Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Акціонерне товариство "АКЦЕНТ-БАНК" звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 26.06.2020 року в розмірі 140 096 грн. 39 коп., з підстав відсутності добровільного погашення заборгованості зі сторони відповідача. Даний позов надіслано через систему "Електронний суд". Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.06.2020 року [PERSON] (надалі - Відповідач) приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (надалі -Умови та Правила) з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського (поточного) рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44.4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг додаються до позовної заяви. Також варто зазначити, що всі основні умови кредитування доведені відповідачеві, що свідчить його підпис в паспорті споживчого кредиту. Банк на боргові зобов`язання за Кредитом Банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку, що підтверджується п. 2.1.7.9 Умовами та правилами надання банківських послуг. АТ "А-БАНК" свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов Договору. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором Відповідач станом на 15.09.2025 року має заборгованість - 140096,39 грн., яка складається з наступного: 97468.98 грн. - заборгованість за кредитом; 42627.41 грн. - заборгованість по відсоткам; 0.00 грн. - пеня; 0 грн. - штраф. Позивач просить стягнути вказану вище заборгованість з відповідачки, а також просить стягнути судовий збір. Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 20.10.2025 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання на 08.12.2025 року (арк. спр. 78-79). Відповідачка, яка належним чином була повідомлена про час, дату та місце проведення судового засідання, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданій до суду позовній заяві представником АТ «A-Банк» зазначено, що АТ «A-Банк» просить розглянути справу без участі представника позивача та не заперечує щодо ухвалення судом заочного рішення у справі. У зв`язку із чим, враховуючи згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи в порядку, встановленому ст. 280 ЦПК України. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Із матеріалів справи встановлено, що на підтвердження укладання кредитного договору банком надана копія Анкети-заяви від 26.06.2020 року про приєднання відповідачки до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (арк. спр. 14). Як встановлено із Анкети-заяви від 26.06.2020 року відповідачка підписала таку заяву, із зазначенням наступної інформації: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредиту. Із поданої банком довідки за лімітами встановлено, що відповідачці [PERSON] встановлено кредитний ліміт на суму 1 000 грн., 26.06.2025 року - кредитний ліміт збільшено до 100000 грн., банком відбувалось зменшення та збільшення кредитного ліміту, що надало відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту (арк. спр. 48). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] перед банком за вказаним кредитним договором №б/н від 26.06.2020 року станом на 15.09.2025 року становить - 140096,39 грн. з яких: 80723,71 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 16745,27 грн. - заборгованість за тілом кредиту (прострочена); 42627,41 грн. - заборгованість за процентами (4684,92 грн. - заборгованість за процентами на поточну заборгованість і 37942,49 грн. - заборгованість за процентами на прострочену заборгованість); 0, 00 грн. - заборгованість за пенею; 0,00 грн. - штраф (арк. спр. 7-13). Користування наданими банком коштами в межах встановленого кредитного ліміту відповідачкою також стверджується наявною в матеріалах справи випискою по картці [PERSON] , за якою обліковується заборгованість в межах змінного ліміту кредитування за договором із урахуванням прихідних та видаткових операцій (акр. спр. 16-47). З урахуванням зазначеного, суд погоджується з позовними вимогами банку стосовно наявності у [PERSON] заборгованості за вказаним кредитним договором у вигляді тіла кредиту в розмірі 97468,98 грн., а тому вважає, що позов в цій частині належить задовольнити. Стосовно позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за вказаним договором в частині стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 42627,41 грн., суд зазначає наступне. В анкеті-заяві [PERSON] підтверджено, що дана анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг у АТ «А-БАНК» між нею та банком становлять договір про надання банківських послуг (арк. спр. 14). До анкети-заяви банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «А-БАНК» та Витяг з Умовами та правил надання банківських послуг у ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», та тарифи кредитних карт «Універсальна», «Універсальна GOLD», «Зелена» (арк. спр. 51-58). Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку позивач). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч.5 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Судом встановлено, що у підписаній сторонами анкеті-заяві позичальника від 26.06.2020 року процентна ставка не зазначена. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідачки, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Разом з тим, в анкеті-заяві, доданій до позовної заяви, містяться лише анкетні дані відповідачки та волевиявлення останньої на отримання кредитних коштів. З копії анкети-заяви неможливо встановити, який саме тип банківської картки отримала відповідачка, а, отже, і відсоткову ставку за користування кредитом, яка безпосередньо залежить від типу банківської картки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді процентну ставку за користування кредитними коштами. При цьому, наданий суду паспорт споживчого кредиту, не можна вважати підтвердженням того, що сторони обумовили процентну ставку за користування кредитними грошима, оскільки зі змісту даного Паспорту вбачається, що інформація зазначена у ньому зберігає чинність та є актуальною лише до 01.07.2021 року, умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної у цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо. У розділі 4 вказаного Паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Як встановлено із наданого позивачем розрахунку заборгованості, процентна ставка змінювалася протягом періоду користуванням відповідачкою наданими банком коштами. Тобто, надані позивачем докази на обґрунтування позовних вимог в частині заборгованості за процентами позбавляють суд можливості з`ясувати, з якими тарифами погодилася відповідачка та перевірити обґрунтованість розрахунку заборгованості. Ураховуючи зазначене вище, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді сплати процентів за користування кредитними коштами, а відтак відсутній обов`язок відповідачки щодо їх сплати. Оскільки паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачки 42627,41 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, та вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 26.06.2020 року, яка складається із тіла кредиту в розмірі 97468,98 грн. належить задовольнити, а в частині стягнення заборгованості за процентами в розмірі 42627,41 грн. - відмовити. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов АТ «АКЦЕНТ-БАНК» задоволено частково, суд, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме необхідно стягнути з [PERSON] судовий збір в сумі 1685,26 грн. виходячи з розрахунку: 97468,98 грн. (задоволені позовні вимоги) становлять 69,57 % і від суми сплаченого при поданні позову судового збору в розмірі 2422,40 грн. складають 1685,26 грн.

Outcome: partial