Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Позивач системою «електронний суд» звернувся до суду із даним позовом, в якому вказав, що 13.08.2024 р. уклав із відповідачем кредитний договір № 13.08.2024-100001195, за яким відповідачу видано кредит у сумі 7 000 грн. Відповідач неналежним чином виконував обов`язки за кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в сумі 23240 грн. Ухвалою суду від 03.11.2025 р. було відкрито провадження у справі та її розгляд призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 03.11.2025 року задоволено клопотання про витребування з АТ КБ «Приватбанк» доказів щодо отримання відповідачем грошових коштів на банківський рахунок. Представник позивача, у позові просив проводити розгляд справи за його відсутності, а також зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзиву на позов, заперечень або клопотань до суду не надав. Копія ухвали про відкриття провадження у справі надсилалася відповідачу. Конверт повернувся з поштовою відміткою «адресат відсутній». Таким чином, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі. Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, наступні факти та відповідні їм правовідносини. 13 серпня 2024 року ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] у якості позичальника, уклали в електронній формі кредитний договір шляхом підписання позичальником на сайті кредитодавця за допомогою одноразового ідентифікатора відповіді про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №13.08.2024-100001195. У даній відповіді позичальника погоджено, що кредит у розмірі 7000,00 грн надається на картку позичальника 5457-08ХХ-ХХХХ-4507 строком на 124 дні із датою повернення 14.12.2024 із процентною ставкою «Стандарт» 1,5% за один день користування кредитом та процентною ставкою «Економ» 1% за один день користування кредитом. Пунктом 11 відповіді позичальника вказано комісію, пов`язану із наданням кредиту (економічна сутність - плата за надання кредиту) 630 грн. Пунктом 12 сторони погодили комісію за обслуговування кредитної заборгованості 630 грн у кожному з 2-х чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. У пункті 17 сторони погодили неустойку у 70,00 грн за кожен день прострочення кожного окремого зобов`язання. Пунктом 18 сторони визначили розмір процентів за ст..625 ЦК України у 365% річних від простроченої суми. Згідно до відповіді АТ КБ «Приватбанк», наданої на ухвалу суду про витребування доказів, на ім`я [PERSON] в банку емітовану карту № [NUMBER] , на яку 13.08.2024 зараховано 7000 грн. Згідно до розрахунку заборгованості позивача, заборгованість відповідача станом на 13.08.2024 за кредитним договором становить 23240 грн, що складається з: основного боргу 7000 грн; за процентами 10850 грн; комісії за надання кредиту 630 грн, 1260 грн комісії за обслуговування, заборгованості за неустойкою 3500,00 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~\~передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, наданими до суду доказами позивачем доведено, що 13.08.2024 року ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] у якості позичальника, уклали вказаний у позові кредитний договір. Отримані судом від АТ КБ «Приватбанк» відомості про належність відповідачу карткового рахунку № [NUMBER] , а також зарахування на цей рахунок кредитних коштів підтверджують, що ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало та перерахувало на належний відповідачу банківський рахунок кредитні кошти 7000,00 грн. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач зазначає, що відповідач не виконав свої зобовязання за кредитним договором та не повернув у повному обсязі усі погоджені дговором грошові кошти. Суд не може погодитися із вказаним позивачем розміром заборгованості у розрахунком заборгованості у звязку із наступним. Що стосується стягнення з відповідача комісії (за пунктом 11 відповіді позичальника про прийняття акцепту та заявки кредитного договору) у розмірі 630 грн у якості плати за видачу кредиту, суд зазначає наступне. За правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №666/4957/15-ц), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою. У даному випадку, у якості винагороди за надання кредиту, сторони погодили проценти у пункті 6 договору, що відповідає положенням ч. 1 ст. 536 та ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Згідно з частиною другою\~статті 8 Закону «Про споживче кредитування»,\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Законом встановлено можливість погодження комісії кредитодавця, за послуги, пов`язані з наданням кредиту, а не за саме надання кредиту або позики. Винагородою за надання кредиту законодавством України являються проценти. У кредитному договорі № 13.08.2024-100001195 не зазначено, за які, пов`язані із наданням кредиту послуги, встановлена комісія у п. 11 договору. Окрім того, у пункті 11 заявки кредитного договору вказано у дужках, що економічною сутністю цієї комісії є плата за надання кредиту. Проте за своєю природою комісія не може бути винагородою (платою) за надання кредиту. Тому, нарахована позивачем комісія 630 грн не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки, як послуга, належним чином не обґрунтована та не доведена, тому позовні вимоги в частині стягнення комісії задоволенню не підлягають. Що стосується нарахованої позичальнику неустойки 3500 грн, суд зазначає наступне. У пункті 18 Прикінцевих таперехідних положень ЦК України зазначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан продовжувався, зокрема, з 07.08.2025 продовжено строком на 90 діб. Оскільки, законодавець на рівні ЦК України (пункти 15, 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) передбачив спеціальний випадок звільнення від обов`язку позичальника сплатити неустойку (штраф, пеню), суд відмовляє в задоволенні вимог про стягнення з Відповідачки неустойки в розмірі 3500,00 грн. З цього слідує незаконність нарахування відповідчаці відсотків за пукнтом 18 договору у порядку ч.2 ст.625 ЦК України у розмірі 365% річних від простроченої суми. Згідно до розрахунку позивача, відсотки у розмірі 10850 грн нараховані за період з 13.08.2024 по 14.12.2024 у період кредитування. Суд не погоджується з таким розміром у зв`язку із наступним. 24.12.2023 набрав сили Закон України\~№ 3498-IX від 22.11.2023, яким внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування». Частина 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» станом на дату укладення вказаного кредитного договору (в редакції Закону № 3498-IX від 22.11.2023) зазначає, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 відсоток. Як вбачається з п.2 Прикінцевих та перехідних положень цього закону, дана норма є обов`язковою для усіх кредитних договорів, які укладені після набрання Законом сили. Кредитний договір укладено 13.08.2024, отже позичальник має право встановлювати максимальний розмір денної процентної ставки не більше 1%. З 13.08.2024 по 14.12.2024 за 124 дні кредитування загальна сума відсотків із розрахунку 1% на день від 7000 грн становить 8680 грн. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка не виконала у повному обсязі свого обов`язку по своєчасному та повному поверненню тіла кредиту та відсотків за користування кредитом, та комісії за обслуговування кредиту, а тому з неї підлагає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 16940,00 грн, що складається із 7000 грн тіла кредиту, 8680 грн відсотків, 1260 грн комісії за обслуговування кредиту. У зв`язку\~із викладеним\~позов підлягає\~частковому задоволенню\~у сумі\~16940,00грн. Статтею 141\~ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому суд стягує частково з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у зв`язку зі зверненням з позовом до суду у наступних розмірах. Сума задоволених вимог 16940,00 грн складає 72,88% від 23240,00 грн заявлених вимог. Судовий збір позивачем було сплачено у розмірі 2422,40 грн. Тому, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 72,88% судових витрат сплаченого зі сплати судового збору, тобто 1 765,50 грн. На підставі\~ вищевикладеного та \~

Outcome: partial