Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-04 00:00:00

08.10.2025 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 06.11.2009 уклала з відповідачем шлюб, який рішенням суду від 26.09.2018 було розірвано. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . За рішенням суд від 26.09.2018 з відповідача стягуються аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частки від його доходів. У листопаді 2024 року у дитини було виявлено погіршення зору, внаслідок чого для більш точної та розгорнутої діагностики вона пройшла консультації у спеціалізованій клініці у м. Одеса. Діагностовано: анізометропію, міопію слабкого ступеня OD, міопічний астигматизм слабкого ступеня OD, простий міопічний астигматизм слабкого ступеня OS, звичне напруження акомодації. Рекомендовано: підбір окулярів, підбір МКЛ (виписка рецептура), підбір ортокералогічних лінз та курс апаратного лікування №2 «Підвищеної ефективності» амбліокор/реамед. Так, з метою лікування дитини вона додатково витратила кошти на загальну суму 9634 грн. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на її користь половину понесених нею додаткових витрат на дитину. Ухвалою судді від 20.11.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи. 27.11.2025 надійшов від відповідача відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що позивач його не повідомляла про проведення лікування, не зверталась до нього з погодженням лікування, не пропонувала обрати клініку, не повідомила про діагнози чи обстеження до їх проведення, тобто самостійно прийняла рішення, а тепер намагається перекласти витрати «постфактум». Доказів на підтвердження того, що ці витрати були обов`язковими, про неможливість скористатися безкоштовними медичними послугами, а також що вона не може понести такі витрати без залучення відповідача, позивач не надала. Отже, позивач не узгоджує витрати, не інформує про стан здоров`я дитини, діє одноосібно, після цього намагається отримати компенсацію за максимальними сумами, що суперечить принципу добросовісності. У зв`язку з цим просить відмовити у задоволені позову. Позивач подала клопотання про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову заперечує на підставах, викладених у відзиві. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5). З копії медичної документації від 11.11.2024 вбачається, що [PERSON] пройшла обстеження в ТОВ «Ексімер Одеса» (а.с.6-10), вартість якого згідно з копіями квитанцій становить 1500 грн. та підбір окулярів 400 грн. (а.с.6-12). Крім того, позивачем витрачено на проїзд 838 грн. (а.с. 13), а також на придбання окулярів витрачено 5900 грн. (а.с. 15-16). Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. При цьому такі кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, має каліцтво. Визначення таких особливих обставин належить до компетенції суду і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які одержуються одним з батьків на утримання дитини (постанова Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №127/16614/15-ц). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Проаналізувавши викладене, суд приходить до переконання, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ними аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. При цьому суд приймає до уваги, що як вбачається з п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при стягненні додаткових витрат на утримання дитини ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що позивачем було витрачено на обстеження та лікування дитини 8638 грн. На думку суду, доводи відповідача щодо необхідності узгодження з ним несення додаткових витрат на утримання дитини є слушними, проте таке узгодження не має суперечити принципам добросовісності та відповідальності сторін, а також бути з урахуванням якнайкращих інтересах дитини. В той же час, ці витрати позивачки пов`язані з лікуванням дочки [PERSON] , суд вважає доведеними та такими, що викликані особливими обставинами, оскільки ці витрати зумовлені станом здоров`я дитини та її захворюванням, а тому відповідач зобов`язаний брати участь у цих витратах. Оскільки сторони не домовились про розмір участі кожного з батьків у додаткових витратах на утримання дитини, суд вважає, що такі витрати повинні бути розподілені між батьками порівну. Позивачем також до позовної заяви долучено копії квитанцій стоматологічної поліклініки ОМР від 02.09.2025 та 05.09.2025 на загальну суму 996 грн. (а.с. 14), які суд не приймає до уваги, оскільки з цих квитанцій за відсутності записів з медичної картки хворого неможливо встановити кому були надані зазначені послуги. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню додаткові витрати на дитину в розмірі 4319 грн. (8638 / 2). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати в сумі 1085,96 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави пропорційно від задоволених вимог (89,66% від 1211,20 грн.).

Outcome: partial