Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-07 00:00:00

Представник позивача\~ [PERSON] \~-\~адвокат Чуприна\~С.П.\~звернувся до\~суду із\~позовною заявою\~до відповідача\~ [PERSON] \~про позбавлення\~її батьківських\~прав стосовно\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] . Позовна вимога обгрунтована тим, що сторони по справі мають спільну дитину - сина [PERSON] , який після припинення між ними у 2018 році шлюбних стосунків та розірвання шлюбу залишився проживати разом з позивачем. В подальшому, враховуючи перебування малолітнього [PERSON] на утриманні позивача, рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області, ухваленим по справі №403/285/19, із відповідача на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 червня 2019 року і до повноліття дитини. Разом з тим, відповідач, являючись матірю [PERSON] , вказане рішення суду не виконує, внаслідок чого заборгованість по аліментах становить 176713,48 грн.. З 2019 року, тобто більше пяти років, відповідач жодним чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами в навчанні, станом здоровя, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умов для отримання освіти. Відповідач не виконує покладених на неї законом обовязків по відношенню до свого сина, оскільки не бере педагогічної, матеріальної, грошової та посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання [PERSON] вирішуються виключно позивачем без участі та підтримки з боку відповідача. Фактично відповідач самоусунулась від виконання своїх батьківських обовязків та влаштовує особисте життя, в якому для сина немає місця. Самоусунення від виконання батьківських обовязків здійснено відповідачем в умовах воєнного стану, тобто в період, коли дитина потребує посиленої уваги та захисту з боку батьків, і з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав і законних інтересів неповнолітнього [PERSON] позивач вирішив звернутися до суду задля вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки наявність таких прав у відповідача є лише перешкодою для дитини та позивача. В судовому засіданні по розгляду справи по суті позивач [PERSON] підтримав позов, прохав суд його задоволити. Підтвердив обставини придбання відповідачем [PERSON] планшета та мобільного телефону сину, уточнивши, що це було давно. З приводу мети звернення до суду з даним позовом саме в 2025 році зазначив про те, що він пішов до військомату, здав всі документи і отримав відстрочку від проходження військової служби у звязку з тим, що з ним проживає син, який знаходиться на його утриманні. На даний час документи повернули і відстрочки у нього не має. В судовому засіданні по розгляду справи по суті представник позивача - адвокат Чуприна С.П. вважав наявними підстави для задоволення позову та позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки під час судового розгляду знайшли своє підтвердження обставини невиконання відповідачем батьківських обовязків щодо її сина [PERSON] , який в судовому засіданні підтвердив недостатність участі матері в його житті та висловив позицію про можливість позбавлення її батьківських прав. Відповідач не може забезпечити розвиток свого сина, вона не працює тривалий час, не перебуває на обліку в пошуках роботи, тому взагалі не зрозуміло як вона існує. Відповідач має значну заборгованість по аліментах, однак з часу ухвалення судового рішення лише два рази сплатила аліменти. Наданий органом опіки та піклування висновок є необєктивним, таким, що суперечить матеріалам справи, а тому йому має бути надана судом критична оцінка. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила та прохала суд не позбавляти її батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON] .. Суду пояснила, що до 9-ти років вона виховувала сина, а потім, коли син вирішив проживати з батьком, вона погодилась з його вибором, надала йому таке право, хоча для неї це було неприємно та образливо. Після того, як вона повернулась із-за кордону, де перебувала на заробітках (після 2020 року), вона купувала сину планшет та мобільний телефон. На даний час вона допомагає сину тим, чим може, оскільки живе за рахунок підсобного господарства. За місцем її проживання роботи не має, а їздити кожний день в м.Долинська у неї не має можливості. Син неодноразово приїжджав до неї в с.Марфівку, де вона проживає, зокрема, останній раз влітку 2025 року на тиждень і кожного разу вона давала йому грошові кошти по 500,00 грн.. Крім того, вона постійно спілкується із сином по телефону, запитує про його справи. Вона пропонувала сину проживати разом із нею, однак він не хоче, говорить, що тут (в с-щі Устинівка) школа, доступ до інтернету. Приблизно рік тому вона почала приїжджати до с-ща Устинівка на вихідні дні кожні два тижні допомагати своєму батьку, який є особою з інвалідністю, і син кожного разу приїжджав до них. Зазначила, що постанови про відкриття виконавчого провадження з приводу стягнення з неї аліментів вона не отримувала і дізналась про наявну заборгованість тоді, коли оформлювала паспорт для виїзду за кордон. Два рази вона сплатила аліменти із коштів, які заробила за кордоном. Вона також обізнана із захопленнями свого сина - баскетболом та знає його друзів, про яких він розказує (зокрема, [PERSON] ). Дійсно, вона не має фінансової можливості в достатній кількості допомагати сину грошима, однак вона спілкується з ним, приділяє сину увагу та турботу. В судовому засіданні по розгляду справи представник органу опіки та піклування Устинівської селищної ради зазначив про те, що скрутне матеріальне становище відповідача не може бути підставою для позбавлення її батьківських прав стосовно її сина, оскільки дитина має бажання спілкуватися з матірю, їздить до неї, а тому,

Outcome: dismissed