тому числі і шляхом вчинення нових злочинів. Так, неправомірними діями осіб, які активно сприяли вчиненню даного злочину, а саме особами, які називають себе керівниками гаражного кооперативу «Кременчуцький», було безпідставно відключено гараж потерпілого 26 серпня 2023 року від мережі електропостачання, що завдає йому матеріальних збитків. Та під час розгляду цивільної справи щодо протиправності їх дій у суді, у суд ними було подано підроблені документи і за даним фактом на сьогоднішній день проводиться досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ст. 358 КК України, до участі у якому [PERSON] теж залучений, як потерпілий. Враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, суму завданої та невідшкодованої шкоди, ступінь вини осіб, які завдали моральної шкоди, принципи розумності та справедливості, позивач вважає, що достатньою компенсацією заподіяної моральної шкоди буде стягнення із відповідачів на його користь 3630240 грн. Ухвалою судді від 06.05.2025 року відкрито провадження та постановлено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження. 04.06.2025 року на адресу суду надійшов відзив представника ГУ НП в Полтавській області на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнають із наступних підстав. СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №12023170500000796 від 29.03.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. У ході досудового розслідування встановлено, що 05.02.2023 близько 17 години за адресою: м. Кременчук, вул. Вадима Пугачова, гаражний кооператив «Московський», невстановлена особа, таємно, шляхом зламу замка гаражу № [NUMBER] вчинила крадіжку майна, належного [PERSON] . Вказаний факт зареєстровано до ЖЄО Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області 28.03.2023 за № 5510 та відомості 29.03.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023170500000796 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. 24.01.2024 допитано потерпілого [PERSON] , який повідомив, що 05.02.2023 в першій половині дня, на території гаражного кооперативу «Московський» (далі ГК), що розташований за адресою: м. Кременчук, вул. Вадима Пугачова, буд. 55 відбувалось зібрання його членів. Однією з проблем, що обговорювалася було виявлення того, що гр. [PERSON] , який є членом ГК та власником гаражу № [NUMBER] незаконно, після закінчення договору оренди на гараж № [NUMBER] (дія договору з 25.05.2020 по 25.05.2022), який він уклав із власником гаражу гр. [PERSON] , продовжував користуватися і відмовився покинути приміщення вказаного приміщення. Членами кооперативу під час усного голосування прийнято рішення на примусове видворення гр. [PERSON] разом з його майном, яке перебувало в приміщені гаражу № [NUMBER] . Потім на тому ж зібранні членів ГК було встановлено, що власниця гаражу № [NUMBER] гр. [PERSON] протягом тривалого часу не може потрапити до приміщення свого гаражу, неодноразово пробувала відчинити ворота, але у неї не виходило. У зв`язку з вищевикладеним членами кооперативу, за погодженням з гр. [PERSON] , прийнято рішення вирізати замки та отвір у воротах гаражу № [NUMBER] для того, щоб потрапити в середину. У цей час гр. [PERSON] сказав, що потрапити в гараж № [NUMBER] членам ГК не вийде, але не пояснив чому. Коли членами ГК було зроблено отвір у воротах вказаного гаражу, власниця гр. [PERSON] виявила у своєму приміщені сторонні речі та зроблений дверний отвір, якого раніше не було до приміщення гаражу № [NUMBER] , коли гр. [PERSON] запитала у гр. [PERSON] , що відбувається, він пояснив, що оскільки вона довгий час не користувалась гаражем № [NUMBER] в нього почала сиріти та пліснявіти стіна, через що ним прийнято рішення зробити двері до гаражного приміщення [PERSON] та провести ремонтні роботи крівлі та внутрішніх стін гаражу. У подальшому потерпілий вирішив поставити опалювальну піч для прогрівання приміщення гаражу № [NUMBER] та запобігання подальшому розвитку плісняви та збирання вологи. Також гр. [PERSON] вирішив використовувати гаражне приміщення [PERSON] , як власне приміщення, не ставши, його законним власником та не погодивши жодних з вказаних вище дій з іншими члена ГК та його власницею. Таким чином, вислухавши гр. [PERSON] власниця гаражу № [NUMBER] надала можливість сусіду забрати свої речі. В ході досудового розслідування переглянуто запис з камери відеоспостереження, який надав голова ГК гр. [PERSON] , де видно як гр. [PERSON] разом з дружиною переносять безліч речей з гаражного приміщення № [NUMBER] до приміщення власного гаражу № [NUMBER] протягом години. Потім, близько о 16 години до гаражного приміщення № [NUMBER] під`їхав автомобіль ГАЗ 33021, д.н.з. [NUMBER] , який викликала гр. [PERSON] для того, щоби забрати свої речі, які перебували в її гаражі для забезпечення їх схоронності, оскільки ворота гаражу були пошкоджені і відновити їх цілісність за день можливості не було. Співробітниками поліції було опитано голову ГК гр. [PERSON] , який повідомив, що гр. [PERSON] дали можливість забрати його речі, які перебували в приміщені гаражу № [NUMBER] . Крім того опитано гр. [PERSON] , яка повідомила, що почала вивозити свої речі тільки після того як гр. [PERSON] забрав всі свої речі з її гаражного приміщення. Також [PERSON] повідомила, потерпілий жодного разу не підходив та не заперечував щодо вивезення нею речей, що залишились в гаражі № [NUMBER] після того, як він разом з дружиною переніс своє майно до власного гаражу. До матеріалів кримінального провадження долучено копії документів щодо порядку вступу людей до членів ГК (Уставу ГК та Виписку з ЄДР), які надав голова ГК Войтов С.В. В якості свідків допитано членів ГК, які перебували 05.02.2023 на місці події, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які дали показання аналогічні показанням [PERSON] та [PERSON] . Неодноразово, в порядку ст. 40 КПК України, надавалися доручення щодо встановлення обставин вчиненого злочину. Зокрема, повторно направлено доручення в порядку ст. 40 КПК України з метою допиту в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В ході допиту яких доручено детально з`ясувати, на якій підставі здійснюється вхід та вихід з гаражного кооперативу «Московський», кому належать гаражні приміщення №№ [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , яким чином вирішується питання щодо надання у користування гаражу, окрім того з`ясувати всі обставини події, що мали місце 05.02.2023, встановлення особи, яка 05.02.2023 користувалася автомобілем марки «KIA Cerato» [NUMBER] та допитати її в якості свідка, з приводу подій, які мали місце у гаражному кооперативі «Московський» в м. Кременчуці, встановлення особи, яка 05.02.2023 користувалася автомобілем марки «Honda CR-V» [NUMBER] та допитати її в якості свідка, з приводу подій, які мали місце у гаражному кооперативі «Московський» в м. Кременчуці, встановлення особи, яка 05.02.2023 користувалася автомобілем марки «ЗАЗ» [NUMBER] та допитати її в якості свідка, з приводу подій, які мали місце у гаражному кооперативі «Московський» в м. Кременчуці, встановлення особи, яка 05.02.2023 користувалася автомобілем марки «ГАЗ 33021» [NUMBER] та допитати її в якості свідка, з приводу подій, які мали місце у гаражному кооперативі «Московський» в м. Кременчуці, встановлення особи, яка 05.02.2023 користувалася автомобілем марки «Mitsubishi Galant» [NUMBER] та допитати її в якості свідка, з приводу подій, які мали місце у гаражному кооперативі «Московський» в м. Кременчуці. На даний час досудове розслідування кримінального провадження триває. Крім цього, звернули увагу на те. що досудове розслідування розпочато на підстави ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23.03.2023, якою уповноважених осіб Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області зобов`язано внести відомості до ЄРДР про кримінальні правопорушення, викладені в заяві [PERSON] від 09.02.2023. На виконання зазначеної ухвали суду відомості слідчим СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Трушом Д. (звільнений з НПУ в 2024 року) до ЄРДР внесені 29.03.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за фактом крадіжки майна, належного [PERSON] із гаражу № [NUMBER] в гаражному кооперативі «Московський», що мало місце 05.02.2023 в м. Кременчуці по вул. В. Пугачова. Що стосується визначеної слідчим попередньої правової кваліфікації у даному кримінальному провадженні ч. 4 ст. 185 КК України, слід зазначити, що при внесенні відомостей до ЄРДР слідчий керується положеннями ст. 214 КПК України, згідно якої до ЄРДР при початку досудового розслідування вноситься виключний перелік відомостей, передбачений частиною 5 вказаної статті. Зокрема, вносяться відомості про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статі) закону України про кримінальну відповідальність. При цьому, слідчий, при визначені попередньої правової кваліфікації наділений дискреційними повноваженнями, які дають йому право самостійно визначити попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення, виходячи із змісту відповідної заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення. Незважаючи на те, що на законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє, у судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, орган державної влади має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення (рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 1840/2970/18). Отже, враховуючи, що ухвала Автозаводського районного суду м. Кременчука у справі № 524/1676/23 не містила в резолютивній частині зобов`язань внести відомості до ЄРДР за конкретними кримінальними правопорушеннями із зазначенням саме статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, слідчим визначена попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення під час внесення відомостей до ЄРДР на виконання даної ухвали суду, саме виходячи із змісту та обставин, викладених у заяві позивача від 09.02.2023. При цьому, визначення попередньої правової кваліфікація під час внесення відомостей до ЄРДР входить до повноважень виключно слідчого, прокурора, а не будь-яких інших осіб. 04.05.2023 досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні доручено слідчому СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Білицькому В. (звільнений з НПУ в 2024 році), яким за період здійснення досудового розслідування двічі надавалися відповідні доручення оперативному підрозділу в порядку ст.ст. 40,41 КПК України з переліком конкретних слідчих (розшукових ) дій у даному кримінальному провадженні; допитаний потерпілий [PERSON] (показання викладені на 18 аркушах). 04.06.2024 проведення досудового розслідування уданому кримінальному провадженні доручено слідчому [PERSON] . За період розслідування слідчим Федік О.О. зазначеного кримінального провадження проведено:- в порядку ст.ст.40, 41 КПК України надано доручення оперативному підрозділу на проведення конкретних слідчих (розшукових) дій;- надано запит в порядку ст.93 КПК України до ГК «Кременчуцький»;- допитано як свідка [PERSON] ;- проведено огляди оптичних носіїв із відеозаписами, наданими ГК «Кременчуцький» та [PERSON] за участю потерпілого та його адвоката;- проведено огляд мобільного телефону, належного [PERSON] , який останній отримав на зберігання як речовий доказ; - допитано як свідка [PERSON] ;- допитано як свідка [PERSON] ;- допитано як свідка [PERSON] ;- допитано як свідка [PERSON] ;- допитано як свідка [PERSON] ;- допитано як свідка [PERSON] . Таким чином, доводи [PERSON] щодо бездіяльності правоохоронних органів частині розслідування кримінального провадження № 12023170500000796 не відповідає дійсності, оскільки органом досудового розслідування вживаються заходи для встановлення істини у кримінальному провадженні та збирання відповідних доказів, які підтвердять або спростують наявність ознак злочину, вчиненого відносно потерпілого. Що стосується доводів [PERSON] в частині відсутності ініціативи з боку слідчого щодо проведення певних слідчих дій, в зв`язку з чим, він вимушений звертатися із відповідними клопотаннями, в даному випадку не може розцінюватися як бездіяльність правоохоронного органу, оскільки Кримінальний процесуальний кодекс України наділяє потерпілого правом на звернення з клопотаннями про проведення слідчих дій і не визначає при цьому умови, за яких повинно заявлятися таке клопотання. Отже, волевиявлення потерпілого на звернення з клопотанням про проведення слідчих дій до органу досудового розслідування не може ототожнюватися виключно з його бездіяльністю. Що стосується доводів [PERSON] в частині проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні понад двох років і що свідчить про умисне затягування розслідування злочинів, вчинених проти потерпілого, це твердження також не узгоджується із діючими нормами Кримінального процесуального кодексу України, оскільки відповідно до вимог ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження. Враховуючи, що у даному кримінальному провадженні особі про підозру не повідомлялося, орган досудового розслідування не обмежений у термінах проведення досудового розслідування. Разом з тим, слід зазначити, що положення ст. 28 КПК України регламентують розумні строки для проведення процесуальної дії та прийняття процесуального рішення. При цьому, розумні строки не можуть перевищувати передбачені КПК України строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено відсутність порушення органом досудового розслідування вчинення процесуальної дії або прийняття процесуального рішення з порушеними строками, які передбачені КПК України для їх проведення. Крім того, слід врахувати, що у кожного слідчого СВ Кременчуцького РУП перебуває в провадженні в середньому 265 кримінальних проваджень (безпосередньо у слідчого Федік О. 116 кримінальних проваджень), в зв`язку з чим, слідчі (процесуальні) дії проводяться пропорційно кількості кримінальних проваджень. Доводи потерпілого [PERSON] в частині обставин, які зумовили виникнення у нього моральних страждань, слід розцінювати критично, оскільки з їх змісту, викладеному в позовній заяві вбачається, що в основному обставини, на які посилається [PERSON] не є предметом розслідування у вказаному кримінальному провадженні (пошкодження раритетного автомобілю; цивільні спори з приводу користування гаражним приміщенням), а обставина стосовно неможливості користуватися належним йому мобільним телефоном спростовується його ж заявою від 08.03.2023, згідно якої [PERSON] категорично відмовився отримувати належний йому мобільний телефон від працівників поліції, а погодився його отримати лише 08.08.2024 для подальшого зберігання як речовий доказ, що не виключає можливості ним користуватися за призначенням, оскільки речовий доказ детально оглянутий в ході досудового розслідування з фіксацією всіх встановлених його ознак. Підставою для відшкодування моральної шкоди є наявність так званого складу цивільного правопорушення (делікту), який включає в себе наступні елементи: наявність самої моральної шкоди; протиправні дії чи бездіяльність заподіювача шкоди, наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями (бездіяльністю) та завданою шкодою. В залежності від змісту правовідносин необхідна також вина особи, яка заподіла шкоду. При розгляді вимоги позивача про відшкодування завданої йому моральної шкоди судом можуть братися до уваги лише ті негативні наслідки немайнового характеру, які доведені позивачем під час розгляду даної справи. Так, відповідно до вищевказаних норм права позивач при розгляді справи повинен був довести: - факт наявності моральної шкоди;- факти протиправних діянь саме Головного управління Національної поліції в Полтавській області;- наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діяннями Головного управління Національної поліції в Полтавській області та завданою шкодою;- вина відповідача. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Проте, слід звернути увагу на те, що ГУНП в Полтавській області не було вчинено жодних протиправних дій стосовно позивача. З змісту позовної заяви взагалі не зрозуміло яким чином та на які обставини посилається позивач при визначенні суми моральної шкоди у розмірі 3 630 240,00 грн. При цьому, кожен випадок завдання моральної шкоди є індивідуальним, і саме тому суд повинен розуміти, яким є характер і обсяг страждань особи, в чому вони проявляються, як довго тривають тощо з тією метою, щоб оцінити розмір завданої шкоди та, як результат, винести розумне та справедливе рішення по справі, незалежно від того, які розміри були присуджені за рішеннями ЄСПЛ та які висновки викладені науковцями. Більше того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.09.2019 по справі № 916/1423/17: «…Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом (частина друга статті 1177 ЦК України) ….Держава не несе майнову відповідальність перед потерпілими за всі злочини, які залишилися нерозкритими. У 2005 році Україна підписала Європейську конвенцію про відшкодування збитку жертвам насильницьких злочинів від 24 листопада 1983 року (не була ратифікована). Втім, ця Конвенція передбачає обов`язок держави щодо виплати компенсації не всім потерпілим від злочину, а лише фізичним особам жертвам насильницьких злочинів. …Велика Палата Верховного Суду відхиляє аргумент скаржника про помилкове незастосування судами попередніх інстанцій норм Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Суди попередніх інстанцій правильно спростували посилання позивача на норми цього Закону як на підставу відшкодування шкоди. Закон врегульовує правовідносини відшкодування шкоди, завданої виключно громадянинові внаслідок незаконного притягнення його до відповідальності, його дія не розповсюджується на потерпілих осіб, яким завдано шкоди внаслідок бездіяльності органу досудового розслідування та прокуратури під час розслідування за заявою таких осіб….». Таким чином, обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, є недоведеними, а тому позовні вимоги [PERSON] щодо відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню. 13.06.2025 року на адресу суду надійшов відзив Полтавської обласної прокуратури на позовну заяву [PERSON] , відповідно до якого вважають позов [PERSON] необґрунтованим та безпідставним, відтак не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Під час розслідування кримінального провадження: - в порядку ст. ст. 40, 41 КПК України 19.06.2024, 25.06.2024 надані доручення оперативному підрозділу на проведення конкретних слідчих (розшукових) дій; - 07.08.2024 надано запит в порядку ст. 93 КПК України до ГК «Кременчуцький» (колишній «Московський») та отримано відповідь про власників гаражів та протоколу засідання кооперативу; - 08.07.2024 допитано в якості свідка [PERSON] , яка надала показання, про те, що 05.02.2023 відбулися збори членів гаражного кооперативу «Московський». На зборах обговорювалось питання про те, що [PERSON] несанкціоновано втрутився в електроживлення кооперативу та не платив членські внески, а також порушував правила кооперативу. Окрім того, свідок зазначила, що вона не може потрапити у власний гараж № [NUMBER] вже тривалий час. Також розглядалось питання про те, що [PERSON] яка надавала в оренду [PERSON] свій гараж № [NUMBER] також не може в нього потрапити. Вирішуючи вказані питання відбулася суперечка між [PERSON] , його дружиною та членами кооперативу, була викликана поліція, яка приїжджала для врегулювання конфлікту. Вирізавши двері з гаражів виявлено, що гаражі № [NUMBER] та № [NUMBER] заповнені речами [PERSON] , а в гараж № [NUMBER] прорубані двері з гаражу № [NUMBER] , який належить [PERSON] . Всі речі з гаражів були винесені на двір та складені біля гаражу № [NUMBER] ; - 14.11.2024 та 15.11.2024 проведено огляди оптичних носіїв із відеозаписами, наданими ГК «Кременчуцький» та [PERSON] за участю потерпілого та його адвоката; - 08.08.2024 проведено огляд мобільного телефону, належного який останній отримав на зберігання як речовий доказ; - 08.07.2024, 07.08.2024, 18.01.2025 допитано в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які надали показання аналогічні показанням свідку [PERSON] . Всі допитані свідки не бачили, щоб хтось наносив тілесні ушкодження [PERSON] та його дружині, вчиняв хуліганські дії відносно останніх чи пошкодив їх майно, а також здійснив крадіжку майна заявника. Суперечка була, але вона була спровокована діями [PERSON] та його дружини, які перешкоджали в доступі до гаражів № [NUMBER] та № [NUMBER] . [PERSON] 09.02.2023 було подано 3 заяви до Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області щодо відкритого викрадення його мобільного телефону, пошкодження та крадіжки належного йому майна. Вказані заяви була розглянуті та зареєстровані в ЖЄО № 2646, № 2647, № 2648 від 13.02.2023, оскільки перевіркою викладених доводів ознак кримінальних правопорушень не установлено. Зокрема установлено, що під час суперечки на зборах в гаражному кооперативі «Московський» у заявника з рук випав мобільний телефон (ним він фільмував події), який підняв учасник зборів гаражного кооперативу [PERSON] та відразу хотів встановити власника, а коли не зміг цього зробити, викликав працівників поліції та повідомив що знайшов телефон в гаражному кооперативі «Московський», який в нього і був вилучений. Вказане підтверджується поясненнями [PERSON] і електронним рапортом про звернення особи щодо знайдення мобільного телефону. В подальшому мобільний телефон був повернутий власнику [PERSON] . Що стосується визначеної слідчим попередньої правової кваліфікації у даному кримінальному провадженні за ч. 4 ст. 185 КК України, слід зазначити, що при внесенні відомостей до ЄРДР слідчий керується положеннями ст. 214 КПК України, згідно якої до ЄРДР при початку досудового розслідування вноситься виключний перелік відомостей, передбачений частиною 5 вказаної статті, у тому числі вносяться відомості про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статі) Закону України про кримінальну відповідальність. Враховуючи, що ухвала Автозаводського районного суду м. Кременчука у справі №524/1676/23 від 23.03.2023 не містила в резолютивній частині зобов`язань внести відомості до ЄРДР за конкретними кримінальними правопорушеннями із зазначенням саме статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність, слідчим визначена попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення, виходячи із змісту та обставин, викладених у заяві позивача від 09.02.2023. Наразі досудове розслідування кримінального провадження триває. Процесуальним керівником вживались заходи щодо активізації розслідування. Зокрема, прокурором 30.11.2023, 03.05.2024, 04.06.2025 слідчому надавались письмові вказівки. Окрім того, 03.05.2024 процесуальним керівником ініційовано питання про зміну слідчого на підставі п. 7 ч. 2 ст. 36 КПК України. Факт скасування слідчими суддями постанов слідчих та задоволення клопотань [PERSON] , зобов`язання слідчого вчинити дії не свідчить про неналежне виконання прокурорами повноважень процесуального керівника. Так, реалізація позивачем права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого або прокурора та задоволення таких скарг слідчим суддею, само по собі не свідчить про незаконність прийняття рішень, які обмежують права і свободи позивача, а зводяться до реалізації права на здійснення функції контролю в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування. Водночас, скасування судом процесуальних рішень у кримінальному провадженні за скаргою позивача, є достатньою сатисфакцією. Для застосування деліктної відповідальності на підставі ст. 1167 ЦК України необхідною є наявність складу правопорушення, а саме: 1) наявність шкоди; 2) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і шкодою; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. Твердження позивача про наявність моральних страждань не ґрунтуються на вимогах ст. 82 ЦПК України та підлягають доведенню позивачем на загально визначених підставах згідно зі статтею 81 ЦПК України. Процедура розгляду скарги та форма прийнятого слідчим суддею рішення не передбачає встановлення у ньому протиправності поведінки та вини органу досудового розслідування (елементів (складових) деліктної відповідальності). Реалізація такого механізму, як оскарження постанов, дій (бездіяльності) слідчого у розумінні статті 23 ЦК України не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав особи. При цьому, сам факт винесення слідчим суддею процесуальної ухвали про задоволення скарги, зобов`язання вчинити дію, не свідчить про те, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральної шкоди. Судовий контроль на стадії досудового розслідування, внаслідок якого постановлено зазначену позивачем ухвалу слідчого судді, не є достатньою підставою для висновку про протиправність дій відповідача і притягнення його до цивільно-правової відповідальності. Позивачем, окрім ухвал слідчих суддів, не зазначено належних та допустимих доказів на підтвердження душевних страждань, яких він міг зазнати у зв`язку з процесуальними рішеннями органу досудового розслідування, тому правові підстави, передбачені статтями 1173, 1174, 1176 ЦК України для відшкодування моральної шкоди відсутні. Ухвалою суду від 15.09.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, надали пояснення, аналогічні викладеному у позовній заяві. Представник Державної казначейської служби у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні. Пояснила, що позовні вимоги [PERSON] зводяться до неефективності досудового розслідування. Суду не надано жодного рішення, яке набрало законної сили, яким встановлено порушення прав позивача. Жодним чином не обґрунтовано розмір моральної шкоди. Вважає позовні вимоги [PERSON] передчасними, тому у задоволенні позову необхідно відмовити. Представник ГУ НП в Полтавській області позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позову. Надав пояснення, аналогічні викладеному у відзиві. Додатково пояснив, що здійснення судового контролю слідчим суддею щодо скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження є достатньою сатисфакцією для відновлення прав позивача. Бездіяльність органу досудового розслідування не встановлена жодним доказом. Просив відмовити у задоволенні позову. Представник Полтавської обласної прокуратури у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, не погодився із доводами позивача, які зазначені у позовній заяві. Так, [PERSON] не надано суду жодних доказів того, що мала місце бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні. Процесуальним прокурором надавалися письмові вказівки, його дії ніким не оскаржувалися. При цьому, наявність недоліків у процесуальній діяльності слідчого і прокурора не є підставою для відшкодування шкоди. Вина вказаних осіб жодним документом не встановлена. Рішення про закриття кримінального провадження відсутнє, тому питання щодо стягнення моральної шкоди у зв`язку з надмірною тривалістю досудового розслідування порушено передчасно. Також позивачем жодним чином не обґрунтовано розмір моральної шкоди. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові та електронні докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.56 Конституції України право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Пунктом 3 частини другої\~статті 11\~ЦК України визначено, що завдання майнової (матеріальної) шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Згідно пункту 8 частини другої\~статті 16\~ЦК України відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частини перша та третя\~статті 22 ЦК України). Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2)\~якщо шкоди\~завдано фізичній\~особі внаслідок\~її незаконного\~засудження,\~незаконного притягнення\~до кримінальної\~відповідальності,\~незаконного застосування\~запобіжного заходу,\~незаконного затримання,\~незаконного накладення\~адміністративного стягнення\~у вигляді\~арешту або\~виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до частин 6 та 7 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Оскільки у даній справі позовні вимоги полягають у відшкодуванні шкоди, спричиненої фізичній особі бездіяльністю посадових осіб органів, що здійснюють досудове розслідування, та прокуратури, то відповідно до положень частини шостої\~статті 1176 ЦК України\~така шкода відшкодовується на загальних підставах. Загальні підстави відшкодування шкоди, завданої органом державної влади та посадовою або службовою особою органу державної влади, передбачені статтями\~1173,\~1174 ЦК України. За частиною 1 статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. У відповідності до вимог ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Застосовуючи стаття\~1173,\~1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. Така правова позиція висловлена у постанові ВП ВС від 03.09.2019 року у справі №916/1423/17. Позивач обґрунтовував свої вимоги не тільки окремими фактами бездіяльності в ході досудового розслідування, а його неефективністю в цілому, оскільки протягом близько 3 років після початку кримінального провадження, винні у вчинення кримінального порушення особи не знайдені і не притягнуті до кримінальної відповідальності, хоча потерпілий на них прямо вказує. Саме внаслідок такої ситуації позивач несе моральні страждання, які оцінює у 3 630 240,00 грн. За статтею 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. ЄСПЛ, оцінюючи ефективність різних національних засобів правового захисту у зв`язку з надмірною тривалістю провадження, розробив кілька критеріїв та принципів, які сформулював у своїх рішеннях. Так, ЄСПЛ вказав, що вирішальним питанням при оцінюванні ефективності засобу правового захисту у випадку скарги щодо тривалості провадження є те, чи може заявник подати цю скаргу до національних судів з вимогою конкретного відшкодування; іншими словами, чи існує будь-який засіб, який міг би вирішити його скаргу шляхом надання безпосереднього та швидкого відшкодування, а не просто опосередкованого захисту його прав, ґарантованих статтею 6 Конвенції (див. mutatis mutandis § 59 рішення ЄСПЛ у справі "Меріт проти України" (Merit v. Ukraine) від 30 березня 2004 року, заява N 66561/01). Суд також постановив, що цей засіб вважатиметься "ефективним", якщо його можна використати, щоб прискорити постановлення рішення судом, який розглядає справу, або надати скаржникові належне відшкодування за зволікання і затримки, що вже відбулися (§ 78 того ж рішення). Судом встановлено, що у провадженні Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження №12023170500000796 від 29.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, відомості про яке внесено за заявами [PERSON] від 09.02.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Автозаводського районного суду Полтавської області від 23.03.2023 року у справі №524/1636/23. 27.02.2023 року на електронну пошту ДБР у Полтавській області позивачем направлялося повідомлення про вчинення злочину працівниками патрульної поліції та слідчого, на яке 12.04.2024 року отримано відповідь Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Полтаві) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві про направлення зави до ГУ НП в Полтавській області для організації розгляду у межах компетенції. Згідно листа т.в.о.начальника Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області від 14.03.2023 року №107/К-207 повідомлено про невнесення відомостей до ЄРДР за заявами [PERSON] від 09.02.2023 р., які зареєстровані за №№2646, 2647, 2648, у зв`язку з відсутністю підстав, які передбачені ч.1 ст.214 КПК України. 25.04.2023 року [PERSON] звертався до начальника Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області із заявою про зміну кваліфікації кримінальних правопорушень у кримінальному провадженні №12023170500000796 від 28.03.2023 року. 14.09.2023 року [PERSON] звернувся на особистий прийом до заступника начальника УП начальника СВ КРУП підполковника поліції Харченко О. щодо розслідування кримінального провадження, яким прийнято рішення надати заявнику відповідь про результати розгляду заяви. 04.10.2023 року за вих..№107/К-20/оп [PERSON] надано відповідь про доручення його заяви від 10.05.2023 року до матеріалів кримінального провадження №12023170500000796 від 29.03.2023 року. Повідомлено про вжиття заходів щодо перевірки викладених у заяві фактів. Запропоновано прибути до слідчого для проведення допиту у якості потерпілого. 27.11.2023 року [PERSON] подано скаргу керівнику Кременчуцької окружної прокуратури Лапко А.О. щодо відсутності жодних зусиль та процесуальних дій з боку слідчого, спрямованих на повідомлення винним про підозру та скерування обвинувальних актів до суду. Просив надати прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, та слідчому вказівки щодо строків прийняття процесуальних рішень. У разі встановлення вини відповідних службових осіб у недотриманні розумних строків, просив вирішити питання про їх притягнення до відповідальності, встановленої законом. 01.12.2023 року за вих.№52-207-23 Камєнцеву Б. надано відповідь, згідно якої прокурором вивчено стан досудового розслідування у кримінальному провадженні та 30.11.2023 слідчому надано письмові вказівки щодо подальшого проведення досудового розслідування. 24.01.2024 року [PERSON] допитано у якості потерпілого у кримінальному провадженні №12023170500000796 від 28.03.2023 року. 01.05.2024 року адвокатом Шевченком С.М. в інтересах [PERSON] подано керівнику Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області скаргу на недотримання розумних строків досудового розслідування, просив, за наявності підстав, надати прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, вказівки щодо строків прийняття процесуальних рішень, зокрема щодо відповідної кваліфікації злочинних дій винних осіб, повідомлення їм про підозру та скерування обвинувального акту в суд за підсудністю. 03.05.2024 року за вих.№52-207-23/24 адвокату Шевченку С. та Камєнцеву Б. надано відповідь про те, що вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що станом на 02.05.2024 року вказівки прокурора у кримінальному провадженні не виконані, необхідні слідчі (розшукові) дії не проведені. у порушення вимог ст.ст. 9, 28 КПК України, для всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин за кримінальним провадженням, у зв`язку з чим прокурором направлено лист на адресу керівництва СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області щодо розгляду питання про відсторонення слідчого [PERSON] від проведення подальшого досудового розслідування та передачі кримінального провадження іншому слідчому (слідчим) для проведення подальшого досудового розслідування, відповідно п.7 ч.2 ст.36 КПК України. Також повідомлено, що процесуальному керівнику у кримінальному провадженні, прокурором вищого рівня, у порядку ст..308 КПК України надані вказівки щодо витребування матеріалів досудового розслідування, вивчення та вжиття вичерпних заходів прокурорського реагування, у тому числі щодо необхідності проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні. Процесуальним керівником у кримінальному провадженні на виконання наданих керівником вказівок 03.05.2024, в порядку ст.36КПК України слідчому надані письмові вказівки з контрольним строком їх виконання до 03.06.2024 року. 21.05.2024 року адвокатом Шевченком С.М. в інтересах [PERSON] направлено заступнику начальника Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області адвокатський запит з проханням повідомити чи передане виконавче провадження №12023170500000796, на виконання вказівок прокурора, іншому слідчому, якщо так, то просив повідомити який саме слідчий проводить досудове розслідування даного кримінального провадження. У відповідь на запит 21.05.2024 року за вих..№64-Аз/115/107/12-2024 Т.в.о.заступника начальника СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області повідомлено про скерування кримінального провадження до СУ ГУНП в Полтавській області, у зв`язку з чим, матеріали кримінального провадження іншому слідчому не передавалися. Клопотанням адвоката Шевченка С.М. в інтересах [PERSON] , адресованим слідчому СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, від 25.07.2024 року висловлено прохання оглянути мобільний телефон Google Pixel XL на предмет його працездатності та наявності встановлених у ньому SIM карт та накопичувачів інформації, а також на предмет наявності на носіях телефону інформації, яка може бути важливою для даного кримінального провадження, зафіксувавши процес огляду телефону у відповідному протоколі. Після проведення огляду, залучити телефон до кримінального провадження як речовий доказ. Після залучення телефону як речового доказу передати його на відповідальне зберігання власнику потерпілому [PERSON] . 30.07.2024 року адвокатом Шевченком С.М. в інтересах [PERSON] направлено слідчому Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області адвокатський запит з проханням повідомити результати розгляду клопотання від 25.07.2024 року. 07.08.2024 року [PERSON] через свого представника адвоката Шевченка С.М. звернувся зі скаргою на бездіяльність слідчого щодо не розгляду вищевказаного клопотання. Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 12.08.2024 року у справі №524/8514/24 закрито провадження за скаргою у зв`язку з тим, що на час розгляду скарги клопотання розглянуто. 05.08.2024 року адвокат Шевченко С.М. в інтересах [PERSON] подав слідчому СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області клопотання про проведення огляду накопичувача інформації Mikro SD та переглянути відеозаписи, збережені на вказаному носієві, зафіксувавши процес огляду у відповідному протоколі; залучити носій до кримінального провадження як речовий доказ. 19.08.2024 року адвокат Шевченко С.М. звернувся в інтересах [PERSON] до слідчого СК Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області з адвокатським запитом, в якому просив повідомити результати розгляду клопотання від 05.08.2024 року. 28.08.2024 року [PERSON] через свого представника адвоката Шевченка С.М. звернувся зі скаргою на бездіяльність слідчого щодо не розгляду вищевказаного клопотання. Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 30.08.2024 року у справі №524/8514/24 скаргу задоволено, зобов`язано слідчого Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області розглянути клопотання від 09.08.2024 року. На ком пакт-диску із аудіо записом дзвінків, який доданий позивачем до матеріалів справи, зафіксовано спілкування позивача щодо проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні. Спричинення моральної шкоди позивачем підтверджено у тому числі копією довідки про виклик швидкої допомоги 21.09.2023 року, копією консультативного висновку спеціаліста від 21.09.2023 року. На спростування позиції позивача, представником ГУНП в Полтавській області до відзиву додано висновок службового розслідування за результатами розгляду скарги [PERSON] , затверджений начальником ГУНП в Полтавській області 27.04.2023 року, згідно якого відомості, які стали підставою для проведення службового розслідування визнано такими, що не знайшли свого підтвердження. Під час здійснення перевірки керівництву Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області вказано на безумовне дотримання вимог норм кримінального процесуального законодавства України під час проведення перевірки та досудового розслідування у кримінальних провадженнях та попереджено, що у разі допущення прорахунків у роботі у даному напрямку, до них (як керівників) буде вжито заходів дисциплінарного впливу. Згідно висновку службового розслідування щодо можливих неправомірних дій окремих працівників Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області від 25.04.2023 року, затвердженого т.в.о.начальника ГУНП в Полтавській області, порушень чинного законодавства України в діях старшого дізнавача Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області капітана поліції [PERSON] , не встановлено. Довідкою перевірки за скаргою [PERSON] , затвердженою заступником начальника ГУНП в Полтавській області 14.04.2023 року, засвідчено призначення додатковго комісійного службового розслідування за заявами [PERSON] у відповідності до вимог Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 №893, не є доцільним. Оцінка дій чи бездіяльності окремих працівників поліції Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області має бути надано у межах проведення комісійного службового розслідування, ініційованого наказом начальника ГУНП в Полтавській області від 12.04.2023 №358. Частинами першою та другою\~статті 23 ЦК України\~передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно зі\~статтею 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Аналіз положень статей\~23,\~1174 ЦК України\~свідчить про те, що моральна шкода, завдана фізичній особі незаконною бездіяльністю посадової особи при здійсненні нею своїх повноважень відшкодовується державою і при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності, виваженості і справедливості. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі\~статті 1173 ЦК України. Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17. Позивач [PERSON] при зверненні до суду із вказаним позовом зазначив, що у зв`язку із тривалим здійсненням досудового розслідування у кримінальному провадженні №12023170500000796 від 29.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, відомості про яке внесено за заявами [PERSON] від 09.02.2023 року, йому спричинена моральна шкода, яка полягає у тому, що тривале розслідування кримінального правопорушення змінило його нормальний життєвий ритм, було завдано суттєвих немайнових втрат, емоційних затрат, також морально страждає і його родина, що так само негативно впливає на потерпілого, щоденний стресовий стан негативно впливає і на його здоров?я, гіпертонічний криз 25 вересня 2023 року призвів до інсульту. Тривала бездіяльність правоохоронних органів призвела до позбавлення можливості реалізувати потерпілому свої звички та бажання, два роки потерпілий не може користуватися своїм телефоном, який знаходиться у нього, як речовий доказ, та своїм автомобілем, деталі якого були пограбовані разом з іншими речами. Також витрачений безповоротно час його життя, вселяє розчарування правоохоронною системою, яка не може ефективно захистити його права та забезпечити почуття захищеності від протиправних посягань. Крім того, на сьогоднішній день залишається невідшкодованою і завдана відкритим викраденням та пошкодженням майна шкода на загальну суму близько 300000 грн. Як вбачається із матеріалів, доданих до справи, кримінального провадження розпочато 29.03.2023 року та на час розгляду справи досудове розслідування триває 2 роки та 8 місяців. Позивач неодноразово звертався до органу досудового розслідування та прокуратури щодо значної тривалості досудового розслідування та бездіяльності слідчого. 07.08.2024 року та 28.08.2024 року позивач звертався до суду зі скаргами щодо не розгляду клопотань про здійснення слідчих дій. Ухвалою слідчого судді від 12.08.2024 року провадження у справі закрито, оскільки на час розгляду скарги клопотання розглянуто. Ухвалою слідчого судді від 30.08.2024 року скаргу задоволено та зобов`язано слідчого розглянути клопотання. Наявність таких скарг та ухвали слідчого судді про задоволення у цій справі не є правовою підставою для відшкодування моральної шкоди. Проте, систематичне порушення слідчим строків розгляду клопотань із процесуальних питань у строки, визначені КПК України, непроведення у розумні строки слідчих дій на встановлення вини осіб, на яких прямо вказує [PERSON] , наявності/відсутності умислу щодо вчинення кримінального правопорушення є підставою вважати, що органом досудового розслідування допущено бездіяльність, що призвела до тривалого досудового розслідування. Частиною 2 статті 113 КПК України визначено, що будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідними положеннями цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Розумність тривалості провадження повинна визначатись у контексті відповідних обставин справи та з огляду на критерії, передбачені прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема складність справи, поведінку заявника, а також органів влади, пов`язаних зі справою (див. mutatis mutandis $ 67 рішення Європейського суду з прав людини від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє і Сассі проти Франції» (Pelissier and Sassi v France); $ 35 рішення Європейського суду з прав людини від 27 червня 1997 року у справі «Філіс проти Греції» (№ 2, Philis v. Greece), заява № 19773/92). Надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю відвідування органів досудового розслідування, здійснення з ними листування, оскаржувати бездіяльність і рішення до суду, що не може не змінювати звичайний уклад життя такої особи. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини позивач може претендувати на компенсацію за шкоду, спричинену надмірною тривалістю кримінального провадження, якщо доведе факт надмірної тривалості досудового розслідування і те, що тим самим йому було завдано матеріальної чи моральної шкоди, та обґрунтує її розмір. Аналіз положень статей\~23,\~1174 ЦК України\~свідчить про те, що моральна шкода, завдана фізичній особі незаконною бездіяльністю посадової особи при здійсненні нею своїх повноважень відшкодовується державою і при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності, виваженості і справедливості. Судом не може бути взято до уваги посилання відповідача ГУ НП в Полтавській області на те, що у даному кримінальному провадженні особі про підозру не повідомлялося, орган досудового розслідування не обмежений у термінах проведення досудового розслідування, оскільки досудове розслідування має проводитися у розумні строки. Будь-яких належних і достатніх доказів на підтвердження розміру спричиненої моральної шкоди у сумі 3630240 грн матеріали справи не містять. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 травня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, саме суд вповноважений визначати розмір моральної шкоди. Однак, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи й не повинен призводити до її збагачення. (Аналогічний висновок містить рішення ВСУ від 18.11.2009 по справі № 6-12041св09, рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.12.2014 по справі № 6-32078св14). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Враховуючи встановленим факт надмірної тривалості досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, порушеному за заявою [PERSON] , як потерпілого, з урахуванням вимог виваженості, розумності і справедливості, суд вважає, що сума відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн є достатньою компенсацією в рахунок відшкодування моральної шкоди. На підставі викладеного та

Outcome: partial