Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-08 00:00:00

23 травня 2025 року адвокат Бідак Олена Олегівна звернулася до суду з позовом в інтересах [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] до [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , треті особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові ЗМУ МЮ, код ЄДРПОУ - 19170503, приватний нотаріус Віблий Любомир Зіновійович та просить суд: - встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , відносно неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та доньки - [PERSON] , [INFO] , матір`ю яких є [PERSON] , [INFO] , - внести зміни в актовий запис №2182 про народження [PERSON] , складений 06 червня 2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, та актовий запис №5941 про народження [PERSON] , складений 20 грудня 2011 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, в частині відомостей про батька, зазначивши батьком цих дітей [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , інші відомості залишити без змін. Свої вимоги мотивує тим, що Позивач - [PERSON] є матір`ю двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] від 20.12.2011р.), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження дитини [NUMBER] від 06.06.2014р.). Актовий запис №2182 про народження [PERSON] , складений 06 червня 2014 року та Актовий запис №5941 про народження [PERSON] , складений 20 грудня 2011 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. Батьком дітей є [PERSON] , ІПН: [NUMBER] [INFO] , який помер [INFO] . Запис про батька дітей у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Позивач зазначає, що не проживала з померлим, проте, [PERSON] визнавав себе батьком їхніх дітей, брав участь у вихованні та утриманні дітей. Наведене підтверджує також і долученими спільними фото дітей і батька, з яких вбачаються теплі сімейні відносини та беззаперечна візуальна схожість. Крім цього, обставини того, що [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , матір`ю яких є [PERSON] , підтверджується безспірним доказом, а саме - Висновком спеціаліста Комунального закладу Львівської обласної ради Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи від 04.08.2023р. №2/2023-мг. Згідно висновку спеціаліста Комунального закладу Львівської обласної ради Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи від 04.08.2023р. №2/2023-мг, складеного судово-медичним експертом, експертом імунологом Михалюк Василиною Володимирівною за наслідками проведеного дослідження на підставі заяви [PERSON] , проведено судово-медичне дослідження зразка крові громадянина [PERSON] , [INFO] , зразка букального епітелію [PERSON] , зразка букального епітелію [PERSON] [INFO] та зразка букального епітелію [PERSON] [INFO] . За підсумками дослідження висновком спеціаліста Комунального закладу Львівської обласної ради Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи від 04.08.2023р. №2/2023-мг встановлено, що: [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] . Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даного дослідження, складає 99,9987%; [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] . Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даного дослідження, складає 99,9999%. На даний час встановлення факту батьківства необхідно для забезпечення прав дітей знати та стверджувати, що в них був батько та називатись дітьми [PERSON] та реалізувати їхнє законне право на спадкування, а також для забезпечення права [PERSON] стверджувати, що дітей вона народила саме від коханого чоловіка - [PERSON] . Ухвалою суду від 26.05.2025 року позовну заяву залишено без руху, і позивачу надано десятиденний строк для усунення недоліків, який рахується з дня отримання позивачем копії вказаної ухвали. Ухвалою від 28.05.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 30.05.2025 року судом відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, приватний нотаріус Віблий Любомир Зіновійович про встановлення батьківства. Відповідач [PERSON] правом подання відзиву не скористалася. 23.07.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання сторони не прибули. Представник позивача адвокат Фартушок Т.Б. позовні вимоги підтримав з мотивів, зазначених в позовній заяві. Просив завершувати розгляд справи без участі позивача, т.я. [PERSON] з неповнолітніми дітьми змушена була виїхати під час війни до Німеччини та не в змозі приїхати до літа в Україну. Представник відповідача адвокат Фостяк А.Я. в судовому засіданні заперечив позовні вимоги. Однією з основних заперечень щодо доведеності позовних вимог, вказує на недопустимість письмового доказу, а саме висновку спеціаліста Комунального закладу Львівської обласної ради Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи від 04.08.2023р. №2/2023-мг. Так, спеціаліст не був попереджений про кримінальну відпові- дальність та зі змісту висновку не вбачається, що такий був підготовлений для подання до суду що є порушенням п.4.14 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом МЮ України 08.10.1998 року №53/5. Представник третьої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Приватний нотаріус Віблий Любомир Зіновійович також не прибув до суду та не подав письмових пояснень. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача, відповідача та представників третьої особи на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] від 20.12.2011р.) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження дитини [NUMBER] від 06.06.2014р.). З відповіді від 16.02.2024 року на адвокатський запит заступника начальника Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції вбачається, що запис про батька дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, а саме відомості про батька - [PERSON] , внесені за вказівкою матері. Батьком відповідача - [PERSON] є [PERSON] , [INFO] . Судом також встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що представники сторін визнають такий факт. З оглянутих світлин, які долучені позивачем до позовної заяви вбачається, що [PERSON] перебуває разом з [PERSON] і [PERSON] та мамою дітей [PERSON] . Стороною відповідача заперечується тільки факт спільного проживання та утримання, але заперечень щодо їх спільного фото не було. Згідно ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. За приписами ч.2 ст.128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. На підтвердження позовних вимог [PERSON] надала суду висновок спеціаліста Комунального закладу Львівської обласної ради Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи від 04.08.2023р. №2/2023-мг, складеного судово-медичним експертом, експертом імунологом Михалюк Василиною Володимирівною . Оригінал такого висновку оглянуто в судовому засіданні. Так, з дослідженого висновку вбачається, що 26.07.2023 року в Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи звернулася [PERSON] з заявою, якою просила провести генетичне дослідження для встановлення батьківства між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] . Цього ж дня у відділі судово-медичних молекулярно- генетичних експертиз СМЕ відібрано зразки букального епітелію [PERSON] , зразка букального епітелію [PERSON] [INFO] та зразка букального епітелію [PERSON] [INFO] , а також [PERSON] , який працює на посаді завідувача відділення № 2 Львівського району при КНП «1 територіальне медичне обєднання м.Львова» згідно наказу начальника КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 01.02.2023 року (арк.спр.105), доставив зразок крові від трупа [PERSON] . Зразок крові доставлено у флаконі з-під медикаменту, заклеєний паперовою етикеткою білого кольору з друковано-рукописним текстом чорного та синього кольорів; «Флакон №1 Прізвище [PERSON] Кров на ДНК №103/23 Кров Дата 24.07.23 Судмедексперт О.Гасюк (підпис)». Цілісність флакона не порушена. За підсумками дослідження висновком спеціаліста Комунального закладу Львівської обласної ради Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи від 04.08.2023р. №2/2023-мг встановлено, що: [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] . Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даного дослідження, складає 99,9987%; [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] . Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даного дослідження, складає 99,9999%. Заперечуючи наведені обставини сторона Відповідача наголошує про неналежність та недопустимість доказу - висновку спеціаліста Комунального закладу Львівської обласної ради Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи від 04.08.2023р. №2/2023-мг. Спростовуючи твердження сторони Відповідача, суд зазначає таке. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За приписами ст.78 Кодексу суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст.79 Кодексу достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. З урахуванням наведено суд у відповідності до ст.80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Слід зазначити, що [PERSON] вперше до суду з аналогічним позовом звернулася 17.01.2024 року (справа № 466/407/24 пров. 2/466/305/25). Звертаючись до суду сторона позивача надавала всі ті ж докази, що і у даній справі. Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням сторін та їх представників, не розпочавшись розглядом по суті. Основною підставою для відкладення розгляду була мотивація, що сторони перебувають в процесі мирного врегулювання спору (справа № 466/407/24 том 2 арк.спр.100, 125, 130). 25.03.2025 року представником позивача подано заяву про залишення позовної заяви без розгляду та ухвалою суду від 26.03.2025 року така заява задоволена, а позовна заява залишена без розгляду (справа №466/407/24 том 2 арк.спр.148-150). Щодо належності проведення експертного дослідження. Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 26.09.2023 року заступника начальника СВ ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області Петріва Богдана, 24.07.2023 року труп [PERSON] , [INFO] скеровано в морг відділення ЛОБСМЕ за адресою: м.Львів, вул.Пекарська, 61 (справа №466/407/24 том 2 арк.спр.106-109). В результаті дослідження трупа на підставі постанови слідчого про проведення судово-медичної експертизи та інших доказів кримінальне провадження за ч.1 ст.115 КК України було закрите. Під час дослідження трупа були відібрані взірці крові покійного. В подальшому як зазначено вище, за заявою [PERSON] було проведено експертне дослідження. Представник Відповідача наголошує на тому, що зразок крові від трупа [PERSON] був доставлений у відділі судово-медичних молекулярно-генетичних експертиз СМЕ на підставі постанови слідчого від 24.07.2023 року, однак така постанова не містить вказівок на дослідження крові (арк.спр. 92). При цьому суд наголошує, що в кримінальному провадженні досліжувалися питання смерті особи, то на підставі зазначеної постанови були відібрані зразки крові, а як зазначено вище, дослідження проводилося за заявою матері дітей [PERSON] - позивача у справі. Отже, висновок спеціаліста Комунального закладу Львівської обласної ради Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи від 04.08.2023р. №2/2023-мг стороні відповідача був відомий як мінімуму з січня 2024 року, з часу первинного звернення до суду Позивача. При цьому як в справі (справа № 466/407/24), так і цій справі на стадії підготовчого судового засідання, сторона Відповідача не подавала доказів на спростування позовних вимог, не оскаржувала самого висновку, а скористалася тільки поданням письмових пояснень на стадії розгляду справи по суті. Таким чином, суд вважає, що Відповідач у встановленому порядку не спростував належного доказу висновку спеціаліста від 04.08.2023 року № 2/2023-мг. Суд надає такому доказу віри, оскільки дослідження були проведені судово-медичним експертом, експерт-імунолог судовий, ІУ кваліфікаційний клас зі стажем роботи з 2016 року. Представник позивача також повідомив про те, що розглядаючи питання мирного врегулювання спору та для підтвердження обставин родинних відносин, в Німеччині була визначена дата відвідин лікаря особами другої черги споріднення для проведення дослідження щодо визначення споріднення. Однак, зустріч не відбулася, оскільки сторони в Україні визначили час прийому в приватного нотаріуса, щодо мирного врегулювання та вирішення майнових справ. Сторона Відповідача не заперечувала таких обставин. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно із ст. 4 ч.1; 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч.1, 2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч.3 ст.128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз`яснень п. 9 вказаної постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved